Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

Представник позивача звернулася з позовом до Державного нотаріуса Південної державної нотаріальної контори Одеської області Буракової Олесандри Ігорівни, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування запису про державну реєстрацію права власності, за участі третьої особи [PERSON] , який обґрунтовано тим, що 22.04.2025 державним нотаріусом Південної державної нотаріальної контори Одеської області Бураковою О.І. в межах спадкової справи №83/2024 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом серія та номер: 354 на ім`я [PERSON] на двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якій по теперішній день проживає позивач. На підставі виданого свідоцтва про право на спадщину за законом відповідачем, як державним реєстратором, було ухвалено рішення про державну реєстрацію речового права та внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Позивач наполягає на тому, що спадкова справа була заведена за її заявою про прийняття спадщини. До державного нотаріуса Південної державної нотаріальної контори Одеської області Буракової О.І. в лютому 2025 року Доброславським районним судом Одеської області по справі №504/5004/24 за заявою [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, було скеровано ухвалу суду про витребування належним чином засвідченої копії спадкової справи №83/2024. Крім того, 19.03.2025 скаржницею було подано заяву кредитора зі змісту якої вбачається наявність спору між [PERSON] та позивачем щодо спадщини. Якщо по справі №504/5004/24 буде доведено обґрунтованість заявлених вимог, то позивачка увійде до четвертої черги спадкування, тоді як [PERSON] , як племінник спадкодавця, входить до п`ятої черги спадкування. Таким чином, позивач вважає такі дії та рішення державного нотаріуса Південної державної нотаріальної контори Одеської області Буракової О.І. неправомірними, оскільки з 04.12.2024 на розгляді в Доброславському районному суді Одеської області перебуває справа №504/5004/24 за заявою [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Маючи в своєму розпорядженні відомості про наявний спір між спадкоємцем за законом [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] , яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю, здійснювала догляд за нею та утримувала її, - державний нотаріус Південної державної нотаріальної контори Одеської області Буракова О.І., на думку позивачки, мала обов`язок витребувати від [PERSON] та/або від Доброславського районного суду Одеської області відомості про результати розгляду судової справи №504/5004/24, а переконавшись у тому, що даний спір не вирішено, - мала обов`язок відкласти вчинення нотаріальної дії у виді видачі свідоцтва про право на спадщину після набуття чинності судового рішення, або відмовити у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 15.05.2025 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 20.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 05.06.2025 відповідач державний нотаріус Буракова О.І. надала відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 21.07.2025 адвокатом Сласніковою Г.В. надано клопотання про витребування доказів. Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 28.07.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду по суті. Клопотання представника позивача про витребування доказів залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивача адвокат Сластнікова Г.О. позовну заяву підтримала в повному обсязі, на задоволенні позовних вимог наполягала. Належним чином повідомлена відповідач в судове засідання не з`явилася, із заявами та клопотаннями не зверталася. Третя особа [PERSON] заперечував проти позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до\~статті 1301 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, підробка документів тощо. Положеннями статей\~15,\~16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат». Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною другою статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Статтею 175 ЦПК України\~встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. У справах щодо спадкування, визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №2516/1356/12-ц, від 15.01.2020 у справі №200/9984/16-ц, від 25.03.2020 у справі №140/871/16-ц, від 30.04.2020 у справі №352/382/18, від 30.09.2020 у справі №361/1953/18, від 07.10.2020 у справі №234/17511/19. При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Отже, державні реєстратори (нотаріуси) є неналежними відповідачами у даній справі. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 зробила висновок, що позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Тобто, нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право на спадкове майно, яке зареєстроване за [PERSON] . Нотаріус може залучатися до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження №14-61цс18). Таким чином, оскільки у даному випаду був пред`явлений позов до неналежного відповідача це є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. З огляду на те, що Державний нотаріус Південної державної нотаріальної контори Одеської області Буракова О.І. є неналежним відповідачем у спірних правовідносинах, у позові до неї необхідно відмовити саме із цієї підстави.

Outcome: dismissed