Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з урахуванням уточнених позовних вимог звернулися до суду із зазначеним позовом, покликаються на те, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на 15.04.1991 року головою такого був [PERSON] , 1928р.н., а членами такого [PERSON] 1923 р.н, (дружина), [PERSON] , 1966 р.н. (дочка), [PERSON] , 1960 р.н. (зять), [PERSON] , 1984 р.н. (онука) та [PERSON] , 1989 р.н. (онука), а виходячи із принципу рівності часток у майні колгоспного двору, кожен із даних осіб володіли станом на 15.04.1991р. часткою у розмірі по 1/6 у такому майні. Вказували, що [INFO] помер голова двору [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на 1/6 частку у майні колгоспного двору. Ствердили, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла дочка останнього [PERSON] . Факт прийняття такою спадщини стверджується тим, що така вступила в управління спадковим майном (доглядала за будинковолодінням, робила в такому поточні ремонти, обробляла земельну ділянку, тощо). З огляду на що вважають, що [PERSON] стала власником 1/3 частини: (1/6 частки, як члена колгоспного двору + 1/6 частки, яку успадкував після смерті батька [PERSON] ) спірного будинковолодіння. Зазначають, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на 1/6 частку у майні колгоспного двору. Ствердили, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла дружина останнього [PERSON] . Факт прийняття нею спадщини стверджується спільним проживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого строку не заявила про відмову від прийняття спадщини. З огляду на що вважають, що [PERSON] стала власником 1/2 частки (1/6 частки, як члена колгоспного двору + 1/6 частки, яку успадкував після смерті батька [PERSON] + 1/6 частки, яку успадкував після смерті чоловіка [PERSON] ) спірного будинковолодіння. Стверджують, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на 1/6 частку у майні колгоспного двору. Ствердили, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла дочка останньої [PERSON] . Факт прийняття нею спадщини стверджується спільним проживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого строку не заявила про відмову від прийняття спадщини. З огляду на що вважають, що [PERSON] стала власником 2/3 частки (1/6 частки, як члена колгоспного двору + 1/6 частки, яку успадкував після смерті батька [PERSON] + 1/6 частки, яку успадкував після смерті чоловіка [PERSON] + 1/6 частки, яку успадкував після смерті матері [PERSON] ) спірного будинковолодіння. Покликались на те, що з метою оформлення своїх спадкових прав [PERSON] звернулася до нотаріуса, однак у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок не має можливості, так як такий відносився до суспільної групи «колгоспний двір». Нотаріус роз`яснив позивачці [PERSON] звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок або його частку. З огляду на наведене, просять суд визнати за ними, позивачами, право власності на спірне будинковолодіння за вищевказаною адресою, зокрема: за позивачкою [PERSON] право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] , а за позивачами [PERSON] та [PERSON] - по 1/6 частці у такому спадковому майні за кожним. Ухвалою судді від 17.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь). Ухвалою судді від 04.07.2025 року задоволено заяву представника позивачки [PERSON] \~адвоката Гриньо Михайла Івановича про залишення в частині позову без розгляду. Позов в частині позовних вимог [PERSON] до Шегинівської сільської\~ради Яворівського\~району Львівської\~області,\~третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмету спору\~ приватний\~нотаріус Яворівського\~районного нотаріального\~округу Яксманицький\~Роман Степанович\~про визнання\~права власності залишено\~без розгляду. Ухвалою суду від 04.07.2025 року прийнято до розгляду заяву представника позивачів адвоката Гриньо М.І., подану в порядку ст.49 ЦПК України про зміну предмета позову, в межах даної цивільної справи. Представника позивачів адвоката Гриньо М.І. та позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явились, однак представник подав клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивачів, при цьому зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача - Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнають та просить розглядати справу у їх відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи був\~повідомлений належним\~чином,\~однак в підготовче судове засідання не з`явився, проте надіслав заяви-повідомлення від 19.03.2025р.; копії сторінок із спадкової справи за №832/2016, заведеної після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] та копії сторінок із спадкової справи за №824/2016, заведеної після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] , а також клопотання про здійснення розгляду даної справи у його відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Судом встановлено, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на 15.04.1991 року головою такого був [PERSON] , 1928р.н., а членами такого [PERSON] 1923 р.н, (дружина), [PERSON] , 1966 р.н. (дочка), [PERSON] , 1960 р.н. (зять), [PERSON] , 1984 р.н. (онука) та [PERSON] , 1989 р.н. (онука), що підтверджується виписками із по-господарської книги по селі Боляновичі, - про суспільну групу двору та склад його членів станом з 01.04.1988-15.04.1991р.р. Всі зазначені члени колгоспного двору станом на 15.04.1991 року зберегли право на частку в майні такого. Згідно вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно з п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Відповідно до змісту Вказівок №5-24/26 і №69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991р. і регулювали власність колгоспного двору, право на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння) в рівних частках мали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тобто кожен по 1/6 частці будинковолодіння за вищевказаною адресою. [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", «;Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ст.524 ЦК України в редакції 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до ст.534 ЦК України 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. У відповідності до ч.1 ст.529 ЦК України 1963 року при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина (чоловік) і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.ст.548, 549 ЦК України 1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, за ст.549 ЦК України спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. Отже, оскільки спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , то відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 18.07.1963 року. До складу даної спадщини входило, в тому числі право на 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, який відносився до суспільної групи «колгоспний двір». Спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з довідки, виданої Золотковицькою сільською радою Мостиського району Львівської області №1203, після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] , саме дочка спадкодавця [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] . Факт прийняття такою спадщини стверджується тим, що така вступила в управління спадковим майном (доглядала за будинковолодінням, робила в такому поточні ремонти, обробляла земельну ділянку, тощо) . У відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР суд розцінює такі дії спадкоємиці [PERSON] як вступ у фактичне володіння і управління спадковим майном, тобто приходить до висновку, що така особа вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини. Відповідно до копій сторінок спадкової справи №832/2016, заведеної після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] , дочка [PERSON] звернулась в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та на частину спадкового майна спадкоємиці [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом. Таким чином, [PERSON] стала фактичним власником 1/3 частин у спірному будинковолодінні за адресою: [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області (1/6 частка як члена колгоспного двору + 1/6 частка, яку успадкував в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] ). [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . До складу даної спадщини входило право на 1/6 частку спірного будинковолодіння за вищевказаною адресою, що належала йому як члену колгоспного двору. Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. Як вбачається із довідки №632 від 01.04.2005, виданої виконавчим комітетом Золотковицької сільської ради, - [PERSON] , котрий помер [INFO] , на час смерті був зареєстрований та проживав за адресою: с.Боляновичі,\~Мостиськогорайону Львівської області. На час смерті разом із ним проживала дружина [PERSON] . Відповідно до копій сторінок спадкової справи №71/05, заведеної після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] , дружина [PERSON] звернулась в нотаріальну контору із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину та на частину спадкового майна спадкоємиці [PERSON] було видано Свідоцтва про право на спадщину за законом. Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, [PERSON] не заявили про відмову від даної спадщини. Тобто, у відповідності до вимог ч.3 ст.1268, ст.1269 ЦК України, дружина спадкодавця [PERSON] - [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті чоловіка спадкодавця [PERSON] та стала фактичним власником 1/2 частки у спірному будинковолодінні (1/6 частки, як члена колгоспного двору + 1/6 частки, яку успадкував після смерті батька [PERSON] + 1/6 частки, яку успадкував після смерті чоловіка [PERSON] ). [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . До складу даної спадщини входило право на 1/6 частку спірного будинковолодіння за вищевказаною адресою, що належала їй як члену колгоспного двору. Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавиця [PERSON] за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. Як вбачається із довідки №1205, виданої виконавчим комітетом Золотковицької сільської ради, - [PERSON] , котра померла [INFO] , на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . На час смерті разом із нею проживала та бела зареєстрована дочка [PERSON] . Відповідно до копій сторінок спадкової справи №824/2016, заведеної після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] , дочка [PERSON] звернулась в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину, факт прийняття нею спадщини стверджується спільним проживанням зі спадкодавицею. На частину спадкового майна спадкоємиці [PERSON] було видано Свідоцтва про право на спадщину за законом. Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, [PERSON] не заявили про відмову від даної спадщини. Тобто, у відповідності до вимог ч.3 ст.1268, ст.1269 ЦК України, дочка спадкодавці [PERSON] - [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті матері спадкодавці [PERSON] та стала фактичним власником 2/3 частки у спірному будинковолодінні (1/6 частки, як члена колгоспного двору + 1/6 частки, яку успадкував після смерті батька [PERSON] + 1/6 частки, яку успадкував після смерті чоловіка [PERSON] + 1/6 частки, яку успадкував після смерті матері [PERSON] ). При цьому, нотаріусом позивачці [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину на дане спадкове майно частину спірного житлового будинку. Нотаріус роз`яснив позивачці [PERSON] можливість реалізації права на спадкування частини даного житлового будинку в судовому порядку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Так, до 01.01.2013р. державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору. Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватися з 1 січня 2013 року. З 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав майно та їх обтяжень». Згідно з вимогами, які визначені ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на об`єкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками. Отже, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірний будинок садибного типу з господарськими спорудами за вищевказаною адресою та через належність такого до суспільної групи «колгоспний двір» право позивачів на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку, у зв`язку з чим такі звернулися до суду із вказаним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] серії [NUMBER] від 15.11.2000р., виданого повторно; копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 08.04.2004р.; копією свідоцтва про смерть спадкодавці [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 05.10.2010р.; копіями сторінок із спадкової справи за №832/2016, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; копіями сторінок із спадкової справи за №71/05, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; копіями сторінок із спадкової справи за №824/2016, заведеної після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] ; виписками із по-господарської книги по селу Боляновичі, - про суспільну групу двору та склад його членів станом з 01.04.1988-15.04.1991р.р.; листом-повідомленням нотаріуса про відмову у оформленні спадкових прав на спірне будинковолодіння; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №80475431 від 17.03.2025р. (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №80475440 від 17.03.2025р. (заповіти/спадкові договори); інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №80475450 від 17.03.2025р. (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №80475460 від 17.03.2025р. (заповіти/спадкові договори); інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №80475440 від 17.03.2025р. (заповіти/спадкові договори); інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №81315597\~від 27.05.2025р.(спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №81315583 від 27.05.2025р.(заповіти/спадкові договори); копією технічного паспорта на спірне будинковолодіння; копіями паспортів позивачів; копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 14.04.1966р., копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 29.10.1983 року, згідно якого [PERSON] , [INFO] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »; копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 28.07.2003 року, згідно якого [PERSON] , [INFO] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »; та іншими матеріалами справи. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою [PERSON] права власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] (1/6 частки, як члена колгоспного двору + 1/6 частки, яку успадкував після смерті батька [PERSON] + 1/6 частки, яку успадкував після смерті чоловіка [PERSON] + 1/6 частки, яку успадкував після смерті матері [PERSON] ), а за позивачами [PERSON] та [PERSON] - по 1/6 частці як членів колгоспного двору за кожним.

Outcome: approved