Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Іннова Фінанс» - Андрущенко М.В., через систему «Електронний суд» звернулось до Макарівського районного суду м. Київської області з вказаною позовною заявою, в якій просили суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Іннова Фінанс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 26 288,00 грн., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 6 200,00 грн., сума заборгованості за процентами 16 988,00 грн., пеня - 3 100,00 грн., а також просили стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 22.08.2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» і [PERSON] було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 5141620824. Позичальник свої зобов`язання відповідно умов договору позики не виконав, в той час як Позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав Відповідачу грошові кошти в розмірі 6200,00 гривень, що підтверджується Квитанцією про перерахування коштів. Вищевказане стало підставою звернення до суду. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 19 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи. Позивач ТОВ «Іннова Фінанс» у позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] 04.09.2025 року через канцелярію суду надала пояснення, згідно якого, остання заперечує факт укладання спірного кредитного договору та факт отримання нею кредитних коштів. Обгрунтовуючи тим, що жодних заявок на отримання коштів у позику не подавала, договору не підписувала. Про можливість підписувати договір електронним способом дізналась вже з позовної заяви після ознайомлення. Водночас зазначила, що вказаний номер карти (згідно інформації від ПриватБанку) дійсно належить їй, однак чи отримувала на карту гроші в сумі 6200 грн. сказати точно не може, адже пройшов час та не може згадати свої фінансові отримання на кату та витрати з неї. Хоча, навіть з відповіді від ПриватБанку не вбачається, що переказ був здійснений на виконання саме цього заявленого ними договору, а не якогось іншого, і вони не почнуть стягувати ці кошти за іншим договором. Також відповідач опирається на те, що подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не роюить такий доказ недопустимим. Єдиним належним доказом достовірності наданих копій могло бути лише дослідження оригіналів електронних доказів, що унеможливлює здійснення перевірки на відповідність оригіналу. Окрім цього, у пунктах 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК Украхни передбачено, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобовязання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої п.2 ст. 247 ЦПК Українине не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 16.05.2023 року позивач уклав з ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» договір №160523/1, за яким доручив останньому за відповідну плату здійснювати перекази коштів (платежів) з використанням реєстру виплат на користь отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/ Master Card Money Send. 22.08.2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 5141620824, який підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 8159, на строк 360 днів (п. 2.5. кредитного договору)(а.с. 7-17). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (надалі - графік платежів), що є додатком № 1 до кредитного договору (а.с 18). Згідно витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи позивача, в ній міститься заповнена позичальницею, яка ідентифікована та верифікована за допомогою системи BankID, анкета клієнта з її персональними даними, в тому числі електронною поштою та номером телефону.Згідно анкети клієнта позичальником є [PERSON] , [INFO] , проживаюча та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; РНОКПП: [NUMBER] ; документ, що посвідчує особу: паспорт [NUMBER] , виданий 28.03.2011 року Макарівським РВ ГУ МВС України в Київській області. Спосіб здійснення ідентифікації та верифікації клієнта через отримання ідентифікаційних даних через Систему BankID НБУ. Сума наданого кредиту - 6200 грн.; дата отримання кредиту: 21.08.2024 року; електронна адреса Позичальника: [INFO]; номер телефону [NUMBER] ; електронний платіжний засіб: [NUMBER] (а.с.36). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 23.05.2025 року заборгованість за кредитним договором №5141620824 від 22.08.2024 становить: сума кредиту- 6 200 грн., нараховано процентів - 16 988 грн., нараховано пені - 3 100 грн. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору. Хоча кредитним договором була передбачена знижена процентна ставка в розмірі 0,01 % в день за певних умов, ці умови позичальницею не були виконані і знижена відсоткова ставка не діяла. Денна процентна ставка становить 1 % та розраховується за формулою, наведеною в Законі України "Про споживче кредитування" (ЗВСК/ ЗРК)/t х 100 % та становить (22320,00/6200,00)/360х100 %. Протягом строку дії кредитного договору розмір процентів за користування кредитними коштами може бути змінений у бік зменшення для позичальника у випадку та на умовах: визначених в п. 2.6.2 Договору та/або умовами Програми лояльності та/або умовами Правил та/або умовами окремих акцій та/або умовами індивідуальних пропозицій Позичальнику, зокрема у випадку отримання Позичальником знижки на стандартну процентну ставку (п. 2.6.3 кредитного договору). Кредит надається на споживчі цілі на умовах зворотності, строковості та платності (п. 1.12). Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом перерахування на банківський рахунок позичальниці з використанням реквізитів платіжної картки [NUMBER] (п. 3.1.). У п. 6.4. кредитного договору сторони узгодили умови та порядок дострокового повернення кредиту. Так, у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом щонайменше на один календарний місяць, позичальник має право вимагати повернення кредиту строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається в особистий кабінет позичальника та/або у вигляді електронного листа на електронну адресу позичальника, зазначену в договорі (або окремо надану позичальником позивачу) та/або шляхом CMC-повідомлення на номер телефону позичальника, зазначений в договорі або в його особистому кабінеті та/або відправки повідомлення в месенджер та/або шляхом направлення повідомлення в спосіб, передбачений цим пунктом договору на додаткові контактні дані позичальника, вказані в договорі (або окремому повідомлені позичальником або зазначені ним в особистому кабінеті). Моментом отримання позичальником повідомлення є момент отримання позивачем електронного підтвердження про таке направлення. Відповідно до п. 7.4 кредитного договору, за порушення позичальником строків повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені Договором, кредитор має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15 % від суми простроченого платежу. Перед укладенням кредитного договору, позичальниця отримала паспорт споживчого кредиту з інформацією про умови кредитування. Відповідно до відомостей з електронного листування між позивачем та відповідачем на його електронну адресу буди скеровані унікальні одноразові ідентифікатори для підписання паспорта кредитування (4553) та кредитного договору (8159). Зі сторони позивача кредитний договір та паспорт споживчого кредиту підписаний [PERSON] , який відповідно до відомостей ЄДР, є його керівником. Відповідачем договір підписаний електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором 8159) 22.08.2024 року. Код 8159 був відправлений на електронну адресу позичальника, яку він зазначив в анкеті клієнта. Відповідачка взяла на себе зобов`язання повернути в передбачені договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші передбачені платежі на умовах, визначених кредитним договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується номером транзакції 1461304427 від 22.08.2024 року, платник ТОВ «Іннова Фінанс», призначення платежу - кредитні кошти від ТОВ «Іннова Фінанс», сума - 6200,00 грн. карта - № [NUMBER] . Заборгованість по пені, яка розрахована позивачем з 01.10.2024 року до 12.10.2024 року, становить 3 100,00 грн. Пеня нарахована виключно на тіло кредиту (суму позики) в розмірі 6200,00 грн. Відомості про заборгованість за процентами в розмірі 16 988,00 грн. - з 22.08.2024 року по 23.05.2025 року - період нарахування процентів. Із встановлених обставин вбачається, що спір виник щодо заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Розглядаючи спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі споживчого кредиту, що врегульовано статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) з врахуванням Закону України " Про споживче кредитування". Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису, що відповідає положенням та абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України. Вказану позицію детально розкрив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України. Необхідність виконання належним чином взятих на себе зобов`язань, обов`язковість договору і наслідки невиконання зобов`язання передбачені статтями 525, 526, 530, 610, 611 ЦК України. У порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми згідно графіку платежів не повернув. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази в частині, що підтверджують існування зобов`язальних правовідносин між сторонами та неналежну поведінку відповідачки суд визнає належними і допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують існування договірних правовідносин між сторонами та неналежну поведінку відповідачки. Однак надані позивачем докази не підтверджують заявлену до стягнення суму заборгованості. Відповідач не надав доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань або/чи які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Водночас, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань Вказану позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 462/5025/20 (провадження № 61-11608св22), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України. Позивач просив стягнути з відповідачки 6200,00 грн. заборгованості по тілу кредиту. Однак, згідно графіку платежів (додаток № 1) суму позики (тіла кредиту) відповідачка мала повернути 22.08.2025 року. Доказів дотримання процедури дострокового стягнення кредиту, передбаченої п. 6.4. кредитного договору, позивач не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Ця норма закону втілена в п. 6.4. кредитного договору, яку позивач не дотримався, а тому не має право вимагати повернення тіла кредиту (суми позики) без застосування відповідної процедури. Такий висновок суду відповідає висновку Великої палати Верховного Суду у справі № 638/13683/15-ц (постанова від 26 травня 2020 року) про те, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Законом України "Про захист прав споживачів" порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 цього Закону у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. І хоча у цій справі суд виснував про застосування частини 10 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, однак і ч. 4 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" вимагає дотримання певної процедури для набуття права на дострокове повернення кредиту у разі порушення його умов позичальником. Отже, позивач звернувся до суду, не набувши права на дострокове стягнення тіла кредиту (суми позики), строк сплати якої настав лише 22.08.2025 року та передчасно заявив вимогу про його стягнення, а тому у стягненні заборгованості за тілом кредиту в сумі 6 200,00 грн. слід відмовити. З цієї ж підстави стягненню підлягають проценти, строк сплати яких настав відповідно до графіку платежів, який є невід`ємною частиною кредитного договору. А саме проценти, строк сплати яких настав 19.09.2024, 17.10.2024, 14.11,2024, 12.12.2024, 09.01.2025, 06.02.2025, 06.03.2025, 03.04.2025, 01.05.2025, та до 23.05.2025 року, тобто 275 днів прострочення. Такі проценти нараховувались, виходячи з суми позики 6200,00 грн за процентною ставкою 1 % в день. Враховуючи, що згідно умов кредитного договору загальні витрати за кредитом складаються виключно з процентів як плати за кредит. (п. 2.10.2.1.), то проценти за користування кредитом відповідають розміру денної процентної ставки 1% (п. 2.10.3.1). З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що стягненню підлягають проценти за користування тілом кредиту (сумою позики) з 22.08.2025 року до 23.05.2025 року. Стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту. 6200,00 грн.*1% /100% = 62,00 грн. - сума процентів за 1 день. Тобто 62,00 грн.*274 дні=16 988,00 грн., які підлягають стягненню за період з 22.08.2024 по 23.05.2025 рік. Щодо вимоги ТОВ «Іннова Фінанс» про стягнення з [PERSON] пені за кожний день прострочення, суд виходить з наступного. Позивачем не не наведено ані підстав, за якими він заявляє цю вимогу, ані розрахунку цієї суми. До того ж, суд приймає до уваги положення пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно якому встановлюється, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи, наведені розрахунки, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 16 988,00 грн. що складається із заборгованості по процентах за період з 22.08.2025 року до 23.05.2025 року (включно). Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесений останнім і документально підтверджений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 1 565,42 грн.

Outcome: partial