Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Представник Концерну «Міські теплові мережі» звернувся до Олександрівського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. 02.10.2021 р. на виконання вимог закону позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії. Вказаний договір є публічними договором приєднання. [PERSON] на праві власності належать нежитлові приміщення ІVа, 45, VІа за адресою: [ADDRESS] . Типовий індивідуальний договір № 76207201 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , VІа між позивачем та [PERSON] з 01.11.2021 р. є укладеним. Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з 01.05.2022 30.04.2024 р. на загальну суму 140\~921,27 грн. Відповідач не виконав свої обов`язки по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії, у зв`язку з чим виникла грошова заборгованість в розмірі 140\~921,27 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути визначену суму заборгованості та судовий збір. Ухвалою суду від 01.08.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, раніше надавав письмові пояснення, заяв суду не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; житлово-комунальні послуги -\~результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні);\~управитель;\~виконавці комунальних послуг. Як вбачається з матеріалів справи 02 жовтня 2021 року на виконання вимог закону позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії. Вказаний договір є публічним договором приєднання та вважається укладеними якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаного договору застосовуються до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 345087387 від 03.09.2023 року, № 349990747 від 11.10.2023 р., [PERSON] на праві приватної власності належать нежилі приміщення за адресою: [ADDRESS] , а саме: нежиле приміщення, ІVа підвалу та першого поверху /літ. А?, А-12/; нежиле приміщення, Vа першого поверху /літ. А?, А-12/; приміщення 45 підвалу літ. А-12 (21/50 частки). Відповідно до вищенаведеного, станом на 01 листопада 2021 року типовий індивідуальний договір № 76207201 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] між позивачем та відповідачем [PERSON] з 01 листопада 2021 року є укладеним. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктом 5 індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії (далі - договір) передбачено, що виконавець (позивач) зобов`язується надавати споживачу (відповідач) послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Відповідно до п. 11 договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахункового відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315. Згідно із п. 32 договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Пунктом 34 передбачено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Згідно із п. 36 договору, під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів). Відповідно до п. 38 договору, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору. Багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] , в якому розташовані нежитлові приміщення відповідача, оснащений приладом комерційного обліку. Згідно з рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 38 від 26.02.2024 «Про затвердження акту обстеження підвального приміщення багатоквартирного будинку за адресою:\~ [ADDRESS] (площа 18,7 кв.м.); прим. № ІVа (площа 233,2 кв.м.) у м. Запоріжжі від 12.01.2024» затверджено акт обстеження підвального приміщення багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] (площа 18,7 кв.м.); прим. № ІVа (площа 233,2 кв.м.) у м. Запоріжжі від 12.01.2024, яким підвальне приміщення визнано окремим приміщенням та транзитними мережами опалення. На підставі п.2 рішення № 38 від 26.02.2024 р. Концерном «Міські теплові мережі» здійснено перерахунок спожитої послуги у межах багатоквартирного будинку по [ADDRESS] згідно комерційного приладу обліку з 01.01.2022. Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії в нежитлові приміщення відповідача за період з травня 2022 року по квітень 2024 року на загальну суму 140\~921,27 грн. Факт постачання теплової енергії до житлового будинку, в якому знаходяться нежитлові приміщення відповідача, підтверджується рішеннями виконавчого комітету ЗМР про початок та закінчення опалювального сезону. Розділом 3 Національних стандартів з проектування ДСТУ-Н Б А.2.2-5:2007 «Настанова з розроблення та складання енергетичного паспорта будинків» визначено терміни: п. 3.7. неопалювальний підвал - підвал, в якому відсутні джерела тепловиділення та простір якого вентилюється зовнішнім повітрям; п. 3.8. опалювальний підвал - підвал, в якому передбачені опалювальні пристрої для підтримання завданої температури. Згідно із актом обстеження підвального приміщення багатоквартирного будинку від 12.01.2024 р., членами робочої комісії, в присутності власника підвального приміщення [PERSON] , проведено технічний огляд внутрішніх систем (мереж) теплопостачання підвального приміщення: № 45, площею 18,7 кв. м. та № ІVа, площею 233,2 кв.м., розташованих за адресою: [ADDRESS] . За результатами обстеження встановлено: опалювальні прилади відсутні; довжина ізольованого трубопроводу з горизонтальною прокладкою складає 25,6 м, з вертикальною прокладкою - 1,4 м та неізольованого трубопроводу з горизонтальною прокладкою - 0,5 м; самовільно демонтовані радіатори або наявне відгалуження на радіатори відсутні. Відповідно до проведеного обстеження та діючого законодавства вказані підвальні приміщення власника [PERSON] визнані «окремими приміщеннями з транзитними мережами опалення». Отже, як вбачається з матеріалів справи, нежитлові приміщення № 45, № ІVа за адресою: [ADDRESS] , що належать [PERSON] , знаходяться у підвалі вказаного будинку, не обладнані приладами опалення. У вказаних нежитлових приміщеннях проходять трубопроводи опалення, які виконують функцію транзиту теплоносія. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (далі\~Методика № 315), яка встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг. Згідно із п. 2 розділу І Методики № 315, у редакції, що діє з 28.01.2022 р., терміни вживаються у таких значеннях: - допоміжні приміщення - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будівлі/будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); - місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень; - окремі приміщення з транзитними мережами опалення - окремі приміщення у будівлі/будинку, через які проходять ділянки транзитних трубопроводів опалення та відсутні опалювальні прилади відповідно до проекту будівлі/будинку, та які перебувають у власності або користуванні різних споживачів послуги з постачання теплової енергії; - опалюване приміщення - приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря; - приміщення з індивідуальним опаленням - приміщення, що забезпечується тепловою енергією від індивідуального джерела, встановленого у ньому, та що на законних підставах від`єднано від внутрішньобудинкової системи опалення, у якому забезпечується нормативна температура повітря; - приміщення з комбінованою системою опалення - опалюване приміщення, в якому забезпечення тепловою енергією здійснюється внутрішньобудинковою системою опалення для часткового обігрівання та періодично працюючою догріваючою системою, встановленою на законних підставах. Обсяг теплової енергії для таких приміщень входить до загальнобудинкових потреб. Це визначено в термінах Методики № 315, а саме: - загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Тобто згідно терміну, по формулі 23 визначаються всі теплові втрати на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення (на всю довжину трубопроводів у підвалі, горищі всього будинку до якої також входить довжина труб у підвалі відповідача). А потім, щоб не було подвійного нарахування, з загальних теплових втрат обов`язково віднімають теплові втрати виключно для труб, які знаходяться у підвалі відповідача, які вже визначені по формулі 23 та виставляються окремо. У розділі ІV Методики № 315 визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення міститься формула 23: Q\~опал функ.в.б.с\~= 0,86 * 10-6\~* q\~втр.підв\~* l\~підв *\~m\~опал.розр, Гкал, де: 0,86 * 10-6\~перевідний коефіцієнт одиниць вимірювання фізичних величин, Вт*год у Гкал; q\~втр.підв\~питомі теплові втрати ізольованих трубопроводів, які прокладаються в підвалах, техпідпіллях, на горищі, Вт/м; питомі теплові втрати трубопроводів, ізоляція на ділянках яких відсутня або порушена, збільшується на 100%; l\~підв\~довжина трубопроводів внутрішньо будинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, м; m\~опал.розр\~фактична кількість годин надання послуги з постачання теплової енергії у розрахунковому періоді, годин. Така формула майже аналогічна формулі 19 з Методики № 315 у першій редакції (знаходиться у розділі де визначено формули для розрахунку загальнобудинкових потреб) та відрізняється лише тим, що не потрібно знати діаметр труб і не застосовується температура для підвалів, оскільки нормами ДБН вона взагалі не визначена. Таке твердження узгоджується з висновком Запорізького апеляційного суду у постанові від 15 січня 2024 р. по справі № 336/7212/22, де визначено, що «Таким чином обсяг, теплових втрат для приміщень у підвалі потрібно визначати по формулі 23, що знаходиться у розділі ІV «Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудикові потреби опалення» Методики у другій редакції від 28.01.2022 де застосовується показник: Lпідв. довжина трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах». Також, згідно пункту А5 додатку А ДБН В.2.2-15-2019 «Житлові будинки. Основні положення» площу багатоквартирного житлового будинку визначають як суму площ поверхів будинку, виміряних у межах внутрішніх поверхонь зовнішніх стін, а також площ літніх приміщень. Площа сходових кліток, ліфтових та інших шахт включається до площі поверху з урахуванням їх площ на рівні даного поверху. Площа горищ, технічних поверхів та підвалів до площі будинку не включається. У таблиці № 2 ДБН В 2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» середня температура коливається в межах + 18°С до + 24°С і визначена тільки для опалюваних приміщень та відсутня «розрахункова температура повітря» для підвалу. Отже, згідно вищевказаних норм ДБН площа підвалів не входить у загальну площу будинку, і у таких приміщеннях лише за рахунок теплових втрат від трубопроводів на забезпечення функціонування системи опалення будинку неможливо забезпечити нормативну температуру + 18°С, яка є головною ознакою опалюваного приміщення. Тобто, у підвальних нежитлових приміщеннях відповідача відсутня опалювана площа і у підвал поступають тільки теплові втрати від трубопроводів на забезпечення функціонування системи опалення. Таким чином, теплове навантаження для підвалів не розраховується, а тому нарахування по умовно-постійній частині тарифу є безпідставним. Відтак, суд погоджується з контррозрахунком відповідача для підвалів, де вартість теплових втрат за спірний період становить 7744,24 грн., абонентська плата -\~546,00 грн., що загалом складають 8290,24 грн. Відповідно до Методики № 315 загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Тобто, за період з травня 2022 року по квітень 2024 року на нежиле приміщення VIа відповідача не повинні розподілятися обсяги загальнобудинкової потреби, та нарахування повинно проводитися по формулі 23 Методики № 315 в другій редакції з урахуванням трубопроводів, які знаходяться в приміщенні. У письмових поясненнях відповідачем наведено контррозрахунок по умовно\~змінній частині тарифу. Для нарахування за надані послуги з постачання теплової енергії для нежитлових приміщень застосовується двоставковий тариф, який затверджено рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради. Згідно з п. 55\~постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги» № 869 від 01.06.2011\~для формування двоставкових тарифів па теплову енергію теплове навантаження об`єктів теплосноживання в розрізі категорій споживачів (із зазначенням величини теплового навантаження на систему опалення споживачів, які користуються централізованим опаленням, споживачів, які відмовилися від централізованого опалення та постачання гарячої води, систему опалення місць загального користування та теплового навантаження па постачання гарячої води) визначається за показниками типових та/або індивідуальних проектів, за якими збудовані такі об`єкти (у разі зміни вихідних даних проектів, зокрема під час переходу частини споживачів на автономне опалення, зміни призначення приміщень навантаження повинні бути підтверджені уповноваженою установою). Таким чином, для нарахування по умовно-постійній частині тарифу береться розрахунковий показник - «теплове навантаження на приміщений», що визначено в індивідуальному проекті, яке с сталим/ незмінним значенням. Нарахування проводяться всі 12 місяців кожного року. Пунктом 4 «Правил користування теплового енергією», затверджені\~постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007\~визначено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією. На виконання вимог постанови КМУ № 1198 між сторонами було укладено договір купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді № 601177 від 01.11.2006. У додатковій угоді № 2 між сторонами узгоджено індивідуальне приєднане (максимальне) теплове навантаження 0,0,0110075 Гкал/год. За вказаним індивідуальним показником проводились нарахування у період з 01.12.2006 по 01.11.2021. При визначення теплового навантаження для нежитловою приміщення слід керуватись\~розділом 2 КТМ\~204. Відповідно до пункту 2.2.2.\~розділу 2 КТМ\~204, погодинні витрати теплоти па опалення житлових та громадських споруд приймаються по показникам типових та індивідуальних проектів за якими вбудовані дані об`єкти. При відсутності згаданих вище даних витрати теплоти на опалення допускається приймати по аналогії з типовими або індивідуальними проектами, що найбільше відповідають характеристикам цих споруд. Згідно з п. 2.2.10.\~КТМ\~204, якщо частина житлового будинку зайнята громадськими організаціями (магазинами, аптеками та ін.), то розрахункове навантаження на опалення визначається для кожної частини будівлі окремо з урахуваннями об`єму, що займається і прийнятих розрахункових температур внутрішнього повітря для даних громадських організацій (табл. 2.2.). Відповідно до таких вимог теплове навантаження для житлових квартир визначається по таблиці 7.1., а для нежитлового приміщення розраховується окремо або по індивідуальному проекту або іншим способом, що узгоджено між теплопостачальником та споживачем. Відповідачем у поясненнях наведено контррозрахунок по умовно-постійній частині тарифу з урахуванням узгодженого між сторонами тепловому навантаженню - 0,011075 Гкал/год. Суд погоджується з наведеною позицією відповідача та зазначає, що позивачем проведено нарахування вартості послуг з постачання теплової енергії без урахування узгодженого теплового навантаження та визначення приміщення відповідача як окремого приміщення з транзитними мережами опалення. Таким чином, по приміщенню першого поверху фактична заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.05.2022 по 30.04.2024 становить 85\~800,98 грн, з яких: по умовно-змінній частині тарифу 67\~245,68 грн; по умовно-постійній частині тарифу 18\~009,30 грн; абонплата 546,00 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованості за надану послуг з постачання теплової енергії в розмірі 94\~091,22 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі ст.141,142\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно частці задоволених позовних вимог, в сумі 1617,40 грн.

Outcome: partial