Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

30.04.2024 позивач, через систему «Електронний суд», звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останньої заборгованість за Кредитним договором № 1147-0100 від 27.01.2023 у розмірі 93 000,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 18 768,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 74 232,00 гривень, а також судові витрати у розмірі 2 422,40 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 27.01.2023 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] за допомогою веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1147-0100. На офіційному веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (navse.in.ua) у вільному доступі розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, зокрема: примірний договір кредиту, Правила надання грошових коштів у кредит, Згода на обробку персональних даних, Публічна інформація, Положення про конфіденційність. При укладенні договору відповідачем здійснено дії, які свідчать про її свідомий вибір щодо укладення договору, зокрема введення одноразового ідентифікатора А8610 для підписання Кредитного договору № 1147-0100 від 27.01.2023, підтвердження ознайомлення з Правилами та іншими супутніми документами. Без цих дій укладення договору було б неможливим. Відповідно до умов Кредитного договору ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зобов`язалося надати відповідачу кредит для особистих потреб на таких умовах: сума кредиту 20 400,00 грн; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; комісія за видачу кредиту 15,00% від суми кредиту; знижена процентна ставка 1,20% на день; стандартна процентна ставка 1,50% на день. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало свої зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов договору. Відповідач підтвердила виникнення своїх зобов`язань, отримавши кредитні кошти, та не скористалася правом протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від нього без пояснення причин. Станом на 20.03.2024 загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 104 546,40 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 18 768,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 85 778,40 гривень. Кредитодавцем прийнято рішення про застосування до позичальника Програми лояльності, а саме часткове списання заборгованості за нарахованими процентами у сумі 11 546,40 гривень за умови погашення відповідачем заборгованості у розмірі 93 000,00 гривень. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності. 08.10.2024 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.70-82), в якому представник відповідача адвокат Зачепило З.Я. просить задовольнити позов частково, стягнувши 18 768,00 гривень основного боргу. Відповідач не погоджується із сумою процентів (74 232,00 гривень), вважаючи її необґрунтованою. Доводи відповідача узагальненно зводяться до наступного: позивач не надав належних доказів укладення договору, зокрема підтвердження верифікації особи та підписання договору одноразовим ідентифікатором; розрахунок заборгованості не є первинним бухгалтерським документом і не підтверджує реальність господарської операції; проценти нараховані поза межами строку кредитування; нарахування процентів є несправедливим у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки їх розмір значно перевищує суму кредиту; Закон України «Про внесення\~змін до\~Податкового кодексу\~України та\~інших законодавчих\~актів України\~щодо дії\~норм на\~період дії\~воєнного стану № 2120-ІХ\~від 15.03.2022\~звільняє позичальника\~від відповідальності\~за прострочення\~під час\~воєнного стану;\~НБУ застосував\~до позивача заходи впливу за порушення законодавства, що регулює діяльність учасників ринків фінансових послуг, законодавства про захист прав споживачів фінансових послуг та законодавства про рекламу на ринках фінансових послуг, що засвідчує нарахування позивачем суми заборгованості з порушеннями законодавства. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог процесуального закону. Представником подано заяву про розгляд справи без відсутності відповідача та її представника. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм правову оцінку, дійшов таких висновків: \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 27.01.2023 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] за допомогою веб-сайту (navse.in.ua) укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1147-0100 (а.с.12-28). Договір підписано відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора А8610, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивач надав кредит у сумі 20 400,00 гривень, що підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів через систему LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 (а.с.33-37). Відповідач отримала кошти, чим підтвердила свої зобов`язання за договором, і не відмовилася від нього протягом 14 днів, як передбачено ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». 09.02.2023 відповідач сплатила позивачу 9\~000, 00 грн. (а.с.29,76). Відповідно до умов договору, процентна ставка є фіксованою і становить 1,20% або 1,50% на день, а базовий період для сплати процентів 14 днів. Строк кредиту 330 календарних днів. Згідно з пунктом 11.1. кредитного договору цей Договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання Кредиту. Укладаючи цей Договір, Позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті Кредитодавця ( https://navse.in.ua/), повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись Договору, а тому добровільно та свідомо укладає Договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним. У п.12 Договору про відкриття кредитної лінії №1147-0100 зазначено номер особистого електронного платіжного засобу відповідачки: [NUMBER] (а.