Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

30 липня 2025 року Кузьменко М.В. в інтересах ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №05.05.2024-100001400 від 05.05.2024 року в розмірі 19 680 грн. 00 коп., з яких: 6 000 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 10 080 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами, 600 грн. - комісії та 3 000 грн. - неустойка, та 2 422 грн. 40 коп. судового збору. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що 05.05.2024 року сторони уклали в електронній формі кредитний договір №05.05.2024-100001400, за умовами якого товариство надало [PERSON] кредит у розмірі 6 000 грн. строком на 112 днів з дати його надання, зі сплатою фіксованої незмінною процентної ставки у розмірі 1,5% за один день користування кредитом. Термін повернення кредиту - 24.08.2024 року. Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 10% від суми кредиту та дорівнює 600 грн. У свою чергу, [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами та комісію. Однак, відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, процентів, в зв`язку із чим станом на 30 липня 2025 року утворилась заборгованість в розмірі 19 680 грн. 00 коп., з яких: 6 000 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 10 080 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами, 600 грн. - комісії та 3 000 грн. - неустойка. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь вищезазначену заборгованість. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 липня 2025 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Відповідач своїм правом на подачу відзиву у встановлені судом строки, згідно ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 липня 2025 року, не скористався. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України). Ураховуючи наведене та те, що ухвала суду, судом, надіслано за зареєстрованим місцем проживання відповідача, була повернена до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України свідчить про вручення ухвали суду та копії позовної заяви з додатками в день проставлення у поштових повідомленнях таких відміток. Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученною ухвала суду вважається в день проставлення у поштовому повідомлення відмітки про відсутність особи за адресою місця знаходження, що узгоджується з висновками в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження №12-233гс18) та від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19. Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається насамперед на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 05 травня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір №05.05.2024-100001400, за умовами якого ТОВ «Споживчий центр» надало [PERSON] кредит у розмірі 6 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити нараховані проценти та комісію відповідно до графіка платежів. За умовами вказаного кредитного договору сторони передбачили, що кредит надається строком на 112 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 24 серпня 2024 року. Також сторони узгодили, що плата за користування кредитом здійснюється за фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1,5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Згідно п.13 договору, сторони погодили, що розмір неустойки становить 80 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконання/неналежного виконання зобов`язання. Комісія, пов`язана з надання кредиту становить - 10% від суми кредиту та дорівнює 600 грн. (п.8 договору). [PERSON] підписала електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е966, а ТОВ «Споживчий центр» 05 травня 2024 року перерахувало суму кредиту в розмірі 6 000 грн. на вказану відповідачем платіжну картку № [NUMBER] за допомогою системи LiqPay. [PERSON] в порушення умов договору кредитні кошти не повернула, у зв`язку з чим станом на 30 липня 2025 року утворилась заборгованість в розмірі 19 680 грн. 00 коп., з яких: 6 000 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 10 080 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами, 600 грн. - комісії та 3 000 грн. - неустойка. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Із положень частини третьої статті 11 Закону України від 03вересня 2015 року №675-VIII«Про електронну комерцію» (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №675-VIII) слідує,що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону №675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. За змістом частини шостої статті 11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII). В силу пункту 6 частини першої статті 3Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). За змістом статей 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами. Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. З матеріалів справи судом встановлено, що ТОВ «Споживчий центр» і [PERSON] уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. [PERSON] підписала цей договір одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем Е966), направленим товариством на телефонний номер відповідача. При укладанні кредитного договору відповідачем вчинено ряд дій, без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі. [PERSON] була належним чином ознайомлена з умовами вищевказаного кредитного договору, однак не виконала грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому заборгованість по договору кредиту в межах строку кредитування підлягає стягненню за рішенням суду. Відповідачем [PERSON] кредитний договір не оспорювався. Отже, сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредитного ліміту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів та комісії, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. На виконання умов кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» перерахувало грошові кошти (6 000 грн.) на банківський рахунок [PERSON] , який самостійно внесла до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства номер своєї платіжної карти. Відтак, у встановлений договором строк [PERSON] не повернула кредитні кошти та не сплатила нараховані проценти та комісію. Представлений позивачем довідка-розрахунок заборгованості за договором кредиту №05.05.2024-100001400 від 05 травня 2024 року відповідає умовам договору, в якому відображено інформацію стосовно розміру основного боргу (6 000 грн. 00 коп.), і цілком підтверджує нарахування 10 080 грн. 00 коп. процентів за користування кредитом та розмір комісії 600 грн., які відповідачем не погашались. При цьому, проценти вірно були нараховані позивачем лише в межах строку кредитування з 05.05.2024 року по 24.08.2024 року. Доказів, які б спростували цю заборгованість за кредитним договором, відповідачем не надано. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача неустойки за невиконання зобов`язань за договором, суд дійшов таких висновків. Відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, оскільки нарахування позивачем неустойки в сумі 3 000 грн. здійснювалось під час дії воєнного стану, таке нарахування не відповідає вимогам закону. При виборі й застосуванні норми права до зазначених правовідносин суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 31 липня 2024 року у справі №161/11703/22. Ураховуючи викладене, оскільки відповідач не сплатив заборгованість за кредитним договором, необхідно задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 16 680 грн. 00 коп., з яких: 6 000 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 10 080 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами, 600 грн. - комісії. Вирішуючи питання про розподіл судового збору, суд відповідно до ст.141 ЦПК України враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 19 680 грн. 00 коп., а підлягає задоволенню в сумі 16 680 грн. 00 коп., що складає 84,76% (16 680 грн. 00 коп. х 100 : 19 680 грн. 00 коп.). Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 034 грн. 58 коп. судового збору (2422,4 х 84,76%).

Outcome: partial