Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

25 серпня 2025 року до Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшла заява [PERSON] про видачу обмежувального припису. Просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , останнє відоме місце реєстрації [ADDRESS] , на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована та фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , та спільної дитини [PERSON] , [INFO] : - заборонити [PERSON] , [INFO] наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця фактичного проживання ( [ADDRESS] ) та місць частого відвідування [PERSON] та [PERSON] якими є Комунальний заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 330 Дніпровської міської Ради, що розташований в м. Дніпро, вул. Панікахи, буд. 79. - заборонити [PERSON] , [INFO] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] та малолітнього [PERSON] , та спільну малолітню дитину [PERSON] , якщо вони за власним бажанням перебуваю (перебувають) у місці невідомому [PERSON] , переслідувати їх, наближатися до них на відстань ближче ніж 50 метрів та в будь-який спосіб спілкуватися з ними. В обґрунтування заяви зазначає, заявниця із заінтересованою особою перебувала у шлюбі, укладеному 02.02.2022 року, що зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Дніпро), свідоцтво [NUMBER] . Від шлюбу Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , дитина мешкає з матір`ю. Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська у справі 932/6091/24 від 24 жовтня 2024 року шлюб розірвано. Заявниця свого часу ініціювала розірвання шлюбу у зв`язку із систематичними випадками домашнього насильства з боку чоловіка (заінтересованої особи). Проте після розірвання шлюбу випадки домашнього насильства не припинилися. З моменту укладення шлюбу та до його розірвання подружжя мешкало в квартирі, що належала бабусі Заявниці за адресою [ADDRESS] . Наразі заявниця мешкає у квартирі [ADDRESS] разом із своїм старшим сином [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу колишній чоловік винайняв квартиру [ADDRESS] в цьому ж будинку, при цьому зберіг дублікати ключів від квартири [ADDRESS] , де якійсь час продовжувала проживати заявниця, та з`являвся там без попередження, вчиняв сварки, ображав заявницю нецензурною лайкою, намагався викрасти дитину, вчиняв фізичне насильство. 13 лютого 2025 за місцем проживання Заявниця перебувала на сходах під`їзду, Заінтересована особа перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння почав до неї чіплятися, вимагав щоб вона віддала йому телефон, він почав драку, штовхав, штовхнув на прохід в тамбур та став бити кулаками по голові. 16.02.25 за місцем проживання Заявниці потрапив до квартири, розгромив телевізор, розірвав ланцюжок, тягав по квартирі Заявницю та з силою штовхнув на двері ванної кімнати, заявниця отримала гематоми. 14.03.2025 р. у матері Заявниці був день народження, заінтересована особа з`явився без попередження, почав скандал ображав нецензурною лайкою, вчинив фізичне насильство, згодом потрапив до квартири, де спільно проживав із заявницею за адресою [ADDRESS] . Відчинив двері дублікатами ключів, спричинив фізичне насильство заявниці. Крім того 15.06.2023 р. за вчинення домашнього насильства заінтересованій особі було видано терміновий заборонний припис відносно потерпілої заявниці АА 328807 строком на 1 добу із зобов`язанням залишити місце проживання потерпілої. 21.08.2024 року через вчинення домашнього насильства відносно заявниці стосовно заінтересованої особи також виданий терміновий заборонний припис строком на 5 діб. 11.09.2024 року працівниками поліції також було видано терміновий заборонний припис стосовно заінтересованої особи із зобов`язанням залишити місце проживання строком на 10 діб у зв`язку із вчиненням домашнього насильства психологічного характеру. 21.08.2024 року о 21 год. 40 хв. заінтересована особа , знаходячись за адресою спільного проживання із заявницею, вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини, а саме ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, тим самим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, Постановою Бабушкінського районного суду міста Дніпра заінтересовану особу визнано винним у вчиненні домашнього насильства та притягнуто до адміністративної відповідальності. 14 червня 2023 року, приблизно о 23 год 45 хв, перебуваючи за місцем мешкання із заявницею заінтересована особа, будучі її чоловіком наніс заявниці чисельні тілесні ушкодження в область голови, що мали характер легких, внаслідок чого було відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України, під час судового розгляду кримінальне провадження було закрите у зв`язку із примиренням, оскільки потерпіла (заявниця) простила кривдника та не хотіла аби у тата їх спільної дитини було кримінальне минуле. Проте заінтересована особа не припинив вчиняти домашнє насильство, що відбувалося у присутності двох малолітніх дітей, від чого у спільної дитини [PERSON] розвинувся неврозний синдром, що підтверджується консультативним висновком, копія надається. 31 травня 2025 р. заінтересована особа взяв спільну дитину погуляти, потім і не збирався приводити додому. Заявниці прийшлося телефонувати багато разів, врешті, о 23 годині батько повернувся з дитиною в стані алкогольного сп`яніння, дитину матері не віддавав, потім посадив дитину в автівку і поїхав. Заявниця дуже злякалася за дитину, викликала поліцію, яка зупинила заінтересовану особу з позбавленням права керування. В цей день він виражався нецензурною лайкою, погрожував, також наступного дня. 03 червня 2025 року Заінтересована особа заявив що хоче погуляти з дитиною, заявниця вийшла до нього з дитиною, натомість він почав провокувати дитину на скандал, ображати матір нецензурною лайкою в присутності дитини, погрожував тим, що забере дитину, не віддавав дитину, поводився неадекватно, погрожував вивезти дитину до Запорізької області щоб заявниця його ніколи не побачила. Враховуючи викладене, малолітня спільна дитина потребує захисту так само, як його матір. Неврахування цього створить передумови для викрадення дитини та інші зловживання правами з боку батька з метою маніпулюванням свідомістю заявниці та дитини. Неправомірні дії з боку заінтересованої особи завдають заявниці та її дітям моральних (що полягає в душевному болі, постійному переживанні за своє здоров`я та здоров`я дітей, приниженні честі та гідності), а також фізичних страждань, викликають в заявниці побоювання за свою безпеку та безпеку малолітніх синів, від чого Заявниця втратила спокій та нормальний сон, змушена була вихати в кризовий центр від чого було порушено її соціальні зв`язки, заявниця особисто не може себе захистити, проти заінтересованої особи який є дужим. У зв`язку з чим, вважає, що до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від недопущення повторних випадків вчинення домашнього насильства щодо неї та її дитини [PERSON] .. Ухвалою суду від 26 серпня 2025 року відкрите провадження у справі. