Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі - ТОВ «Таліон Плюс») через систему «Електронний суд» звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 65 091,78 грн, судові витрати в розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19 липня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») уклали з [PERSON] кредитний договір №377754846 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язання відповідно до договору виконало у повному обсязі, надало позичальнику грошові кошти у розмірі 41 910,00 грн, шляхом переказу на банківську карту відповідача № [NUMBER] . Відповідач взятих на себе зобов`язань за кредитним договором не виконала. 15 жовтня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/4, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) відступило ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) право вимоги за переліком в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором, в тому числі право вимоги за кредитним договором від 19 липня 2024 року № 377754846 до [PERSON] в розмірі 65 091,78 грн. Просить, позовні вимоги задовольнити. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд головуючому судді Кирильчук І. А. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито позовне провадження у вказаній справі з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. Копія позову з додатками була направлена відповідачу позивачем при зверненні до суду в системі «Електронний суд» у порядку виконання вимог абзацу 2 частини першоїстатті 177 ЦПК України. 09 липня 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (поштовий примірник якого надійшов до суду 23 липня 2025 року вх. № 46930), в якому остання визнала позовні вимоги частково в частині тіла кредиту в розмірі 21 366,00 грн та відсотків в розмірі 10 000 грн. Відзив мотивувала тим, що згідно з кредитним договором № 377754846 від 19 липня 2024 року та додатковими угодами до нього їй було надано кредитні транші на загальну суму 41 910,00 грн, відповідач здійснила погашення боргу на суму 20 544,00 грн, таким чином фактична сума заборгованості за тілом кредиту на сьогодні становить не більше 21 366,00 грн. Крім того, вважає, що нараховані проценти в розмірі 38 091,80 грн є непропорційними та такими, що не відповідають принципам справедливості, добросовісності та розумності, а тому підлягають зменшенню до справедливого рівня не більше 10 000,00 грн. 16 липня 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» представник позивача - адвокат Дорошенко О. В. направила до суду відповідь на відзив, в яких зазначає, що заперечуючи проти позову відповідач частково визнає позов, тому факт укладення договору доведенню не підлягає. Представник пояснив, що в ході користування кредитними коштами відповідач здійснила часткову оплату боргу декількома платежами на загальну суму 20 544,00 грн, вважаючи, що вона здійснила оплату в рахунок заборгованості по тілу кредиту, однак відповідно до умов договору, а саме, пункту 7.4, під час дисконтного періоду проценти за договором сплачуються в першу чергу, тому часткова оплата відповідача зараховувалась не в погашення тіла кредиту, а на погашення процентів за користування кредитними коштами, інша частина враховувалась в погашення тіла кредиту. Відповідач добровільно та з розумінням настання прав та обов`язків, підписуючи договір на сайті первісного кредитора, ознайомилась із текстом договору, а тому мала змогу ознайомитись із Правилами та паспортом споживчого кредиту та інформацією, передбаченою частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Окрім того, позивачем після дострокового розірвання договору з 10 січня 2025 року зупинено нарахування відсотків, що відображено у доданих до позову розрахунках заборгованості. 18 липня 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив (поштовий примірник яких надійшов до суду 23 липня 2025 року вх. № 46931), у яких відповідач, посилаючись на постанову НБУ №18 від 24 лютого 2022 року та пункт 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», вважає нарахування позивачем відсотків, неустойки та штрафів в період після 24 лютого 2022 року протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Крім того, вважає, що позивач не довів пропорційності своїх вимог. Також сума заявленої вимоги є непомірними та дискримінаційними для відповідача, оскільки її дохід складає 13 679,05 грн. Водночас відповідач є матір`ю одиначкою та утримує неповнолітню дитину, що також впливає на її платоспроможність. Просила врахувати її фінансовий стан, наявність на утриманні дитини та звільнити або зменшити розмір судових витрат. Клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін до суду не надходило. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи,

Outcome: approved