Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

Представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» подано до суду позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 19 листопада 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» (далі Кредитодавець) та [PERSON] (далі Позичальник) було укладено кредитний договір (оферту) № 19.11.2024-100001261. Кредитодавець надав Позичальнику кредит на умовах строковості, платності і поворотності. Надання коштів здійснювалося шляхом перерахування на рахунок споживача, зокрема із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника 5168-74XX-XXXX-6293. Згідно з квитанцією про перерахування коштів, 19.11.2024 [PERSON] було фактично отримано кредитні кошти в розмірі 8 000,00 грн строком на 70 днів. Договір набрав чинності з моменту отримання Кредитодавцем в інформаційній системі підтвердження акцепту від Позичальника, підписаного одноразовим ідентифікатором, який надійшов на номер телефону, зазначений під час реєстрації. Того ж дня [PERSON] було підписано електронним цифровим підписом Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) та Заявку на отримання кредиту, що підтверджує його ознайомлення з умовами договору, прийняття цих умов і фактичне отримання коштів на особистий рахунок. Під час укладення договору Позичальник пройшов належну ідентифікацію через Систему BankID Національного банку України. В процесі цієї ідентифікації, як на підставі документів, створених на матеріальних носіях, так і електронних даних, було забезпечено однозначне встановлення особи [PERSON] як фізичної особи споживача фінансової послуги. Позивач наголошує, що зобов`язання за договором зі свого боку було виконано в повному обсязі. Однак, відповідач свої зобов`язання не виконав, унаслідок чого станом на 07 квітня 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 24 800,00 грн, яка складається з: суми основного боргу 8 000,00 грн; нарахованих процентів 11 200,00 грн; комісії 1 600,00 грн. неустойки 4 000,00 грн. ТОВ «Споживчий центр» вважає, що невиконання відповідачем умов кредитного договору порушує права та законні інтереси Кредитодавця. У зв`язку з цим товариство просить суд задовольнити позов у повному обсязі та стягнути з [PERSON] суму вказаної заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але просив у позовній заяві розглянути справу за його відсутності. Відповідач не з`явився в судове засідання, причин неявки не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомленим про розгляд справи належним чином, а тому, вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу від 10.09.2025 року про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Із наявних у матеріалах справи доказів, а саме: кредитного договору (оферти) № 19.11.2024-100001261, квитанції про перерахування кредитних коштів від 19.11.2024, підтвердження акцепту, Пропозиції про укладення договору, Заявки на отримання кредиту та результатів ідентифікації через систему BankID Національного банку України, встановлено, що 19 листопада 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний договір. Відповідно до п. 4.1 зазначеного договору, Кредитодавець надав Позичальнику кредит на умовах строковості, платності та поворотності шляхом перерахування коштів на рахунок Позичальника із використанням реквізитів його електронного платіжного засобу (5168-74XX-XXXX-6293). Отримання Позичальником кредитних коштів у розмірі 8 000,00 грн строком на 70 днів підтверджується квитанцією про перерахування коштів від 19.11.2024. Згідно з матеріалами справи, договір набув чинності з моменту отримання Кредитодавцем підтвердження акцепту від Позичальника в інформаційній системі, підписаного одноразовим ідентифікатором, надісланим на зареєстрований номер телефону. Цього ж дня Позичальником було підписано електронним цифровим підписом Пропозицію про укладення договору (оферту) та Заявку на отримання кредиту, що свідчить про його ознайомлення та погодження з умовами договору, а також про фактичне отримання кредитних коштів. У матеріалах справи наявні дані, які підтверджують проходження Позичальником належної ідентифікації через систему BankID Національного банку України, що забезпечило однозначне встановлення особи Позичальника як фізичної особи споживача фінансової послуги. Згідно з доказами, наданими Позивачем, останній виконав свої договірні зобов`язання в повному обсязі. Водночас, Позичальник свої зобов`язання не виконав, унаслідок чого станом на 07 квітня 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 24 800,00 грн, що складається з: основного боргу 8 000,00 грн, нарахованих процентів 11 200,00 грн, комісії 1 600,00 грн та неустойки 4 000,00 грн. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати позичальнику грошові кошти (кредит) у визначеному розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник, у свою чергу, зобов`язується повернути отримані кошти та сплатити проценти за користування ними (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту у строк та в порядку, визначених договором. Частиною першою статті 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або його одностороння зміна не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Частина перша статті 530 ЦК України встановлює, що якщо у зобов`язанні визначено строк його виконання, воно підлягає виконанню саме у цей строк. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків, припинення зобов`язання тощо. Договір є обов`язковим для виконання сторонами відповідно до статті 629 ЦК України. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання його у встановлений договором строк. Відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги» (далі Закон), визначено правові та організаційні засади надання електронних довірчих послуг, а також порядок здійснення електронної ідентифікації. Згідно зі статтею 1 Закону, електронна ідентифікація це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, що забезпечує однозначне встановлення особи. Ідентифікація особи може здійснюватися на підставі документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних. Статтею 14 Закону передбачено, що електронна ідентифікація здійснюється за допомогою засобів електронної ідентифікації, відповідно до схеми, затвердженої Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», визначаються організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, а також права і обов`язки учасників таких відносин. Частиною першою статті 11 зазначеного Закону передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови договору та виражати намір особи вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до частини третьої цієї статті, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Частина шоста статті 11 Закону встановлює, що акцепт може бути наданий шляхом: надсилання електронного повідомлення, заповнення електронної форми чи вчинення дій, що вважаються прийняттям оферти. Частина дванадцята статті 11 передбачає, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаними в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, прирівнюється за правовими наслідками до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з частиною першою статті 12 цього Закону, якщо електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або одноразового ідентифікатора. Відповідно до пункту 10.1 кредитного договору, укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , договір набирає чинності з дати отримання Кредитодавцем в інформаційній системі відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, надісланим Позичальнику на номер телефону, вказаний при реєстрації. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] підписав Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) та Заявку на отримання кредиту електронним цифровим підписом, що підтверджує його ознайомлення та прийняття умов договору, а також факт отримання коштів на особистий рахунок. Під час укладення договору Позичальник пройшов належну ідентифікацію через Систему BankID Національного банку України, що забезпечило однозначне встановлення його особи як споживача фінансової послуги. ТОВ «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за договором у повному обсязі, однак відповідач свої обов`язки не виконав, унаслідок чого станом на 07 квітня 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 24 800,00 грн, яка складається з: суми основного боргу 8 000,00 грн, нарахованих процентів 11 200,00 грн, комісії 1 600,00 грн та неустойки 4 000,00 грн. Враховуючи положення статей 610, 611 ЦК України та належні докази, подані позивачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог ТОВ «Споживчий центр» щодо стягнення заборгованості у повному обсязі. Крім того, відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягають стягненню витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн. З урахуванням викладеного, суд визнає вимоги ТОВ «Споживчий центр» доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved