Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

04.06.2025 до Новодністровського міського суду Чернівецької області надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Гінгуляк Олександр Миколайович, до Новодністровської міської ради Чернівецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Гаражне товариство «Лісний», про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] померла його матір [PERSON] . Спадкове майно, яке залишилося після її смерті, складається у т.\~ч. з гаража з підвалом №\~36, розташованого у гаражному товаристві «Лісний» у місті Новодністровську. Позивач своєчасно прийняв спадщину після смерті матері, інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні. Коли [PERSON] через свого представника, який діяв на підставі довіреності, звернувся до приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Гапчука В.\~В., який відкрив спадкову справу, про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж №\~ [NUMBER] загальною площею 46 кв.\~м., розташованого у гаражному товаристві «Лісний», м.\~Новодністровськ, нотаріус йому відмовив у вчиненні нотаріальної дії, про що надав постанову. Підставою для відмови є те, що позивач не надав правовстановлюючих документів на гараж, які би підтверджували право власності покійної матері [PERSON] на вказаний об`єкт. Таким чином, позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх майнових прав. Ухвалою суду від 09.06.2025 відкрито загальне позовне провадження у даній справі, надано учасникам справи строк для подання заяв по суті справи та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14 годину 00 хвилин 16 липня 2025 року із викликом учасників справи. 16.07.2025 суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 30.07.2025. 30.07.2025, повернувшись до підготовчого засідання, суд розглянув клопотання представника позивача адвоката Гінгуляка О.\~М. про витребування доказів та задовольнив його. Зокрема, суд зобов?язав приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Гапчука В?ячеслава Володимировича ( [ADDRESS] ) надати до початку розгляду справи по суті копію спадкової справи №\~79/2024 (номер у спадковому реєстрі 72867872), відкритої після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 06.08.2025 суд отримав від приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Гапчука В?ячеслава Володимировича копію спадкової справи. 26.08.2025представник позивача адвокат Гінгуляк О.\~М. подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його присутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача - Гаражного товариства «Лісний» також до суду не прибув, хоча товариство належним чином повідомлялося про місце, час та дату проведення судового засідання, що підтверджується відповідними розписками. Пояснення щодо предмету спору та своєї позиції відносно задоволення позову від Гаражного товариства «Лісний» теж не надходили. Відповідач у судові засідання не з`являвся, проте належним чином повідомлявся про місце, час та дату його проведення (шляхом надіслання йому процесуальних документів суду та повісток за місцем реєстрації. Крім того, у відповідача наявний електронний кабінет, куди йому також доставлялися усі електронні документи суду). Відзиву на позов відповідач не подав. Однак 15.07.2025 представниця відповідача подала до суду заяву, у якій повідомила, що Новодністровська міська рада не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши учасників справи, взявши до уваги подані заяви та клопотання, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов такого висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів сторін та застосованих норм права. Проаналізувавши матеріали справи суд установив, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину на все спадкове майно (яке включає і спірний гараж №\~ [NUMBER] у Гаражному товаристві «Лісний») після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син [PERSON] . Із витягу в Спадковому реєстрі про реєстрацію випливає, що спадкова справа відкрита приватним нотаріусом Дністровського районного нотаріального округу Гапчуком В.\~В. За номером 72867872. Позивач надав суду копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.02.2025, якою підтверджується та обставина, якою позивач обґрунтовує свій позов, що причиною для відмови стала відсутність правовстановлюючих документів та їх державної реєстрації у відповідних органах щодо гаража №\~ [NUMBER] загальною площею 46 кв.\~м., розташованого у гаражному товаристві «Лісний», м.\~Новодністровськ. Тобто нотаріус констатував, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, однак такі документи спадкоємець нотаріусу не надав. Заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину нотаріусу подала представниця позивача Шелест О.\~О., яка діяла на підставі довіреності, виданої позивачем 25.07.2024 у місті Гданську, Республіка Польща, копія якої долучена до позовної заяви. У пункті\~1 частині\~2 статті\~16 ЦК передбачено такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання права. Додатково серед способів захисту саме права власності виокремлено захист права власності (стаття\~392 ЦК). Так,\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Верховний Суд у постанові від 31.01.2024\~р. висловив правову позицію, згідно з якою питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину (справа №\~175/654/22). Велика Палата\~Верховного Суду\~роз`яснила,\~що відповідно\~до статті\~392\~ЦК\~України особа\~має право\~звернутися до\~суду з\~позовом про\~визнання права\~власності:\~якщо це\~право оспорюється\~або не\~визнається іншими\~особами (за\~умови,\~що позивач\~не перебуває\~з цими\~особами у\~зобов`язальних відносинах,\~оскільки права\~осіб,\~які перебувають\~у зобов`язальних\~відносинах,\~повинні захищатися\~за допомогою\~відповідних норм\~інституту зобов`язального\~права);\~у разі\~втрати ним\~документа,\~який засвідчує\~його право\~власності.\~Передумовою для\~застосування статті\~392\~ЦК є\~відсутність іншого,\~окрім судового,\~шляху для\~відновлення порушеного\~права (пункти 106, 107 постанови від 18\~грудня 2019\~р., справа №\~522/1029/18). Таким чином, суд резюмує, що позов не є передчасним, встановивши, що дійсно у позивача нема реальної можливості оформлення спадщини у позасудовому порядку. Щодо встановлення прав померлої [PERSON] на гараж №\~ [NUMBER] загальною площею 46 кв.\~м., розташованого у гаражному товаристві «Лісний», м.\~Новодністровськ. На підтвердження тієї обставини, що спірне майно, а саме гараж з підвалом №\~36, належав померлій [PERSON] , позивач надав копію рішення виконавчого комітету Новодністровської міської ради від 20.08.2010 №\~188/8 про затвердження списків членів гаражних товариств «Лісний», «Сонячний», «Луч» згідно з поданими списками головами гаражних товариств. У списку таких членів гаражного товариства «Лісний» під номером 36:027 значиться [PERSON] (адреса бід.\~1С/72). Крім того, позивач надав суду копію членського квитка №\~36 гаражного кооперативу «Садівничо-городнє товариство Лісний», у якому зазначено, що гараж №\~ [NUMBER] належить [PERSON] , дата вступу в товариство 12.08.1985. У 03.09.2002 до гаражів була підключена електроенергія, у членському квитку містяться позначки про оплату вартості спожитої електроенергії у гаражі відповідно до даних лічильника. Також голова гаражного товариства «Лісний» І.\~М.\~Сольський 13.05.2025 видав довідку для пред`явлення до суду, відповідно до якої повідомив, що до складу членів гаражного товариства входила громадянка України [PERSON] , [INFO] , якій належало гаражне приміщення №\~ [NUMBER] , нею були сплачені усі пайові членські внески у повному обсязі, станом на 13.05.2025 будь-яка заборгованість [PERSON] перед товариством відсутня. У матеріалах справи наявна копія технічного паспорта на гараж №\~ [NUMBER] , виданого КП Сокирянське районне бюро технічної інвентаризації, виготовленого 15.12.2020 на замовлення [PERSON] , зі схемою розташування гаража, його планом та експлікацією приміщення гаража, де зазначено, щ загальна його площа складає 46 кв. м. Оцінивши наведені докази у сукупності суд доходить висновку, що вони є достатніми для встановлення тієї обставини, що померла [PERSON] за життя дійсно володіла та користувалася гаражем №\~ [NUMBER] , розташованим у гаражному товаристві «Лісний» у місті Новодністровську, однак своєчасно не виготовила правовстановлюючі документи на нього. Крім того, вона дбала про гараж, несла тягар його утримання як власниця, сплачувала вартість спожитої електроенергії тощо. Суд з`ясував, що [PERSON] повністю внесла пайові членські внески за гараж, тобто, фактично, сплатила повністю його вартість. Відповідно до ст.\~19-1 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Стаття 21 наведеного закону визначає, що пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. Майнові внески оцінюються у грошовій формі. Розмір паю члена кооперативу залежить від фактичного його внеску до пайового фонду. Паї, в тому числі резервного і спеціального фондів, є персоніфікованими і у сумі визначають загальну частку кожного члена кооперативу у майні кооперативу. А ч.\~5 ст.\~21 Закону України «Про кооперацію» врегульовує, що право власності членів кооперативу - фізичних осіб на свою загальну частку успадковується. Позивач як на підставу заявлених вимог посилається на те, що слід визнати за ним право власності на спірний гараж після смерті [PERSON] , аргументуючи це тим, що він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті своєї матері та прийняв спадщину, однак нотаріус було відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки державна реєстрація права власності на гараж №\~ [NUMBER] померлою матір`ю не була проведена, вона не встигла отримати документи, що посвідчують її право власності на нерухоме майно. Суд погоджується з навеленими аргументами позивача, виходячи з таких норм права, які підлягають застосуванню та мотивів їх застосування. Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2\~статті 15 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.\~1216,\~1220, ч. 5 ст. 1268\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статей 1217 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями ст.\~1218, частин 1,\~2\~ст.\~1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як встановлено ч. 1, 2, 5\~статті 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Частиною першою статті 1298 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Крім того, відповідно до статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. На підставі довідки від 31.01.2025, виданої приватним нотаріусом Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Гапчуком В.\~В., а також копії спадкової справ, суд установив, що позивач [PERSON] згідно з матеріалами спадкової справи №\~79/2024 є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину на все спадкове майно після смерті його матері [PERSON] . Право власності на спадкове майно може бути визнане лише за тими спадкоємцями, які в установлені законом строк та спосіб прийняли спадщину. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. З цього приводу Верховний Суд наголосив, що відкриття спадщини позначає момент виникнення прав у ймовірних спадкоємців на прийняття спадщини або на відмову в її прийнятті. Отже, власне, відкриття спадщини не означає виникнення у спадкоємців права на спадщину, а означає лише виникнення права на прийняття чи відмову від неї. Ефективним способом захисту прав спадкоємця, який вважає себе таким, що прийняв спадщину, є вимога до інших спадкоємців про визнання права власності на спадкове майно (постанова Верховного Суду від 03\~квітня 2024\~р., справа №\~689/572/23). Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У ч. 1 ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952р. визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суд,\~зурахуванням положень ч. 1 ст. 15,\~ст. 392 ЦК України, відповідно до яких власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, резюмує: за змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Вирішуючи цей цивільно-правовий спір суд також ураховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №\~15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права у нотаріальному порядку, позаяк його матір за життя не оформила правовстановлюючі документи на спірний гараж №\~ [NUMBER] , а також враховуючи, що позивач не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, позаяк у цьому випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на гараж з підвалом №\~ [NUMBER] , що згідно з технічним паспортом зазначений під літ «А», загальною площею 46,0 кв. м., розташований в гаражному товаристві «Лісний» у місті Новодністровську. У силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1\~211,20 грн судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved