Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

У жовтні 2024 ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" звернулося до Городищенського районного суду Черкаської області з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 26 736,10 гривень, що складається з: заборгованості за основним боргом в сумі 8 339,65 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 12 933,02 грн; інфляційні втрати в сумі 3 991,24 грн; три проценти річних в сумі 1 472,19 грн, яка утворилася у зв`язку з невиконанням кредитного договору № С-001-034676-18-980, укладеного 04.10.2018 року [PERSON] з Публічним акціонерним товариством "Ідея Банк", на яку позивач набув право вимоги за договором факторингу № 16/11-23 від 16 листопада 2023 року, та понесених судових витрат в розмірі 2422 гривень 40 копійок і витрат на правничу допомогу у сумі 5200 гривень 00 копійок. Згідно протоколу автоматизованого розподілу, вищевказані матеріали позовної заяви передані для розгляду судді Черненку В. О. Ухвалою судді Черненка В. О. від 08 жовтня 2024 року, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Згідно ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 18 березня 2025 року по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідно до розпорядження керівника апарату Городищенського районного суду Черкаської області № 153 від 04.07.2025, у зв`язку з відрахуванням зі штату Городищенського районного суду Черкаської області судді Черненка В.О. у зв`язку з поданою заявою про відставку, здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2025, автоматизованою системою документообігу дану справу розподілено судді Синиці Л. П. 05.07.2025 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду. Представник позивача ТОВ "Санфорд Капітал" адвокат Маслюженко М. П. в судове засідання не з`явився, подав 19.08.2025 заяву з проханням розглянути справу у відсутності представника позивача, позов підтримує, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся заздалегідь належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, про дату, час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи (АТ "Укрпошта" рекомендований лист № 0610267070434 повернувся на адресу суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою"). Та, шляхом розміщенням оголошення про виклик до суду на сайті Судової влади України. Прични не прибуття суду не відомв. Відзив (заперечень) щодо суті позову не надав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, та вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. При цьому, суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо. Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставин, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов наступного висновку. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені Законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Верховний Суд у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 2-6315/11 (провадження № 61-23326св18) звернув увагу на те, що невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Із матеріалів справи вбачається, що 04.10.2018 року між Публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник, відповідач) було укладено Угоду № С-001-034676-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, яка укладається згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування, що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями до нього, діюча редакція якого розміщена на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою: www.idеabank.ua. Відповідно до умов кредитного договору, банк відкриває клієнту поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня, операції за якими можуть здійснюватися за дебитно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватися в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту міжнародну платіжну картку MasterCard World (пункт 2). Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн (підпункт 3.1. пункту 3). Кредитний ліміт на момент укладання угоди становить 7000,00 грн (підпункт 3.2 пункту 3). З процентною ставкою за користування коштами Кредитною лінії 48,00 % річних (підпункт 3.3 пункту 3). Повернення заборгованості та сплата відсотків за користування кредитною лінією та/або інших платежів за Угодою та Договором здійснюється згідно умов Договору, Типового графіку та Розрахунку сукупної вартості кредиту, а також Тарифів, які розміщені на сайті Банку за адресою www.ideabank.ua. Підписанням Угоди клієнт підтверджує, що ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, реальною річною процентною ставкою та з загальною вартістю кредитної лінії, які зазначені в п. 5.11 цієї Угоди (пункт 4). Угода № С-001-034676-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, Заява, Згода фізичної особи - суб`єкта кредитної історії, Паспорт споживчого кредиту, підписані 04.10.2018 року власноручно відповідачем [PERSON] . Відповідно до Виписки АТ "Ідея Банк" по рахунку № [NUMBER] , з 04.10.2018 по 16.11.2023, останній запис 31.10.2019, [PERSON] користувався кредитними коштами, в тому числі шляхом внесення коштів в рахунок погашення заборгованості. Отже, банк свої зобов`язання за Угодою виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок та надав позичальнику кредитні кошти, а відповідач [PERSON] зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитною лінією виконав лише частково. Згідно виписки по рахунку позичальник за весь строк з моменту укладення Угоди сплатив банку в рахунок погашення основного боргу та сплати процентів лише 4530 грн, останній платіж здійснено 16.08.2019. Внаслідок чого у позичальника сформувалась заборгованість перед банком в загальній сумі 21 272,67 ривень. Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, статті 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 16.11.2023 року між АТ "Ідея Банк" (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СОНАТІ" (Фактор) був укладений договір факторингу № 16/11-23. ТОВ "Фінансова компанія "СОНАТІ" є фінансовою установою та має діючу ліцензію для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, зокрема з надання послуг з факторингу видану розпорядженням Нацкомфінпослуг № 1250 від 09.06.2020. Відповідно до п. 1.2 зазначеного договору Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Згідно договору факторингу № 16/11-23 Клієнт і Фактор підписали всі додатки до договору, зокрема і друкований Реєстр Боржників. Таким чином, Фактор ТОВ ФК "СОНАТІ" набув право вимоги до Боржників за Первинними договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № С-001-034676-18-980 від 04.10.2018 року. Пунктом 5.4. договору факторингу № 16/11-23 передбачено, що Фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим Договором третім особам, які згідно із Законодавством мають не це право. 29.12.2023 року ТОВ "Фінансова компанія "СОНАТІ" (Клієнт) уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю "САНФОРД КАПІТАЛ" (Фактор) договір факторингу № 29/12-23. ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" є фінансовою установою та має діючу ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на надання послуг з факторингу, видана згідно рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг Національного банку України № 21/1311 від 11.09.2020 року. Отже, відступлення права вимоги відбулось законно з урахуванням ч. 2 ст. 18 Закону України "Про споживче кредитування". Згідно п. 2.1 цього договору Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах визначених цим Договором. Таким чином, відповідно до умов договору факторингу № 29/12-23 від 29.12.2023 року ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості Боржників за Первинними Договорами. Та, згідно Реєстр Боржників № 1 до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" перейшло і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № С-001-034676-18-980 від 04.10.2018 року (порядковий номер 1193 Реєстру боржників № 1, на суму боргу 21272,67 грн). Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. У відповідності до частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частина 1 статті 516 ЦК України визначає, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З наданої Довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № С-001-034676-18-980 від 04.10.2018 року за підписом заступника директора Операційного департаменту АТ "Ідея Банк" вбачається, що заборгованість відповідача [PERSON] станом на 16.11.2023 року (момент переходу права вимоги) становить 21272,67 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом 8339,65 грн, заборгованості за відсотками 12933,02 грн. Відповідач не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором № С-001-034676-18-980 від 04.10.2018 року, презумпція правомірності якого не спростована. При цьому, вимог щодо визнання зазначеного правочину недійсним чи встановлення факту його неукладеності до суду заявлено не було. Позивачем ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" додатково до суми боргу та процентів, відповідачу [PERSON] , що були нараховані протягом дії кредитного договору, відповідно до його умов, нараховано до сплати: інфляційні втрати в сумі 3991,24 гривень; три проценти річних в сумі 1472,19 гривень, що відображено в Розрахунку. Суд, дослідивши та перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, що наведений позивачем в позові, погоджується з тим, що він є арифметично правильним та таким, що відповідає вимогам закону, а отже приходить до висновку про їх стягнення з відповідача. Наданий позивачем розрахунок наявної заборгованості за вказаним договором відповідачем [PERSON] не оспорювався, свій розрахунок не наведений. Доказів, які б спростовували суму заборгованості відповідачем суду не надано. Оцінивши надані позивачем докази, та зважаючи на принцип змагальності сторін, передбачений ст. 12 ЦПК України, як і на передбачений ч. 1 ст. 81 ЦПК України обов`язок відповідача надати докази, які спростовують доводи позивача щодо наявності заборгованості, а за умов відсутності таких доказів, суд позбавлений можливості дійти висновку про відсутність порушення відповідачем зазначених умов кредитних договорів, як наслідок суд приходить до висновку про наявність порушення цих умов та наявність цієї заборгованості. Відповідач [PERSON] всупереч умовам кредитного договору, не виконав свої зобов`язнання, ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем після відступлення права вимоги. До теперішнього часу заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена. Ураховуючи викладене, позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення у повному обсязі, та з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" необхідно стягнути 26 736,10 гривень, що складається з: 8339,65 грн заборгованості за основним боргом; 12933,02 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками; інфляційні втрати в сумі 3991,24 грн; три проценти річних в сумі 1472,19 грн. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд, при визначенні\~суми відшкодування\~суд має\~виходити з\~критерію реальності\~адвокатських витрат\~(встановлення\~їхньої дійсності\~та необхідності),\~а також\~критерію розумності\~їхнього розміру,\~виходячи з\~конкретних обставин\~справи та\~фінансового стану\~обох сторін.\~Ті самі\~критерії застосовує\~Європейський суд\~з прав\~людини,\~присуджуючи судові\~витрат на\~підставі ст.\~41\~Конвенції.\~Зокрема,\~згідно з\~його практикою,\~заявник має\~право на\~компенсацію судових\~та інших\~витрат,\~лише якщо\~буде доведено,\~що такі\~витрати були\~фактичними і\~неминучими,\~а їхній\~розмір обґрунтованим\~(рішення\~у справі\~"East/WestAllianceLimited"\~проти України",\~заява №\~19336/04).\~Також,\~ суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Суд не зобовязаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved