Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

адвокат Мартинова Н.Ю. від імені та в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дружини, вказавши, що позивач з відповідачем уклали шлюб 04.11.2023. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання сімї стало довготривале моральне та фізичне насилля, подружні зради з боку відповідача, обмеження спілкування з рідними та друзями, обмеження користування телефоном та махінації з кредитними картками позивача без її відома та дозволу. Вважає, що сім`я з відповідачем розпалась остаточно та поновленню не підлягає, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам, тому просить шлюб розірвати. Окрім того, наразі позивач не має змоги працювати, так як здійснює догляд за малолітнім сином, а відповідач у добровільному порядку не виділяє належних коштів на її утримання, тому вона просить суд стягнути з відповідача на її користь та на її утримання аліменти до досягнення сином трьох років, в розмірі 1/6 частини його доходу. Ухвалою суду від 29.07.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони у справі не з`явилися. Представник позивача [PERSON] звернулася до суду за заявою про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача [PERSON] , позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомив причини неявки, відзиву не подав. Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.11.2023 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 358 (а.с. 12 копія свідоцтва про шлюб). Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Нормами статті 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу-одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім"ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася цим правом та звернулася з даним позовом до суду, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач по справі не має намір зберігати шлюб. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. У силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне залишити позивачу прізвище [PERSON] . Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини. Сторони у справі мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 13 - копія свідоцтва про народження ). Як вбачається з позовної заяви та довідки про реєстрацію місця проживання особи від 04.12.2024 дитина проживає з матір`ю (а.с. 1, 2, 7). Наразі позивач зазнає матеріальних труднощів, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, у зв`язку із чим її доходів не вистачає для забезпечення нормального життєвого рівня. Статтею 48\~Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ч. 1 ст.\~80\~СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст.\~84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст.\~84\~СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з принципу справедливості й розумності, враховує потреби матері дитини, можливості відповідача, який є працездатною людиною. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та присуджує кошти (аліменти) на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини від доходу відповідача, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову до відповідача. Згідно статті 79\~СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 25.07.2025. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову про стягнення аліментів на дружину була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а за вимогу про розірвання шлюбу сплатила судовій збір у сумі 1\~211,20 грн., суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1\~211,20 грн. та на користь позивача судовий збір у сумі 1\~211,00 грн. відповідно.

Outcome: approved