Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

25 травня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 лютого 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем був укладений кредитний договір №25.02.2024-100000398, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн. строком на 42 дні, зі сплатою відсотків. Посилаючись на те, що позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання по своєчасному погашенню заборгованості за кредитом, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором у загальному розмірі 7920 грн., з яких 4000 грн. тіло кредиту, 3920 грн. проценти. Ухвалою суду від 15 травня 2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження. 17 липня 2025 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заявлені вимоги визнає частково. Вказує, що позовні вимоги в частині нарахування відсотків за користування кредитом є безпідставними та не підлягають до задоволення, оскільки відповідач з 10 листопада 2024 року по теперішній час перебуває на військовій службі по мобілізації, а відтак відповідно до Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей» звільняється від сплати таких. 12 серпня 2025 року представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №25.02.2024-100000398 від 25 лютого 2024 року в розмірі 4000 грн., тобто тіло кредиту і сплачений судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у зв?язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи судом встановлено, що 25 лютого 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем був укладений кредитний договір №25.02.2024-100000398, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн., строком на 42 днів, зі сплатою відсотків в розмірі 2, 33 % на день. Кредитний договір №25.02.2024-100000398 від 25 лютого 2024 року підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який був власноручно введений ним для електронного підпису. Зазначений підпис підтверджує, що відповідач ознайомився та погодився з усіма умовами договору (а.с.11-16). ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит на умовах та у розмірі, встановленому договором, що підтверджується квитанцією від 25 лютого 2024 року (а.с.17). Судом встановлено, що у порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість за кредитним договором становить 7920 грн., з яких 4000 грн. тіло кредиту, 3920 грн. проценти (а.с.18). Станом на день розгляду справи позивач підтримує вимоги позову лише в частині тіла кредиту в розмірі 4000 грн. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов?язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов?язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] уклали кредитний договір №25.02.2024-100000398\~від 25\~лютого 2024\~року в електронному вигляді. На підставі цього договору відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 4000 грн., однак їх не повернув, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Отже, позовні вимоги ТзОВ «Споживчий центр» слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №25.02.2024-100000398 від 25 лютого 2024 року у розмірі 4000 грн. (тіло кредиту). Крім того, на підставі ч. 1ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме по сплаті судового збору в розмірі 2422, 40 грн.

Outcome: approved