Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

У\~ травні 2025 \~року\~адвокат Гусач С.Ю. \~звернувся в інтересах\~\~\~\~ [PERSON] \~до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог, зазначає, що 19 березня 2025 року відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 136\~000 грн., 1000 Євро та 9\~000 доларів США про що 10 березня 2025 року укладено договір позики та цього ж дня написана розписка. Відповідач зобов`язався повернути кошти у строк до 30 квітня 2025 року. Позивач вказує, що у встановлений строк 30.04.2025 року відповідач грошові кошти не повернув. Станом на день звернення до суду року розмір заборгованості за договором позики складає 136\~000 грн., 1000 Євро та 9\~000 доларів США . Просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за договором позики у сумі 136\~000 грн., 1000 Євро та 9\~000 доларів США та у повернення сплаченого судового збору 9740 грн. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12.05.2025 року відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Ухвалою суду від 12.05.2025 року вжито заходи по забезпеченню позову. Накладено арешт на грошові кошти, що належать [PERSON] , рнокпп [NUMBER] в межах ціни позову у розмірі 556 023,70 грн. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі та судові повістки відповідачу направлено засобами рекомендованого поштового зв`язку та повернуто на адресу суду з відміткою «адресат відсутній». Виклик відповідача [PERSON] здійснений шляхом опублікування оголошення на веб сайті судової влади України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено що 19 березня 2025 року між [PERSON] , як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, укладено договір позики, за яким позикодавець одночасно з його підписанням передає позичальникові грошові кошти в сумі 136\~000 грн., 1000 Євро та 9\~000 доларів США, а позичальник приймає кошти та зобов`язується повернути їх позикодавцеві у порядку визначеному цим договором. Відповідно до п.2 Договору на момент укладення цього договору грошові кошти у сумі 136\~000 грн., 1000 Євро та 9\~000 доларів США позикодавець передав позичальнику у повному обсязі.. Зі п. 3 Договору позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві надану у відповідності з цим договором позику у строк до 30 квітня 2025 року. У цей же день, 19 березня 2025 року складено розписку, відповідно до умов якої відповідач отримав від позивача у борг грошові кошти в розмірі 136\~000 грн., 1000 Євро та 9\~000 доларів США та зобов`язався повернути їх до 30 квітня 2025 року. На підставі викладеного вище, між сторонами мають місце договірні правовідносини, що походять з договору позики, нормативне регулювання яких визначено параграфом 1\~глави 71 ЦК України. \~ \~ \~ \~Відповідно дост.1046 ЦК України\~задоговором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1ст.1047 ЦК Українипередбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2ст.1047 ЦК України). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. У справі, що розглядається, судом на підставі досліджених доказів, зокрема оригіналів договору позики та розписки, які надані позивачем та долучені до матеріалів справи, встановлено, що між сторонами виникло позикове зобов`язання, відповідно до якого відповідачем взято у борг у позивача грошові кошти : 136\~000 грн., 1000 Євро та 9\~000 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути до 30 квітня 2025 року Відповідно до ч.1\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Статтею 524 ЦК Українивизначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Згідно з п.3 Договору позики від 19 березня 2025 року сторони погодили, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем ) у строк до 30 квітня 2025 року. Тобто, дійсна воля сторін була спрямована на повернення суми позики в національній валюті України та в іноземній валюті. Вказаний порядок визначення розміру зобов`язання відповідає положенням ст. ст.524,\~533 ЦК України\~та не суперечить вимогам (засадам) справедливості, добросовісності, розумності та усталеній практиці у сфері цивільних відносин. Відповідно до ч.1\~ст.530 ЦК Україниякщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно \~ст.\~526\~ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України) З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги, що строк повернення відповідачем [PERSON] коштів за договором позики від 19 березня 2025 року, становить 30 квітня 2025 року, поряд з цим відповідачем кошти за договором позики в зазначений строк не повернуті та, наявність у позикодавця після спливу терміну повернення грошей оригінала розписки, свідчить про прострочення виконання позичальником свого зобов`язання, чим порушено право позивача як позикодавця за договором позики на повернення коштів, виходячи з положень ст.ст. 1046-1049 ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, та розглядаючи зазначену цивільну справу на підставі ст.ст.\~12,13ЦПК України\~в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав зобов`язання перед позивачем щодо повернення суми позики за зазначеним договором, на підставі чого заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування позову за встановлених судом обставин. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень\~ст. 141 ЦПК України, згідно із якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при пред`явленні позову до суду судовий збір в розмірі 6156, 84 ( 5560, 24 + 605, 60)грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved