Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

У липня 2025р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд: - стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем в шлюбі з 14 травня 2016р., та ініційовано питання про розірвання шлюбу. В шлюбі у сторін народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Відповідач проживає окремо від позивачки, спільна дитина сторін, проживає разом з позивачкою, і перебуває на її утриманні, оскільки відповідач самоусунувся від виховання дитини, проживає окремо, відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, усі витрати, пов`язані з утриманням дитини позивачка несе одна. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 серпня 2025р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У встановленому законом порядку, учасники справи були оповіщені судом про відкриття провадження по справі та призначення справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, проте стороною відповідача відзив на позов не подавався. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, з 14 травня 2016р., який було розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2025р. по цивільній справі № 761/14889/25. В шлюбі у сторін народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що спільна дитина сторін знаходиться на її утриманні, а батько дитини - відповідач по справі ухиляється від покладених на нього обов`язків щодо утримання останньої. Зазначені обставини стороною відповідача спростовані не були, протягом всього часу розгляду справи в суді. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивачка пред`являючи позов до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилалась на те, що відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги матеріальний стан сторін, а також те, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 11 липня 2025р. та до досягнення дитиною сторін повноліття ( [INFO] ). Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, сторони звільнені від сплати судового збору. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду, в частині вимог про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial