Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

І. Короткий виклад обставин справи [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [INFO], [INFO] , військова частина [NUMBER] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. В обґрунтування поданого позову посилається на те, що вона та [PERSON] почали проживати разом, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з грудня 2015 року. Увесь час, з 2015 року вони проживали за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] здійснював оплату комунальних послуг за вище вказаною адресою, спільно з нею проводив періодичні ремонти в квартирі, використовували належну йому земельну ділянку, після її продажу разом використали отримані від продажу кошти. [PERSON] періодично лікувався в Нововолинській міській лікарні, де вона його відвідувала. На лікування позичали кошти, які спільно повертали. Вона також неодноразово, під час спільного проживання, проходила стаціонарне лікування. [PERSON] відвідував її в лікарні та оплачував лікування. У вище зазначеному помешканні до [INFO] проживала також її бабуся [PERSON] , яка померла у віці 97 років. [PERSON] допомагав їй доглядати бабусю, брав участь у її похованні. Сестра [PERSON] - [PERSON] також була присутня на похованні бабусі. Вони разом відпочивали, часто разом відвідували помешкання [PERSON] (i в м. Нововолинську i в с. Осмиловичі), з якою проживає її батько [PERSON] . Власне [PERSON] i познайомила у той час її та [PERSON] . Вона та [PERSON] допомагали разом у веденні господарства [PERSON] в селі Осмиловичі, де [PERSON] успадкувала після смерті батьків городи та присадибний будинок. [PERSON] працював у ТзОВ «Нововолинський м`ясокомбінат» вантажником з правом керування автонавантажувачем, а вона працювала періодично, фактично була на утриманні [PERSON] . Задля забезпечення задовільних побутових умов проживання [PERSON] неодноразово, під час спільного проживання з нею, користувались послугами банківських установ, в яких отримували кредити, які спільно повертали. Майже у всіх кредитних договорах [PERSON] зазначав своє місце проживання - [ADDRESS] , за її місцем реєстрації, хоча був зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Шлюб не реєстрували, оскільки вважали, що в цьому не було потреби. [PERSON] не був одружений, дітей не мав, батьки померли. Вона підтримувала дружні та теплі відносини з мамою [PERSON] (до її смерті), яка проживала в [ADDRESS] . Вона з [PERSON] на день - два, а деколи на довше їхали в с. Осмиловичі, оскільки його мати хворіла та потребувала допомоги у веденні домашнього господарства. Сестра [PERSON] - [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , є особою працездатного віку, не є людиною з інвалідністю, має свою сім`ю, сина, ще одна сестра [PERSON] також має свою сім`ю та проживає у м. Нововолинськ. [PERSON] частину свого заробітку перераховував на її рахунок. 3 листопада 2023 року вона працювала та проживала в Республіці Польща, куди вимушено поїхала працювати через неможливість в Україні заробити кошти для повернення кредитів, які запозичили разом з [PERSON] . Вона в банківських установах має лише один відкритий рахунок, на який вона у 2024 році отримувала кошти, як безробітна під час перебування на обліку в Нововолинському міському центрі зайнятості населення. Коли їхала в Республіку Польща на заробітки, свою банківську картку віддала [PERSON] , оскільки на рахунку була невелика сума коштів. Після мобілізації, [PERSON] її банківську картку дав своїй сестрі [PERSON] . Вона відправляла кошти сестрі [PERSON] - [PERSON] для погашення заборгованості за кредитами, які брав [PERSON] , проживаючи з нею. У січні 2024 року [PERSON] був призваний на військову службу по мобілізації. Згідно із сповіщенням № 72 від 24.06.2024 старший солдат [PERSON] навідник-оператор третього штурмового відділення першого штурмового взводу другої штурмової роти військової частини [NUMBER] зник безвісти 23.06.2024 під час ведення бойових дій та виконання бойового завдання на лінії зіткнення з противником поблизу населеного пункту Роботине, Пологівського району, Запорізької області. Весь період військової служби вона підтримувала зв`язок з [PERSON] , доки він не обірвався через зникнення останнього. Вона щодня телефонувала йому, а він їй, та повідомляв про зміну свого місця дислокації, узгоджували можливе скерування командуванням [PERSON] для лікування. Усе вище наведене та додані до позову докази свідчать про те, що вона проживала із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу із 2015 року, та в період цих відносин вони вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом. Встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як жінки та чоловіка, породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне їй для вжиття заходів щодо розшуку [PERSON] , оскільки без підтвердження родинних стосунків вона позбавлена можливості подавати клопотання у кримінальному провадженні та отримувати відомості про хід розслідування; суттєво обмежена у здійсненні заходів щодо його пошуку; не має права отримувати документи від військової частини (у тому числі, але не виключно акт службового розслідування); позбавлена права на отримання виплат у зв`язку із зникненням безвісти [PERSON] та вчинення необхідних процесуальних дій, як законного члена сім`ї. Відповідач скористалася своїм правом та подала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позов не визнає в повному обсязі, оскільки вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем подано у ньому не зовсім достовірну інформацію. Звертає увагу суду, що позивачем на підтвердження своїх доводів додані копії кредитних договорів, заяв, в більшості яких відсутній навіть підпис її брата, i які датовані за період 2021-2022 роки; копії медичної документації її брата датованої періодом з 2013 по 2021 роки; а також договір оренди землі від 20.03.2012 року, акт визначення меж земельної ділянки в натурі від 20.03.2012 р. та акт прийому-передачі об`єкта оренди землі, належної її братові. Це пояснюється тим, що її брат дійсно підтримував відносини i проживав спільно із позивачем, без реєстрації шлюбу в період чacy з середини 2017 року до жовтня 2023 року. Зазначила, що їхні відносини важко назвати добрими, саме тому там i не обговорювалося питання реєстрації шлюбу чи спільних дітей. Позивач з її братом часто конфліктували, вона виганяла його і він повертався до себе додому. Так, навіть, в той період їхнього спільного проживання, вона допомагала брату, бо він її про це просив. До прикладу, саме вона, а не позивач, оплатила вартість пластини, коли в нього у 2018 році був закритий перелом правої ключиці зі зміщенням, хоча вони спільно проживали i вели спільний бюджет, про що каже позивач. Так само в серпні 2023 року вона оплачувала за МРТ попереково-крижового відділу хребта у приватній клініці «BODRO». Саме до неї він звертався по допомогу, а не до позивача, яка стверджує про чудові подружні відносини. В жовтні 2023 року позивач вкотре вигнала її брата [PERSON] зі свого помешкання, наказала своєму батькові змінити замки, щоб [PERSON] не зміг прийти навіть по свої речі. I це вже було остаточне припинення їхніх відносин. [PERSON] повернувся додому i жив з нею, що підтверджується доданим актом обстеження на предмет проживання сім`ї. В січні 2024 року [PERSON] було мобілізовано до лав ЗС України. В [PERSON] дійсно залишилася банківська картка позивача, яку він мав в гаманці, коли його вигнали із помешкання. Своєї картки він не мав, перекидав туди гроші i їхня сестра [PERSON] ix знімала та купувала, за його проханням, валюту, яку зберігає й досі в себе для нього. Зазначає, що долучені позивачем фотосвітлини зроблені задовго до того, коли вони розійшлися i припинили підтримувати будь-які відносини. Долучена позивачем переписка невідомо з яким саме [PERSON] зроблена. Наголосила, що в жовтні 2023 року вони припинили свої відносини, i її брат був самотнім. У неї є наявні всі медичні картки брата, його закордонний паспорт, диплом, водійське посвідчення, повістка на відправку 05.01.2024 року, саме вона його збирала в дорогу, нею було підготовлено «тормозок», навіть придбано шкарпетки та білизну, що підтверджується чеком від 04.01.2024 року. 22.03.2024 року вона, на прохання брата, погашала його заборгованість, оплачувала земельний податок за землю, про яку вказує позивач, також вона неодноразово поповнювала йому рахунок мобільного оператора, i ще й до його мобілізації. Їй брат надіслав сертифікат завершення військової підготовки за кордоном, довідку форми 5. Саме її визнано потерпілою стороною у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 1202403020000608 від 25.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, оскільки брат проживав з нею. Позивач вказує, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу як жінки та чоловіка їй необхідне для вжиття заходів щодо розшуку її брата, проте це не відповідає дійсності, адже основна її мета - отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 15 мільйонів гривень. У зв`язку з наведеним, [PERSON] просить суд відмовити в позові повністю та стягнути з позивача судові витрати (надання правничої допомоги) понесені нею в розмірі 15000,00 грн. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, [INFO] через систему «Електронний суд» надала пояснення, в якому просила у задоволенні позовної заяви [PERSON] відмовити повністю. Свою позицію обґрунтовує тим, що у січні 2024 року [PERSON] був призваний на військову службу по мобілізації. Згідно із сповіщенням № 72 від 24.06.2024 старший солдат [PERSON] , навідник-оператор третього штурмового відділення першого штурмового взводу другої штурмової роти військової частини [NUMBER] зник безвісти 23.06.2024 під час введення бойових дій та виконання бойового завдання на лінії зіткнення з противником поблизу населеного пункту Роботине, Пологівського району Запорізької області. На даний час військовослужбовець [PERSON] є в статусі зниклого безвісті, а не загиблого. Зазначає, що обов`язковою умовою для визнання факту проживання однією сім`єю, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Встановлення факту проживання однією сім`єю передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин (спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст.ст. 3, 74 СК України), оскільки самі по собі, наприклад, факти спільної присутності їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між особами є усталені відносини, притаманні сім`ї. Звертає увагу, що фото надані позивачами не є належним доказом через не можливість визначення місця створення фото. До того ж, з зазначених фото не можна визначити в якому році воно було здійснено і неможливо підтвердити що на фото, позивачі і особа, яка зникла безвісті. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Проте, незрозуміло чи долучені заявницею наступні докази спільного проживання однією сім`єю, зокрема: - підтвердження спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла; - фактів спільної присутності їх на святах або періодичного спільний відпочинок та ін. Також не зрозуміло чому заявницею не долучено до заяви копії наступних документів: - копії наказу командира військової частини про визнання зниклим безвісти, матеріалів службового розслідування військової частини [NUMBER] за даним фактом і наказу про його результати, (з якого повинно вбачатись хто записаний родичем та/ або членом сім`ї загиблого, хто отримав з військової частини відповідні грошові виплати, тощо); - витягу з особової справи [PERSON] (послужного списку, аркушу вивчення, автобіографії тощо) у військовій частині і щодо відомостей про членів його сім`ї та/або родичів. Звертає увагу суду, що надані [PERSON] докази (копії кредитних договорів, сповіщення, довідка про місце реєстрації [PERSON] , довідка про доходи [PERSON] інші документи) жодним чином не підтверджують, що вона перебувала у родинних (сімейних) відносинах з [PERSON] . Крім того, позивачем долучено сповіщення сім`ї від 24.06.2024, яке адресовано сестрі загиблого [PERSON] , яка зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . Окрім цього, не долучено жодних документів щодо сімейного стану заявниці та загиблого [PERSON] , наявність/відсутність інших дітей, відсутня інформація про батьків загиблого, витяг з особової справи загиблого у військовій частині і щодо відомостей про членів його сім`ї та/або родичів. Оскільки належних, допустимих і достатніх доказів про проживання позивача з [PERSON] однією сім`єю та на підтвердження спільного проживання, пов`язаності спільним побутом, наявності взаємних прав та обов`язків заявником не надано, відповідно, відсутні підстави для визнання такого факту доведеним. ІІ. Позиція учасників процесу В судове засідання призначене на 03.09.2025 року [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить підтвердження у матеріалах справи. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала в повному обсязі. Ствердила, що перебувала у шлюбі від якого має сина, який проживає з нею за адресою [ADDRESS] . З [PERSON] познайомилася на святі в с. Осмиловичі, Володимирського району 22.05.2017 року, спочатку вони переписувались, пізніше почали разом жити. З 2017 року [PERSON] почав проживати з нею за адресою [ADDRESS] . За час спільного проживання з [PERSON] вони придбавали техніку для дому, жили нормально, ходили в гості, їздили по гриби. Коли вона працювала, то [PERSON] проводжав та зустрічав її з роботи, коли періодично перебували у медичних закладах, то провідували одне одного, сварок (конфліктів) у них не було. [PERSON] познайомив її з своїми сестрами та мамою. Зазначила, що більше спілкувалася із сестрою [PERSON] , оскільки з [PERSON] були конфлікти. Інколи їздила в село до [PERSON] , сусіди знали, що вони живуть разом. Коли [PERSON] раніше приходив з роботи, то міг приготувати їсти та погодувати її бабусю, яка проживала з ними, з її сином він мав гарні відносини. Коли вона втратила роботу то жили на кошти [PERSON] , а коли не вистачало грошей то взяли кредит, його погашав [PERSON] . Періодично вона мала декілька робіт, однак працювала не довго. Коштів не вистачало тому вирішила їхати 08.10.2023 року в Польщу на роботу, хоча [PERSON] заперечував бо не хотів її відпускати. Після від"їзду, перший тиждень вона не могла зв`язатися з [PERSON] , оскільки він не хотів говорити, почав вживати спиртне. Однак пізніше все налагодилося, вони почали знову спілкуватися, у грудні вона вже вислала грошові кошти 250 злотих [PERSON] . Своїм батькам також надсилали гроші, щоб вони погашали кредит та надавала кошти [PERSON] , щоб вона оплачувала інший кредит. У 2024 року [PERSON] отримав повістку на відправлення, збирала його сестра [PERSON] , оскільки вона була за кордоном. Коли йому почали платити заробітну плату, він також почав гасити заборгованість за кредитами, пересилав гроші і [PERSON] і [PERSON] , остання купляла іноземну валюту (долари США). Також зазначає, що вона спілкувалася з [PERSON] по декілька разів на день. 22.06.2024 року [PERSON] подзвонив та повідомив, що він мав іти «на позицію», однак через два дні до неї зателефонувала [PERSON] та повідомила, що [PERSON] пропав. Зазначила, що були моменти, що вона доглядала матір [PERSON] в с. Осмиловичі. Коли померла її баба, сестри [PERSON] були на похоронах, як і вона була на похоронах матері [PERSON] . Підтвердила, що [PERSON] надавала грошові кошти на лікування [PERSON] , однак він кошти повертав. Вона купила автомобіль для [PERSON] , за свої кошти, оскільки саме він має посвідчення водія. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила такі задовольнити. Додатково зазначила, що помилку в позові допустила вона, вказавши невірну дату початку спілкування позивача з [PERSON] , оскільки пройшов певний проміжок часу. Підтвердила, що пропонувала свої послуги відповідачу, як адвоката, щоб мати змогу шукати [PERSON] , однак вона відмовилася. Підтвердила, що дійсно було звернення з такою ж заявою до Нововолинського міського суду, однак суд вбачав спір про право, а тому залишив заяву без розгляду. Дійсно було зареєстровано кримінальне провадження за заявою сестри [PERSON] по факту його зникнення, декілька разів вона телефонувала до слідчого щодо зникнення [PERSON] , однак їй було відмовлено у наданні будь-якої інформації, оскільки вона немає належних прав. Ствердила, що вище зазначена трикімнатна квартира, де проживали позивач та [PERSON] це квартира батька позивача, [PERSON] жив з позивачем у цій квартирі, також допомагав бабі позивача, готував. Вона знає [PERSON] , має з ним гарні відносини, оскільки є рідною сестрою позивача. Підтвердила, що позивач та [PERSON] мали кредити, їх було декілька. Позивач, 08.10.2023 року поїхала в Польщу, щоб заробити кошти для погашення цих кредитів. Коли [PERSON] пішов на війну вона з ним особисто переписувалася, оскільки її чоловік також воює ( [PERSON] цікавився як її чоловік несе службу). У них всіх були гарні стосунки, здивована чому відповідач заперечує позов. Щодо неправдивих даних в документах ОСББ «Довіра» про рік початку спільного проживання, поклалася на розсуд суду. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги заперечила та зазначила, що її брат [PERSON] та позивач познайомилися у 2017 році, ближче до зими, почали разом проживати (він ночував у м.Нововолинськ, але інколи приїжджав додому). Спочатку на всі вихідні він приїжджа сам, позивач працювала у кафе «Круїз» , після його закриття не працювала довгий час ніде. [PERSON] працював на ТзОВ «Нововолинський М`ясокомбінат», коли померла баба позивача, вони дійсно приходили на похорон, однак саме [PERSON] подзвонив та сказав їм бути. Позивач та [PERSON] стабільно почали проживати з 2018 року, стосунки їх були нормальними. У 2018 році [PERSON] зламав ключицю, вона давала йому 7000,00 грн. на лікування, однак [PERSON] частину грошей повернув. У червні-липні 2018 року до неї подзвонили та повідомили про кредит [PERSON] , про великі відсотки, він не вніс платіж і почались нараховуватись проценти (30 000,00 грн.). У серпні вона з [PERSON] пішла у А-Банк та зробила реструктуризацію, все виплатила вона своїми та маминими грошима. Дійсно між ними були сварки за алкоголь, оскільки позивач та [PERSON] могли випивати. Коли вона їздила до сина в Польщу та в Туреччину , просила [PERSON] та позивача подивитися за господарством. У 2023 році вона поїхала в Польщу, на початку жовтня 2023 року, подзвонила сестра та сказала, що позивач поїхала у Польщу, а [PERSON] ще проживав у квартирі, десь через день сестра знову подзвонила і сказала, що у квартирі позивача змінили замки, а [PERSON] пішов жити в с. Осмиловичі. Після цього, на роботі [PERSON] на ногу впав «брекет» і він був місяць на лікарняному, а в грудні отримав повістку та 05.01.2024 року був призвали в армію. У військоматі залишив її номер телефону, оскільки на позивача не надіявся. Коли він був у ЗС України він дзвонив, вона з ним спілкувалася. Коли повідомили, що він пропав, вона поїхала в поліцію м. Нововолинськ, написала заяву і поїхала в Польщу, оскільки мала завести людей. [PERSON] вона шукала, робила все можливе. Підтердила , що [PERSON] і позивач спілкувалися, однак часто сварилися, однак після жовтня 2023 року їх стосунки припинилися, [PERSON] жив в с. Осмиловичі та він особисто сказав їй, що його ноги більше у тій квартирі не буде, де проживав з позивачем, все село знало, що [PERSON] живе в с. Осмиловичі. Ствердила, що позивач дійсно передавала грошові кошти на погашення кредитів, кредит був оформлений на ім`я [PERSON] . Коли [PERSON] забрали в армію, не знає чи спілкувався останній із позивачем, він ніколи їй не говорив, що відновив спілкування з позивачем. Саме вона збирала [PERSON] в армію, провела. До моменту зникнення [PERSON] , він жодного разу не говорив, що примирився з позивачем, про їхнє спілкування, спільні плани. Представник відповідача Улибіна Вельгус М.В. в судовому засіданні заперечила щодо позову повністю з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Додатково зазначила, що на даний момент [PERSON] перебуває в статусі зниклого безвісти, тому підстави пред`явлення позову відсутні. Звернула увагу суду, що позивач зазначає невірну дату початку їхніх стосунків, у акті обстеження проживання ОСББ «Довіра» також зазначена невірна інформація. Крім того у матеріалах справи відсутні докази ведення сторонами спільного господарства. Усі свідки, що надавали покази зі сторони позивача є їхніми родичами, які зацікавленні в задоволенні позову. Наголосила, що обмеження прав позивача у пошуку [PERSON] , не відповідає дійсності, а дійсна мета позову це отримання грошових виплат. Представник [INFO] - [PERSON] в судове засідання 03.09.2025 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить підтвердження про доставку судової повістки у матеріалах справи. Представник [INFO] в судове засідання, 03.09.2025 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить підтвердження у матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомив. Представник військової частина [NUMBER] - [PERSON] в судове засідання 03.09.2025 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить підтвердження у матеріалах справи. Про причини неявки не повідомила. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06.03.2025 року цивільну справу №154/653/25 передано на розгляд до Іваничівського районного суду Волинської області. Ухвалою суду від 07.04.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі № 154/653/25 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. 29.04.2025 року підготовче судове засідання відкладено, у зв`язку з клопотання відповідача, на 12.05.2025 року. 12.05.2025 року відкладено підготовче судове засідання у зв`язку з клопотанням відповідача на 27.05.2025 року. Ухвалою суду від 27.05.2025 року постановлено долучити до матеріалів цивільної справи № 154/653/25 подані представником позивача [PERSON] докази (документи), згідно заявлених нею клопотань. Клопотання представника позивача [PERSON] про допит її як свідка задоволено. Клопотання представника позивача [PERSON] та представника відповідача Улибіної - Вельгус М.В. про виклик у судове засідання свідків задоволено. Закрито підготовче провадження у цивільній справі №156/653/25 та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 13 год. 00 хв. 07 липня 2025 року. В судовому засіданні 07.07.2025 року оголошено перерву до 21.07.2025 року за клопотанням представника відповідача. В судовому засіданні 21.07.2025 року оголошено перерву до 30.07.2025 року для виклику свідків. В судовому засіданні 30.07.2025 року оголошено перерву до 11.08.2025 року за клопотанням представника позивача. Судове засідання призначене на 11.08.2025 року відкладено у зв`язку з клопотанням представника відповідача на 03.09.2025 року. Ухвалою суду від 03.09.2025 року клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Улибіної-Вельгус М.В. подане 30.07.2025 року про долучення доказів до матеріалів справи - залишено без розгляду. У визнанні подання клопотання представника відповідача Улибіної - Вельгус М.В. від 30.07.2025 року про долучення доказів до матеріалів справи зловживанням процесуальними правами з застосуванням заходів примусу, встановленими ЦПК України - відмовлено. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи присутність представника позивача в судовому засіданні, відповідача, його представника, а також підтвердження про належне повідомлення про судове засідання третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, підстави для відкладення розгляду цивільної справи відсутні. Заслухавши вступне слово учасників процесу, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. ІV. Обставини справи, встановлені судом З матеріалів цивільної справи встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія довідки про реєстрацію місця проживання виконавчого комітету Нововолинської міської ради ЦНАП (а.с. 15, Том 1). Відповідно до копії свідоцтва про одруження [PERSON] одружився з [PERSON] . Прізвище після одруження « [PERSON] » (а.с. 131, Том 1). Згідно з копією свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] (а.с. 132). Відповідно до копії свідоцтва про народження від 16.10.1948 року, [PERSON] народився [INFO] (а.с. 133, Том 1). Відповідно до копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.05.2025 року, будинок за адресою [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] (а.с. 199, Том 1). На підтвердження заявлених вимог про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та у заперечення таких вимог, сторонами було подано наступні докази: Акт №1 від 10.12.2024 року ОСББ «Довіра» (її членів комісії), згідно якого, зі слів свідків [PERSON] , [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] проживали без реєстрації цивільного шлюбу та вели спільне господарство з 2015 року (а.с. 35, Том 1); Копію диплому Володимир-Волинського училища серії [NUMBER] від 30.07.1990 року, згідно якої [PERSON] закінчив училище за професією «Механізатор меліоративних робіт» (а.с. 145, Том 1); Посвідчення водія на ім"я [PERSON] , категорії «С», [NUMBER] від 17.03.1990 року (а.с. 146, Том 1); Картку № [NUMBER] працівника харчової та переробної промисловості, який підлягає попередньому медичному огляду, [PERSON] визначений придатним для роботи за професією - вантажник (а.с. 37, Том 1); Виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого 4210037 від 22.01.2021 року, згідно якої [PERSON] з 10.01.2021 по 22.01.2021 року перебував на лікуванні із діагнозом «Гострий правобічний орхоепідідіміт» (а.с. 38, Том 1); [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Нововолинська ЦМЛ» з 14.05.2018 по 30.05.2018, причина непрацездатності - виробничі травми, про свідчить листок непрацездатності серії АДМ №248821 (а.с.39, Том 1); [PERSON] має медичну карту осіб для визначення спроможності займатися відповідним видом діяльності за станом здоров`я та особисту медичну книжку з його медичними оглядами, відповідно до займаної посади «вантажник» ТзОВ «Нововолинським м`ясокомбінат» (а.с. 40-45, 51, Том 1,). Згідно з медичною документацією [PERSON] мав закритий перелом правої ключиці зі зміщенням (а.с. 135-139, Том 1) та грошові кошти в сумі 7 064,22 грн. були заплачені за набір металоконструкції для операції по ключиці (а.с. 140). Після чого [PERSON] у 2023 році проходив обстеження у КНГ «БОДРО» (а.с. 142-144, Том 1). Відповідно до копій договору оренди землі від 20.03.2012 року, акту прийому-передачі об`єкта оренди та акту визначення меж земельної ділянки в натурі, орендодавець [PERSON] надав в оренду ріллю 1,2929 га ТзОВ «П`ятидні», строк договору 10 років (а.с. 18-19, Том 1). Відповідно до копії довідки про доходи [PERSON] , його загальна сума доходу з липня 2023 по грудень 2023 склала, без урахування аліментів, 39 915,86 грн. (а.с. 50). Відповідно до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорта споживчого кредиту [PERSON] 19.05.2021 року отримав від АТ «Перший український міжнародний банк» кредит в розмірі 20 000,00 грн. строком на 24 місяці (а.с. 23-25, Том 1). 16.04.2021 року [PERSON] підписав кредитний договір № Е07.22184.007894641 та отримав грошові кошти в розмірі 33 470,00 грн. строком на 36 місяців (а.с. 28-29, Том 1). [PERSON] здійснював погашення кредиту, а саме: 20.12.2021, 17.08.2022, 21.05.2021, 19.08.2021, 23.07.2021 18.06.2021 року здійснював погашення заборгованості відповідно до кредитного договору № Е07.22184.007894641 від 16.04.2021 року (а.с. 26, Том 1). Відповідно до копій квитанцій до прибуткового касового ордера №720 від 12.10.2021, № 721 від 12.10.2021, № 840 від 14.12.2021 було сплачено [PERSON] грошові кошти для погашення фінансового кредиту №НВ16-00759 від 12.10.21 року. Також копіями чеків підтверджено, що [PERSON] здійснював оплату заборгованості відповідно до договору №026/01081/09/22 в сумах 10000,00 грн. та 1894,00 грн. (а.с. 54-55, Том 1). 16.09.2022 року між [PERSON] та ТзОВ «Просто позика» було укладено кредитний договір на суму 10 000,00 грн. строком на 180 днів, про що свідчить копія кредитного договору від 16.09.2022 року та паспорт споживчого кредиту. Також [PERSON] застрахував своє життя на строк з 16.09.2022 по 16.03.2023, про що свідчить договір добровільного страхування життя (а.с. 56-60, 61-62, Том 1). Відповідно до квитанції від 22.03.2024 року [PERSON] здійснював погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 3000,00 грн. (а.с. 151). На банківську карту № [NUMBER] , що належить [PERSON] , надходили грошові кошти в 2024 році від [PERSON] в сумах 7000,00 грн., 5000,00 грн., 11000,00 грн. 8500,00 грн., 1000,00 грн. 10000,00 грн., 10000,00 грн., 15000,00 грн., 5000,00 грн., 500,00 грн. (а.с. 46, 47, Том 1) По банківській карті № [NUMBER] здійснювалися нарахування грошових коштів від [PERSON] , а також видатки на побутові потреби, про що свідчить роздруківка банку (а.с. 48). Згідно з копії виписки АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] , на її рахунок [PERSON] надсилав грошові кошти в розмірах 12 050,00 грн. (09.05.2024 року), 5000,00 грн. (01.05.2024 року) та 5000,00 грн. (01.05.2024) (а.с. 243 зворот). Також відповідачем було надано письмові докази з яких вбачається, що вона поповнювала мобільний телефон № [NUMBER] , а також переказувала грошові кошти в розмірі 1425,00 грн, 150,00 грн. [PERSON] , про що свідчить скріншоти з мобільного додатку А-Банк (а.с. 152-156, Том 1). [PERSON] також був сплачений земельний податок від імені [PERSON] в розмірі 122,00 грн., про що свідчить копія платіжної інструкції від 26.08.2024 року (а.с. 157, Том 1). [PERSON] сплатив земельний податок в розмірі 116,00 грн., про що свідчить копія квитанції АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 158, Том 1). Згідно з акту обстеження на предмет проживання сім`ї гр. [PERSON] від 28.04.2025 року, остання зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою також зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На момент проведення акту обстеження, комісією встановлено, що [PERSON] з жовтня 2023 по січень 2024 дійсно проживав за місцем своєї реєстрації, що підтверджують сусіди [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 130). У матеріалах справи наявні фото світлини, «скіншоти» переписки [PERSON] з [PERSON] на яких зафіксовані фотографії [PERSON] з іншими особами (а.с. 150, Том 1). Також у матеріалах справи наявні фотосвітлини [PERSON] та позивача за застіллям, а також скріншот стрічки переписки позивача та [PERSON] датовані червнем 2024 року. Також у матеріалах справи наявні скріншоти переписки позивача з [PERSON] , однак суд звертає увагу, що такі датовані березнем - червнем 2024 року (а.с. 176-188, 200-202, 203 зворот - 204, 206 - 207 Том 1). У матеріалах справи також присутня переписка представника позивача із особою [PERSON] з метою отримання інформації щодо [PERSON] , про що свідчить скріншот (а.с. 218-219, Том 1). Відповідно до копій квитанції, [PERSON] здійснював переказ грошових коштів в розмірі (264,50 zl) 2280,39 грн. та (414,50 zl) 3648,67 грн. на ім`я [PERSON] та [PERSON] (а.с. 203, 205 Том 1). [PERSON] отримав повістку на відправлення на 05.01.2024 року на 11:00 год., про що свідчить копія повістки [INFO] (а.с. 148). Відповідно до копії квитанції від 04.01.2025 року, що надана відповідачем, здійснювалася купівля необхідних речей для його відправлення до [INFO] (а.с. 149, Том 1). Відповідно до копії довідки виданої військовою частиною [NUMBER] від 01.05.2024 року за № 1592, солдат [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 22.02.2024 року по теперішній час (а.с. 160, Том 1). Відповідно до копії сповіщення сім`ї №72 [INFO] від 24.06.2024 року, [PERSON] сповістили, що її брат [PERSON] (старший солдат) зник безвісти 23.06.2024 року під час ведення бойових дій та виконання бойового завдання на лінії зіткнення з противником поблизу населеного пункту Роботине, Пологівського району, Запорізької області (а.с. 36, Том 1). Відповідно до копії Витягу з ЄДРДР за №12024030520000608 від 25.06.2024 року відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.115 КК України, в якому зазначено, що [PERSON] зник безвісти під час ведення бойових дій та виконання бойового завдання на лінії зіткнення з противником поблизу населеного пункту Роботине, Пологівського району, Запорізької області (а.с. 34, Том 1). Потерпілою вказано [PERSON] . Постановою слідчого СВ ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області І. Зраітеля, [PERSON] визнано потерпілою у кримінальному провадженні №12024030520000608 від 25.06.2024 року (а.с. 134, Том 1). Також на підтвердження заявлених позовних вимог, кожна з сторін заявляла клопотання про допит свідків у справі, яке було задоволено судом та в ході розгляду цивільної справи були допитані наступні свідки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні ствердила, що у 2015 році почала проживати разом з батьком позивача. 22.05.2017 року було свято на якому позивач познайомилася із [PERSON] , вони почали зустрічатися, а згодом [PERSON] перебрався до позивача, яка проживала з бабою, в м.Нововолинськ та вони почали разом жити. [PERSON] та позивач завжди гарно спілкувалися, не сварилися. Коли позивач була без роботи, їм було важко фінансово, коли вони щось купляли і позичали гроші та вони гроші завжди віддавали. Дійсно було таке що [PERSON] та позивач іноді випивали, набрали кредити, тому позивач і поїхала в Польщу. [PERSON] не міг виїхати, оскільки була війна, а позивач переживала, що коли поїде в Польщу [PERSON] почне вживати спиртне, так і було. Після відїзду позивача, [PERSON] прийшов до них та сказав, що не буде жити в квартирі, а буде жити дома. Після мобілізації [PERSON] був в Англії , дзвонив та спілкувався з ними. Позивач та [PERSON] мали кредити, тому коли [PERSON] була в Польщі то висилала гроші на оплату кредиту, коли [PERSON] був в ЗС України також висилав гроші для їх погашення. В травні 2024 року [PERSON] вислав 12000,00 грн. для позивача. Згодом позивач подзвонила та попросила забрати банківську картку в [PERSON] (сестра [PERSON] ), остання сказала що купила долари, які віддасть [PERSON] , однак код до картки сказала не правильний. Коли вона спілкувалася з [PERSON] , то він говорив, що сестрам висилає гроші, один раз в тиждень з ним спілкувалася. [PERSON] знав про куплений автомобіль, говорив, що права має, прийде з війни і буде їздити. В судовому засіданні свідок [PERSON] ствердив, що він з [PERSON] познайомився в кінці 2016 початку 2017 року, відносини з ним мав дуже хороші, суперечок не було, він допомагав йому по господарству. Було таке, що [PERSON] та [PERSON] не платили за квартиру, іноді вони випивали. Стосунки [PERSON] з [PERSON] були хороші, вони купили холодильник, пральну машину, диван, старалися двоє. 05.10.2023 року він взнав, що [PERSON] та [PERSON] мали декілька кредитів, а у жовтні 2023 року [PERSON] поїхала у Польщу на роботу, щоб віддати ці кредити. Після того як [PERSON] поїхала на роботу, до [PERSON] не можна було тиждень дозвонитися. Коли він був на дачі (будинок в с. Осмиловичі) товариш [PERSON] - [PERSON] повідомив, що [PERSON] на роботу не ходить, заглядає в чарку. Через декілька днів зателефонував [PERSON] та повідомив, що він буде жити в селі, оскільки йому не вигідно платити за квартиру. Зазначив, що завжди на свята він, його цивільна дружина, [PERSON] та [PERSON] збиралися разом, [PERSON] допомагав з ремонтом у квартирі, де він з [PERSON] жив. Коли [PERSON] перестала працювати, то була на утриманні в [PERSON] . Коли [PERSON] була у лікарні, [PERSON] ходив до неї кожен день. Син [PERSON] працює в Польщі на м`ясокомбінаті, запропонував [PERSON] роботу, однак [PERSON] був проти. [PERSON] та [PERSON] брали кредити, один з них в розмірі 20000,00 грн., його взяв [PERSON] , а [PERSON] була поручителем. Коли [PERSON] почала в Польщі заробляти гроші, їх передавала йому для погашення заборгованості. З [PERSON] він спілкувався часто, один раз в тиждень, однак [PERSON] спілкувалася частіше. Коли [PERSON] була в Польщі, то купила автомобіль [PERSON] , щоб він їздив. Наголосив, що [PERSON] переїхав у село жити, оскільки було дорого платити за комунальні послуги, він не хотів відпускати [PERSON] на роботу до Польщі, а жодні замки він не змінював, [PERSON] не заборонялося жити у квартирі. Підтвердив, що купляв диван, однак [PERSON] та [PERSON] з часом кошти віддавали. В судовому засіданні свідок [PERSON] ствердила, що не може сказати, що позивач та [PERSON] проживали, як сім`я, дійсно вони проживали разом 5-6 років. Вони познайомилися у 2017 році, спочатку [PERSON] заїжджав до позивача, пізніше почав залишатися у неї ночувати. Не знає чи є у них спільне майно чи вони робили спільно якийсь ремонт. Коли вони сварилися, [PERSON] приходив ночувати до неї. Коли позивач поїхала у Польщу, її батько змінив у квартирі замок, ніхто [PERSON] про це не сповістив, останній зміг забрати свої речі з квартири лише через місяць. Коли [PERSON] отримав повістку, його зібрала сестра. Коли його вигнали з квартири, він сказав, що не хоче мати ніяких відносин з позивачем. Під час служби, він дзвонив до неї та сестри [PERSON] кожен день, інколи по два рази, вона з сестрою передавала йому передачі. Коли він був в Англії, [PERSON] передав свої речі, там була картка позивача, на ту картку [PERSON] відкладав свої гроші, вона порадила [PERSON] за зароблені гроші купляти іноземну валюту. [PERSON] говорив їй, що остаточно припинив відносини з позивачем, це був жовтень 2023 року, про плани з позивачем ніколи нічого не говорив. Позивач і [PERSON] проживали у квартирі позивача, сина позивача вона не бачила жодного разу, знає що син позивача та [PERSON] іноді билися, бо останній приходив в синяках. Підтвердила, що іноді позивач з [PERSON] перебували разом на святах у селі Осмиловичі. Зазначила, що перебувала у квартирі позивача два рази, один раз на день народження [PERSON] . Перед війною вона взнала, що [PERSON] разом з позивачем взяли кредит, один з яких на будинок ОСББ, також [PERSON] продав свою земельну ділянку, не знає куди ділися гроші за землю, кредити не були погашені. Підтвердила, що купляла іноземну валюту за кошти [PERSON] , також підтвердила, що розраховувалася тією банківською карткою на яку [PERSON] клав свої гроші, однак вертала гроші на картку. Коли [PERSON] проживав з позивачем він проходив лікування в Нововолинській лікарні (перелом ключиці), [PERSON] давала гроші на лікування, однак зі слів сестри тільки половину грошових коштів вони віддали. Останній раз вона з [PERSON] була в слідчого Нововолинського ГУНП у Волинській області у 2024 році. [PERSON] висилав фотографії їй та сестрі, вони подумали, що брат можливо знайде собі жінку. Банківська картка позивача була у [PERSON] , звідки він її взяв не повідомила, знає, що позивач поїхала у Польщу, оскільки не могла найти роботу в м. Нововолинськ, а потрібно було віддати кредити. [PERSON] був проти, щоб позивач їхала на роботу за кордон. Коли [PERSON] був мобілізований, жодного разу не говорив, що спілкується з позивачем. Підтвердила, що [PERSON] переслав батькам позивача грошові кошти 10 000,00 грн., останні сказали, що це для позивача. Банківську картку позивача повернула її батьку, однак повідомила, що гроші не віддасть, вони будуть лежати для [PERSON] . Підтвердила, що позивач пересилала гроші на погашення кредиту. Охарактеризувала життя позивача з [PERSON] , як просте проживання, «собутильники». В судовому засіданні свідок [PERSON] ствердила, що знає [PERSON] з дитинства, не може сказати, що він з позивачем жили як сім`я, любили випити. Дійсно в с. Осмиловичі вони приходили до його мами та сестри. Останнім часом, перед мобілізацією, він жив у сестри в селі, його до медичного закладу возила сестра, коли нога була у гіпсі, на роботу їздив з села. Коли він пропав, то сестру повідомили працівники ТЦК та СП. Знає, що десь у жовтні 2023 року він перестав жити у місті, сказав, що поміняли замки у квартирі, коли [PERSON] поїхала за кордон, все село це знало. Коли [PERSON] переїхав жити у село, позивача вона не бачила, та й після його мобілізації її не бачила. Між ним та позивачем були сварки, коли він працював на городі, вона чула як по телефону він сварився. Знає, що його сестра [PERSON] зверталася до державних органів, шукала [PERSON] . Дійсно були випадки, коли позивач ночувала у селі, бо сестра [PERSON] могла поїхати за кордон на 2 - 3 тижні, оскільки була жива її мати (потрібно було її доглядати). Мати [PERSON] спочатку була задоволена, що він має когось, однак коли він з позивачем випивали вона не була задоволена. Коли [PERSON] служив, сестри висилали йому посилки, він підтримував з ними зв`язок. В судовому засіданні свідок [PERSON] ствердила, що позивач та [PERSON] проживали разом менше п`яти років. Він ходив на роботу, а вона сиділа вдома, вживала алкоголь. [PERSON] , перед мобілізацією жив в селі та ходив на роботу, його вигнали з квартири в Нововолинську . Коли його мобілізували, сестра [PERSON] його збирала, [PERSON] не було, вона була в Польщі. Не знає чи вони припинили відносини, але не вважає їх сім`єю, спільних дітей у них не було. Мати [PERSON] хотіла, щоб вони жили «по-людськи», не була задоволена, що вони пили горілку. Знає, що посилки йому відправляла сестра [PERSON] , [PERSON] з ними спілкувався, коли служив. Зазначила, що сестру [PERSON] бачить раз на місяць у селі. [PERSON] коли жив у селі казав, що має кредити, їх сплачує. В судовому засіданні свідок [PERSON] ствердила, що позивач та [PERSON] приїжджали у село Осмиловичі, позивач завжди була п`яна. За три місяці перед мобілізацією [PERSON] жив у селі, ходив на роботу і з роботи, працював біля будинку сам. Він говорив, що позивач поїхала в Польщу, а його вигнали з квартири, де вони проживали. Зазначила, що з 2016 року вона почала бачити позивача з [PERSON] в селі, вони не хотіли одружуватися. Збирала [PERSON] на війну його сестра, посилки також передавала вона. Її чоловікові [PERSON] говорив, що коли він буває на роботі, позивач випиває. В період їхнього життя бувало, що [PERSON] жив у селі, коли вона його спитала, він сказав, що його вигнали, але через місяць знову жив з позивачем. [PERSON] один раз промовився, що має кредити, також казав, що [PERSON] поїхала до Польщі, а замки у квартирі поміняли, він не міг зайти до квартири. Після мобілізації [PERSON] не знає про його стосунки з позивачем. В судовому засіданні свідок [PERSON] ствердила, що з 2016 року [PERSON] зустрічалася із її братом [PERSON] , однак відносини припинилися, коли вони посварилися і [PERSON] згодом почала зустрічатися із [PERSON] . Осінню, коли [PERSON] поїхала в Польщу, квартиру, де вони проживали закрили, [PERSON] не міг туди попасти. Думає, що тоді відносини між ними припинилися.Коли [PERSON] мобілізували, збирала його на війну сестра [PERSON] . [PERSON] і [PERSON] часто сварилися, мали кредити. [PERSON] деколи ночувала у неї з братом в той час, як зустрічалася із [PERSON] , знає, що [PERSON] хотіла повернутися до [PERSON] . Її брат, [PERSON] , їздив до [PERSON] в місто Нововолинськ. Коли її брат зустрічався з [PERSON] , разом з [PERSON] в квартирі жили її син та баба. Сповіщення про зникнення безвісти [PERSON] прийшло сестрі, як близькому родичу. В судовому засіданні свідок [PERSON] ствердила, що [PERSON] та [PERSON] жили місті, вони приходили в с. Осмиловичі. У жовтні [PERSON] почав частіше бути в селі, коли [PERSON] підвозили до міста на питання останній ствердив, що [PERSON] поїхала в Польщу, його виставили і поміняли замки в квартирі. Коли він почав жити в місті з [PERSON] його зовнішній вигляд змінився в гіршу сторону. [PERSON] жив у с. Осмиловичі з жовтня 2023 року, а його мобілізували в січні 2024. З жовтня 2023 року він був постійно сам, [PERSON] не бачила. Вона навчалася, однак кожні вихідні була вдома. До цього, [PERSON] та [PERSON] приходили в село раз в тиждень. Від [PERSON] дізналася, що є проблеми з грошима і [PERSON] поїхала в Польщу, також [PERSON] їй говорив, що його попросили піти з квартири та забрати речі. Коли [PERSON] мобілізували він дзвонив до її матері, спілкувався та говорив за «бінокля» для служби. Знає, що сестри відправляли [PERSON] посилку, коли він служив, а коли прийшло сповіщення із військомату то там було ім`я його сестри [PERSON] . V. Застосоване судом законодавство та висновки суду Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч.2, 4 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч.1 ст.36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Разом з тим, згідно зі ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто, при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту їх спільного проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку з цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне проживання чоловіка і жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення чоловіком і жінкою спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка і жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак, не можуть свідчити, що між чоловіком і жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведені висновки суду повністю узгоджуються з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 09 листопада 2020 року у справі №757/8786/15-ц (провадження № 61-5362св19), від 03 листопада 2022 року у справі№361/4744/19 (провадження № 61-2851св22). Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17 (провадження № 61-1623св19)). Належними і допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із подружжя; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року в справі № 524/10054/16 (провадження № 61-21748св18). Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. У Законі України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» термін «близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин» вживаються в такому значенні: чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Відповідно до ч. 1-4 ст. 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місце перебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме). Реалізація права, передбаченого частиною першою цієї статті, відбувається шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України. Органи державної влади, уповноважені на здійснення обліку та/або розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, зобов`язані надавати інформацію про хід та результати їх розшуку в порядку, встановленому цим Законом, близьким родичам та членам сім`ї таких осіб. Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України. Пунктом 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. № 884, визначено що виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 760/20948/16-ц (провадження № 14-70цс22) зазначено, що «у справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК)». Факт спільного відпочинку, спільна присутність на родинних святах, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між останніми склались та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю (позиція Верховного суду, викладена у постановах від 24.06.2020 року у справі № 645/1601/16-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15 (провадження № 61-30273св18, від 16 грудня 2020 року у справі № 336/6705/17). Також Верховний суд у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц, вказав, що посилання на періодичний спільний відпочинок не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у розумінні статті 74 СК України, без наявності інших ознак сім`ї. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, згідно з ч.4 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ході розгляду цивільної справи судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] познайомились у травні 2017 року. Згодом [PERSON] почав проживати разом з позивачем за адресою [ADDRESS] , це підтверджують у своїх показах свідки та учасники справи. Суд не приймає до уваги в якості доказу Акт №1 від 10.12.2024 року ОСББ «Довіра», щодо цивільного шлюбу та ведення спільного господарства за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] , з 2015 року, оскільки зазначена у ньому інформація, була спростована в судовому засіданні показами свідків, як із сторони позивача так і зі сторони відповідача. [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , його місце праці було ТзОВ «Нововолинський М`ясокомбінат», посада вантажник. Надані в судовому засіданні покази свідків, як зі сторони позивача так і зі сторони відповідача не заперечують, що позивач та [PERSON] проживали разом до жовтня 2023 року у м.Нововолинськ за вище вказаною адресою. В той же час, з жовтня 2023 року [PERSON] почав проживати за місцем реєстрації ( [ADDRESS] ) разом із сестрою, відповідачкою у справі [PERSON] , а позивачка, у жовтні 2023 року, поїхала до Республіки Польща. Щодо зміни місця проживання [PERSON] у жовтні 2023 року, покази свідків різняться з цього приводу. Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивача, а саме її батько та мачуха стверджують, що він змінив місце проживання за власним бажанням, в той же час свідки зі сторони відповідача, які є сусідами та знайомими, одноголосно стверджують, що така зміна місця проживання була пов"язана з тим, що його було вигнано з квартири, а замки змінено, а стосунки між ним та позивачкою були припинені. Про це знають зі слів самого [PERSON] . Як суд уже наводив вище, під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне проживання чоловіка і жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Виходячи з наведеного вище, з наданих суду показів свідків, які є суперечливими між собою, та наданих суду доказів, суд не взмозі зробити однозначний та ствердний висновок про те, що за місцем фактичного проживання [PERSON] та позивача у м.Нововолинськ, після жовтня 2023 року залишились їх спільні речі, що він сприймав це місце проживання як своє основне. Крім цього ряд свідків стверджували, що часто були випадки коли [PERSON] , під час проживання з позивачкою проживав у селі. З жовтня 2023 року до моменту мобілізації, судом встановлено, що він постійно проживав за місцем своєї реєстрації в с.Осмиловичі. Надані стороною позивача письмові документи, які датовані за період 2021-2022 роки; копії медичної документації [PERSON] датованої періодом з 2013 по 2021 роки; а також договір оренди землі від 20.03.2012 року, акт визначення меж земельної ділянки в натурі від 20.03.2012 р. та акт прийому-передачі об`єкта оренди землі, належної останньому,підтверджують той факт, що [PERSON] дійсно підтримував відносини i проживав спільно із позивачем, без реєстрації шлюбу в період чacy з середини 2017 року до жовтня 2023 року. Фотознімки, надані позивачем були також зроблені до жовтня 2023 року. Однак у заявлених перед судом вимогах позивачка просить суд встановити той факт, що позивачка та [PERSON] спільно проживали однією сім"єю саме на день зникнення [PERSON] - [INFO] . З цього приводу суд виснує наступне. [PERSON] отримав повістку на відправлення згідно якої з`явився 05.01.2024 року об 11:00 год. до [INFO] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] з 22.02.2024 року перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Згодом перебував на бойових позиція біля населеного пункту Роботине, Пологівського району, Запорізької області. 24.06.2024 року [INFO] сповістив [PERSON] що її брат [PERSON] (старший солдат) зник безвісти 23.06.2024 року під час ведення бойових дій та виконання бойового завдання на лінії зіткнення з противником поблизу населеного пункту Роботине, Пологівського району, Запорізької області. При цьому суд враховує те, що саме відповідачу [PERSON] після жовтня 2023 року [PERSON] надіслав сертифікат завершення військової підготовки за кордоном, довідку форми 5. Саме її визнано потерпілою стороною у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 1202403020000608 від 25.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, оскільки брат проживав з нею. Саме відповідачці [PERSON] ,як близькій особі прийшло сповіщення про зникнення безвісти [PERSON] , що свідчить саме про таке його суб`єктивне сприйняття відносин із позивачкою. На підтвердження факту спілкування позивачки з [PERSON] , після жовтня 2023 року позивачкою суду надано скріншоти їхньої переписки з березня по червень 2024 року (а.