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні заявниця [PERSON] , представник заявниці адвокат Лагода О.А. підтримали заявлені вимоги, спираючись на обставини, зазначені у заяві. Просили заяву задовольнити. Заінтересована особа (кривдник) [PERSON] , представник заінтересованої особи адвокат Лисенко С.Ю. не визнають заявлені вимоги заявниці, просять відмовити у задоволенні заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису у повному обсязі через її необґрунтованість, посилаючись на наступне. Останні два-три роки спільного життя з колишньою дружиною [PERSON] стали нестерпними для нах обох. Повністю зникло порозуміння, повага і любов. Вони почали часто сваритися, неодноразово розходились і сходились. Поліція викликалась неодноразово як з боку дружини, так і з боку тещі [PERSON] , яка проживає поверхом нижче ( [ADDRESS] ). Заявниця тричі подавала заяви до поліції, знімала побиття, при цьому її покази кожного разу відрізнялися (маю підтверджуючі документи). Свідком завжди виступала виключно її мати. Заявниця створює образ, ніби він тиран, п`яниця, який приходить додому та влаштовує скандали. За 6 років спільного життя він: розвинувся від найманого працівника до власника будівельного бізнесу з бригадою 4-5 чоловік, тримав водійські права, придбав дві автомашини, здобув кваліфікацію зварювальника (витратив 15 тисяч гривень), придбав повний комплект професійного інструменту, вибудував клієнтську базу, працюю з впливовими людьми. Заявниця любить вихвалятися двома вищими освітами, але за весь час їх спільного життя ця освіта дозволила їй працювати лише вихователькою в дитячому садку. Зараз у неї немає постійної роботи, лише епізодичні підробітки. Заявниця систематично подає необґрунтовані заяви до правоохоронних органів з метою створення негативного образу батька дитини. Твердження про події 13 лютого, 16 лютого та 14 березня 2025 року є перебільшеними та викривленими. Невроз у дитини - результат неправильного виховання. Заявниця систематично зловживає правом на звернення до поліції Конституційні та законні права відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, він маю рівні права щодо виховання сина. Обмежувальний припис фактично: позбавить його можливості бачитися з дитиною, порушить права дитини на спілкування з батьком, створить передумови для повного усунення батька від виховання. У зв`язку з чим, просить відмовити у задоволенні заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису у повному обсязі через його необґрунтованість. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з вимогами статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України. Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська у справі 932/6091/24 від 24 жовтня 2024 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , дитина мешкає з матір`ю. З колишнім чоловіком зацікавленою особою [PERSON] у заявниці склались напружені відносини, через зловживання алкогольними напоями він часто починає сварки, систематично вчиняє домашнє насильство відносно неї, постійно погрожує фізичною розправою, внаслідок чого заявниця перебуває під постійним психологічним тиском свого чоловіка. [PERSON] неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, та відносно нього неодноразово видавався терміновий заборонний припис, дані обставини підтверджуються матеріалами справи (а.с. 12-29). Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як наголошує п.3, 6, 7, 8 ч.1, ст.1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України встановлена рівність прав та обов`язків відносно дитини. Але водночас на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 10. Закону України «Про охорону дитинства» визначає гарантії прав дитини на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини, а також захист дитини від усіх форм домашнього насильства та інших проявів жорстокого поводження з дитиною, експлуатації, включаючи сексуальне насильство, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 1 Закону України, дитиною, яка постраждала від домашнього насильства є особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства. Частинами 2, 3, 4ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України, передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Аналіз практики ЄСПЛ стосовно порушеного заявницею питання свідчить, що питання можливості отримання та належного виконання обмежувальних приписів є тісно пов`язаним із позитивними обов`язками держави із забезпечення права особи не зазнавати катування або нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження згідно зі ст. 3 ЄСПЛ, а також права на життя згідно ст. 2 та повагу до сімейного і приватного життя, зокрема фізичну і психологічну недоторканність особи, згідно ст. 8 ЄСПЛ. Суд вважає, що вжиті заявницею розумні заходи для її захисту, а саме звернення до правоохоронних органів, - не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявниці. Підсумовуючи викладене, оцінивши всі докази у сукупності та в їх взаємозв`язку між собою, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою і тому підлягає задоволенню шляхом ухвалення судового рішення про видачу обмежувального припису та встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Спільна дитина заявниці та заінтересованої особи, [PERSON] , [INFO] в розумінні закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є дитиною, яка постраждала від домашнього насильства. В силу свого малолітнього віку він знаходиться постійно з матір`ю, потребує материнського піклування, знаходився на час вчинення домашнього насильства у квартирі разом із заявницею. Вважаю, що до [PERSON] необхідно застосувати обмежувальний припис, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від недопущення повторних випадків вчинення домашнього насильства щодо [PERSON] та її малолітніх дітей. Крім того, на виконання вимог ч.2 ст.350-8 ЦПК України, суд вважає необхідним повідомити про видачу обмежувального припису уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявниці для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Беручи до уваги всі обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та видачу обмежувального припису, терміном на 4 місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved