Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь його ( [PERSON] ) 3% річних у розмірі 1\~789,20 грн та інфляційні втрати у розмірі 7\~936,99 грн. Вказані вимоги обґрунтовує тим, 05 листопада 2015 року в м. Києві по проспекту Перемоги сталася ДТП за участю автомобіля марки «Ford», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , та автомобіля марки «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого автомобілю «Toyota» завдано механічних ушкоджень із матеріальними збитками для позивача. За постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року відповідача визнано винним у скоєнні зазначеної ДТП. 01 жовтня 2018 року між ПрАТ «УПСК» (первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (новий кредитор) було укладено договір № 01/10/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, у тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування. 24 січня 2019 року Бородянським районним судом Київської області ухвалено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, яким позов задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] на відшкодування завданих збитків в порядку регресу та витрат по сплаті судового збору 9\~354,80. 19 грудня 2022 року приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 70588425. На сьогоднішній день вказане рішення суду не виконане. Враховуючи вказані обставини, позивач змушений звернутись до суду із вказаним позовом про стягнення з відповідача за період з 25 січня 2019 року по 08 червня 2025 року 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання в розмірі 1\~789,20 грн та інфляційних втрат в розмірі 7\~936,99 грн. 09 липня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; відповідач відзив на позов суду не направив. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії рішення Бородянського районного суду Київської області від 24 січня 2019 року у справі № 360/2497/18 позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] на відшкодування завданих збитків в порядку регресу 8\~650,00 грн та на відшкодування витрат по сплаті судового збору 704,80 грн. Вказане рішення набрало законної сили 28 лютого 2019 року (а.с.5-6). Як вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 19 грудня 2022 року, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком А.А. відкрито виконавче провадження № 70588425 на підставі виконавчого листа №360/2497/18 виданого 14 березня 2019 року Бородянським районним судом Київської області (а.с.8). Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України. Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року в справі № 758/1303/15-ц. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не повернув кошти, які стягнуто з нього за рішенням Бородянського районного суду Київської області від 24 січня 2019 року, чим прострочив виконання грошового зобов`язання, то він зобов`язаний сплатити позивачу 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання і інфляційні втрати, а тому суд, частково задовольняючи позовні вимоги у цій частині, вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача за період з 28 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року включно 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання в розмірі 838,86 грн та інфляційні втрати в розмірі 2\~045,56 грн. Щодо вирішення питання про стягнення 3 % річних від простроченої суми грошового зобов`язання і інфляційних втрат за період з 24 лютого 2022 року по 08 червня 2025 року суд виходить із такого. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~доповнено\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~пунктом 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року\~в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Дію воєнного стану продовжено і він діє в Україні по теперішній час. З огляду на зазначене, враховуючи період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з 24 лютого 2022 року по 08 червня 2025 року, який включає період дії воєнного стану, суд, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині. Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з\~ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України, судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial