Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У травні 2025 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом в якому просили визначити їм додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини нотаріусу після смерті [PERSON] . Позивачі спадщину не прийняли, оскільки не подали у визначений законом строк заяви нотаріусу про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не знали про наявність заповіту, який був складений спадкодавцем на їх користь, та не є спадкоємцями за законом, а тому звернулися до суду. Позивач [PERSON] , яка була допитана в порядку 234 ЦПК як свідок, у судовому засіданні пояснила, що вона із іншим позивачем були сусідами [PERSON] , яка проживала одна, оскільки її чоловік та два сини померли раніше, тому вони доглядали її в старості та провели її поховання. У померлої залишились онуки, проте вони є військовими та з 2014 року до України не приїздили. Близько трьох-чотирьох років тому, [PERSON] повідомила їй, що за життя [PERSON] склала заповіт в їх користь. Позивач [PERSON] , яка була допитана в порядку 234 ЦПК як свідок, у судовому засіданні пояснила, що з бабою [PERSON] вони спілкувались постійно по сусідстві, коли її паралізувало, вона потребувала допомоги. Вона зателефонувала до онуків відповідачів у справі, проте вони відмовитись приїхати. Тоді вона звернулась до старости, на що він відповів, що потрібно їй допомагати по сусідству. Тому вони з іншою сусідкою - позивачем [PERSON] обходили її, а коли вона померла поховали. На поминальний сороковий день приїхали онуки та їй відомо, що вони ходили до нотаріуса. У подальшому онуки сказали, щоб вони оформляли спадщину. Про наявність заповіту вона дізналась у 2018 році від старости, який повідомив про те, що у бабки був земельний пай, після чого вона повідомила про це [PERSON] . За життя [PERSON] не повідомляла, що має намір скласти заповіт на їх користь. Вказала, що відповідачі жодних заперечень проти успадкування позивачами майна [PERSON] не мали. Представник позивачів - адвокат Соловей О.В. у судовому засідання позов підтримав з підстав викладених у ньому. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] правом на подання відзиву на скористались, в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Процесуальні дії у справі 28 травня 2025 року відкрито провадження у справі, задоволено клопотання представника позивачів про витребування доказів. 23 червня 2025 року замінено первісного відповідача Новоушицьку селищну раду належними відповідачами [PERSON] та [PERSON] , підготовче засідання відкладено. 03 липня 2025 року закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті. 15 серпня 2025 року розгляд справи відкладено та визнано явку позивачів обов`язковою. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] із 1949 року перебувала у зареєстрованому шлюбі [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу (арк. спр.26 на звороті). 03 червня 2004 року [PERSON] заповіла усе майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося і все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право за законом [PERSON] та [PERSON] , тобто позивачам (арк. спр. 9). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (арк. спр. 10). [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала одна в с. Маціорськ, особовий рахунок [NUMBER] , Новоушицького району Хмельницької області, про що свідчать довідки від 21 серпня 2024 року, видані Новоушицькою селищною радою на підставі погосподарських книг за 2001-2005 роки (арк. спр. 13,14). Із державного акту на право власності на землю серії І-ХМ №025338 від 20 травня 2002 року видно, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,36 га, яка знаходиться на території Вільховецької сільської ради (арк. спр. 11). Спадкова справа №246/2004 після смерті [PERSON] заведена 18 серпня 2004 року за заявами відповідачів [PERSON] , [PERSON] . Інші спадкоємці відсутні. Крім того спадкова справа також містить свідоцтво про смерть [PERSON] , яка мала місце [INFO] (арк. спр. 23-27). Позивачам відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском встановленого строку для прийняття спадщини, що підтверджується постановою нотаріуса (арк. спр. 12), що є підставою для звернення позивачів за захистом своїх прав до суду. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Предметом спору у цій справі є визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємцям за заповітом [PERSON] , [PERSON] , оскільки останні пропустили строк для її прийняття. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. (ст.ст. 1217, 1223,1261, 1266 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Показаннями позивачів [PERSON] \~і [PERSON] ,\~які не\~спростовані жодними\~доказами,\~ підтверджується, що вони дізналися про наявність заповіту від сільського голови у 2018 році після чого отримали його дублікат. Проте на той час строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] пройшов. Вказана обставина підтверджується самим дублікатом заповіту, який виданий [PERSON] 25 вересня 2018 року. Крім того суд враховує, що позивачі не є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , тому за відсутності даних про складання заповіту, не могли вчасно подати заяви про прийняття спадщини. Суд зазначає, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд першочергово враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Суд зауважує, що в ході судового розгляду відповідачі у справі проти позову не заперечили, доказів на спростування доводів позовної заяви не надали. З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позивачі з поважної причини - через незнання про існування заповіту, пропустили передбачений законом строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , тому порушене право [PERSON] , [PERSON] підлягає захисту у спосіб, визначений у позовній заяві. Отже, позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат Враховуючи заяву представника позивачів про нерозподіл судових витрат, підстав для стягнення судового збору з відповідачів суд не вбачає.

Outcome: approved