с. 176-188, 200-202, 203 зворот - 204, 206 - 207 Том 1). Однак суд звертає увагу, що така переписка надана фрагментарно, починаючи лише з березня 2024 року, з неї не надається можливим встановити чи їхнє спілкування продовжувалося з жовтня 2023 року, як стверджує позивачка у позові, посилаючись на те, що підтримували зв"язок весь період його військової служби, чи якщо переривалося, то чи після його відновлення воно мало ознаки притаманні подружнім відносинам. Вищезазначене листування, на думку суду, свідчить лише про існування між сторонами у певний період часу спілкування, які не можна ототожнювати із подружніми/шлюбними відносинами. Також в судовому засіданні, на підтвердження позовних вимог, позивачка та свідки зі сторони позивача стверджували про те, що позивачкою було придбано авто для потреб сім"ї, що це було зі згоди [PERSON] , який мав посвідчення водія та мав ним керувати. В той же час, будь - які документи, які б підтверджували купівлю авто позивачкою, придбання його в їхніх спільних інтересах відсутні. У наданій суду переписці між сторонами, щодо купівлі автомобіля наявне лише одне повідомлення, з якого суд не має можливості встановити дійсні обставини цієї події. Вказуючи на наявність спільних із [PERSON] сімейних прав та обов`язків, позивачка втім не наводила зміст цих взаємних прав та обов`язків як таких, що тісно пов`язані з ними, і в зв`язку з цим не могли бути перекладені на іншу особу. Не надала суду жодних доказів, які б підтверджували що ними придбавалося спільне майно за час їхніх відносин. Пересилання коштів для погашення спільних кредитів, на думку суду, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались усталені відносини, які притаманні подружжю (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15 (провадження № 61-30273св18). Надаючи оцінку показам свідків у справі, суд виходить із наступного. Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2025 року у справі № 161/2205/23 (провадження № 61-18233св23) вказав на те, що «пояснення свідків є особливим видом доказів, пов`язаних із ризиком суб`єктивного відношення до сторін, і пояснення у цій справі свідків про наявність сімейних відносин між позивачем та [PERSON] є їх особистим сприйняттям відносин, які існували між цими особами, проте самі по собі вони не можуть достеменно свідчити про те, що цим відносинам були притаманні ознаки сімейних. При цьому, пояснення свідків у цій справі є різними, інших належних і достатніх доказів того, що позивач з [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний бюджет чи витрачали кошти на спільні цілі [PERSON] суду не надала». За обставин цієї справи, допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт підтримання стосунків позивача та [PERSON] після жовтня 2023 року. Натомість свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заперечували факт наявності між позивачем та [PERSON] сталих сімейних відносин після жовтня 2023 року, а саме заперечували їх наявність. А тому показання свідків у цій справі не може слугувати достовірним доказом наявності між позивачем та [PERSON] сталих сімейних відносин. Факт спільного відпочинку, спільна присутність на родинних святах, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між останніми склались та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю (позиція Верховного суду, викладена у постановах від 24.06.2020 року у справі № 645/1601/16-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15 (провадження № 61-30273св18, від 16 грудня 2020 року у справі № 336/6705/17). Також Верховний суд у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц, вказав, що посилання на періодичний спільний відпочинок не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у розумінні статті 74 СК України, без наявності інших ознак сім`ї. Стороною відповідача під час розгляду справи позовні вимоги не визнавались повністю, відповідачка наполягала на тому, що її брат з жовтня 2023 року припинив стосунки з позивачкою, що підтвердило ряд свідків, проживав разом з нею та жодного разу не згадував про те, що відновив спілкування з позивачкою. Як суд уже звертав увагу, має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю». З наданих суду письмових доказів та суперечливих показів свідків, суд однозначний висновок про характер спілкування між позивачем та [PERSON] станом на 23.06.2024 року зробити не взмозі. Окрім цього, суд звертає увагу, що позивачем не долучено жодних документів щодо її сімейного стану та сімейного стану [PERSON] , що у такій категорії справ має важливе доказове значення. Необхідно зауважити, що особа, яка зникла безвісти, це фізична особа, стосовно якої немає відомостей про її місце перебування на момент подання заявником заяви про її розшук. Особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи. Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом. Так правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин врегульований Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин". Відповідно до п.1 ч.2 вказаного Закону близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. За приписами ч.1, 2 ст.5 Закону особа, зникла безвісти за особливих обставин, має всі права, гарантовані Конституцією та законами України, а також має право на всебічне розслідування обставин її зникнення та встановлення її місцеперебування. Держава зобов`язана вжити всіх можливих заходів для розшуку особи, зниклої безвісти за особливих обставин. Права та інтереси особи, зниклої безвісти за особливих обставин, а також її майно підлягають захисту до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом, або оголошення її померлою відповідно до законодавства. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи. Крім того, за загальним правилом при визнанні фізичної особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у даний час є неможливим, причому вказана презумпція має спростовний характер. Тому, на переконання суду, задоволення позову в спосіб, визначений позивачкою, також матиме значення й власне для [PERSON] , який не втратив цивільної правоздатності у зв`язку із статусом безвісно зниклої особи. Метою пред"явлення позову позивачка зокрема зазначає відсутність у неї процесуальних прав у пошуку [PERSON] , однак жодних доказів на підтвердження того, що у позивачки виникають труднощі у пошуку [PERSON] , суду не надає. У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження №14- 400цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Отже, враховуючи вище наведені висновки суду та виходячи із наданих суду доказів, суд вважає, що під час судового розгляду позивачем не реалізовано стандарт більшої переконливості, та матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів, які б без жодного сумніву свідчили про спільне проживання позивача та [PERSON] без реєстрації шлюбу як чоловіка та жінки саме станом на день його зникнення безвісти 23.06.2024., а саме наявність у них на цей час спільного бюджету, харчування, спільних витрат на купівлю майна, предметів побуту, його спільного користування, спільна участь в утриманні житла, розподіленні між собою прав та обов`язків, тобто на думку суду у даній справі відсутнє підтвердження реальності як таких сімейних відносин, що є підставою для відмови у задоволенні позову. VI. Судові витрати Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України). Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту ч.4 ст.137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду вказувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження факту отримання відповідачем послуг адвоката та понесення нею витрат, представником відповідача подано: копію договору про надання правничої допомоги від 30.04.2025 року, копію попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які відповідач понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, квитанцію до прибуткового касового ордера серії І №12-04 авд 30.04.2025 року в сумі 15000,00 грн. Отже, за результатами дослідження та оцінки долучених до матеріалів справи доказів щодо понесення витрат на правову допомогу у їх сукупності, зважаючи на складність справи та її значення для сторін, вимоги з приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката є обґрунтованими та підлягають до задоволення у визначеному відповідачем розмірі 15000,00 грн., На підставі викладеного та

Outcome: approved