с.17). Згідно з листом від 27.03.2024 року АК КБ « ПРИВАТБАНК» та довідки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» видача коштів за кредитним договором № 1147-0100 від 26.01.2023 року відповідачці здійснювалося за допомогою системи LiqPay (а.с.36). Вказана довідка також містить номер платіжної карти, на яку здійснювалося зарахування кредитних коштів, [NUMBER] , та відповідає номеру картки, зазначеному у квитанції відповідача від 09.02.2023 (а.с.76). Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладення договору в електронній формі відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин. Згідно з частиною 12 статті 11 цього Закону, електронний договір, підписаний у порядку, визначеному статтею 12, прирівнюється до договору в письмовій формі. Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20) та від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20) дійшов висновку, що підписання електронного договору одноразовим ідентифікатором є належним підтвердженням укладення правочину. Статті 526, 527, 530 Цивільного кодексу України передбачають, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Відповідно до Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, тоді як відповідач порушила умови договору, не повернувши кредит і не сплативши проценти в повному обсязі. Станом на 20.03.2024 заборгованість становить 104 546,40 гривень, але позивач, застосовуючи програму лояльності, що є його правом, просить стягнути 93 000,00 гривень, з яких 18 768,00 гривень основний борг, 74 232,00 гривень проценти. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про платіжні послуги» ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» має ліцензію на надання фінансових послуг, видану Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (розпорядження від 08.06.2017 № 2401), переоформлену Національним банком України 08.03.2024. Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо неможливості ознайомлення з Правилами відкриття кредитної лінії на час розгляду справи судом, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Так, датою укладення договору є 27.01.2023 року. Правила відкриття кредитної лінії підписані позичальником [PERSON] одноразовим підписом з використанням ідентифікатора А8610, що свідчить про ознайомлення відповідача з саме з таким змістом Правил, що наявні в матеріалах справи. Аналіз наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] за договором про відкриття кредитної лінії № 1147-0100 від 27.01.2023 року свідчить про те, що проценти за користування кредитними коштами нараховано в межах строку дії кредитного договору та за процентною ставкою, визначеною його умовами, що свідчить про правомірність їх нарахування. Відповідач стверджує, що проценти нараховані поза межами строку кредитування, проте такий становить не 14 днив, а 300 днів, до 23.11. Суд не погоджується з цим запереченням, оскільки позивач підтвердив, що проценти нараховані в межах строку дії договору (до 23.11.2023), що відповідає умовам договору та ст. 1048 ЦК України. Відсутність доказів пред`явлення вимоги про дострокове погашення (ч. 2 ст. 1050 ЦК України) не впливає на справу, оскільки проценти нараховані до закінчення строку кредитування. Відповідач посилається на ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», вважаючи нарахування процентів у розмірі 74 232,00 грн несправедливим через їх значне перевищення суми кредиту. Суд відхиляє цей аргумент, оскільки ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується до неустойки (штрафів, пені), а не до процентів за користування кредитом, передбачених ст. 1048 ЦК України. Позивач не вимагає неустойки, а лише проценти, погоджені сторонами. Дійсно, нараховані позивачем відсотки значно перевищують розмір заборгованості за тілом кредиту, а отже відповідачка стверджує, що змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційній, а в каральній, штрафній функції, а тому вважає очевидно непропорційною до суми зобов`язання. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 р. у справі N 903/602/24 прийшла до висновку про необхідність конкретизувати правовий висновок, викладений в її постанові від 18 березня 2020 року у справі N 902/417/18 (провадження N 12-79гс19) та зазначити, що три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є законодавчо встановленим та мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому розмір процентів річних, який становить три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом. Заперечення відповідача щодо застосування Закону № 2120-ІХ від 15.03.2022 до паврвідносин між сторонами відхиляється, оскільки цей закон звільняє позичальників від сплати неустойки, але не від процентів за користування кредитом. Позивач не нараховував штрафи чи пені за договором. Відповідач стверджує, що розрахунок заборгованості не є первинним бухгалтерським документом і не підтверджує реальність господарської операції. Одночасно, розрахунок заборгованості, наданий позивачем (а.с.29-31), містить деталізацію нарахування процентів у межах строку кредитування та відповідає умовам договору. Відповідач не надала альтернативного розрахунку чи доказів погашення більшої суми, ніж 9 000,00 гривень. Відповідач посилається на штраф НБУ від 12.08.2024 за порушення позивачем законодавства. Суд вважає цей аргумент таким, що не має значення для даної справи та недостатнім для відмови в позові, оскільки штраф не спростовує факт укладення договору чи виконання позивачем зобов`язань. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Щодо інших аргументів сторін, то з огляду на те,як неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції про захист прав та основоположних свобод, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (справа Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine). Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією, судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved