Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

12 березня 2025 року представник позивача адвокат Макарова А.Ф., діючи в інтересах позивача [PERSON] , звернулась до суду з позовом до відповідачів про зняття арешту з майна. 13 березня 2025 року ухвалою судді Борис О.Н. Покровського районного суду міста Кривого Рогу позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 18 березня 2025 року представником позивача подано до суду уточнену позовну заяву. 07 квітня 2025 року ухвалою судді Борис О.Н. Покровського районного суду міста Кривого Рогу відкрите провадження по цивільній справі за правилами загального позовного провадження та справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. 07 травня 2025 року суддею Борис О.Н. Покровського районного суду міста Кривого Рогу заявлено самовідвід у даній справі та винесено ухвалу, цивільну справу передано для повторного автоматизованого розподілу з метою визначення складу суду. 12 травня 2025 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено до розгляду суддею Ваврушак Н.М. 14 травня 2025 року суддею Ваврушак Н.М. Покровського районного суду міста Кривого Рогу заявлено самовідвід у даній справі та винесено ухвалу, цивільну справу передано для повторного автоматизованого розподілу з метою визначення складу суду. 14 травня 2025 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено до розгляду суддею Зіміним М.В. 14 травня 2025 року суддею Зіміним М.В. Покровського районного суду міста Кривого Рогу заявлено самовідвід у даній справі та винесено ухвалу, цивільну справу передано для повторного автоматизованого розподілу з метою визначення складу суду. 14 травня 2025 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено до розгляду суддею Чайкіним І.Б. 14 травня 2025 року суддею Чайкіним І.Б. Покровського районного суду міста Кривого Рогу заявлено самовідвід у даній справі та винесено ухвалу, цивільну справу передано для повторного автоматизованого розподілу з метою визначення складу суду. 15 травня 2025 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено до розгляду суддею Хомченко Л.І., повторний автоматизований розподіл проведений на підставі ухвали суду про задоволення самовідводу судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу Чайкіна І.Б. від 14 травня 2025 року. В обґрунтування позову представник позивача [PERSON] зазначає, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 07.08.2004 року по 18.06.2018 року. Вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 15.10.2012 року [PERSON] засуджено за ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 15 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України, застосовано положення ч.1 ст. 70 КК України та призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленнями права обіймати посаду судді та посади пов`язані з виконанням розпорядчих функцій в державних установах строком на 3 роки з конфіскацією 1/2 частини майна та зі сплатою штрафу у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 4250,00 грн. Вирок набрав законної сили 25.01.2013 року. Одночасно на досудовому слідстві у кримінальній справі з метою забезпечення можливої конфіскації майна засудженого [PERSON] було накладено арешт на належне йому та його дружині майно. Зокрема, постановами Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2011 року накладено арешти на грошові кошти, розмішені в АТ «Комерційний банк «Правекс Банк»» та ПАТ «Альфабанк» на рахунках, відкритих на ім`я [PERSON] та [PERSON] . На виконання вищевказаного вироку суду в частині додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, Казанківським районним судом Миколаївської області 13.02.2013року було видано виконавчий лист № 1-156/2011, який разом з копією вироку від 15.10.2012 року по кримінальній справі відносно [PERSON] в частині конфіскації 1/2 частини майна, яка є власністю засудженого, був скерований для виконання до Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції. Постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ВП № 36759943 від 25.02.2013 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1-156/2011, виданого 13.02.2013 року Казанківським районним судом Миколаївської області про конфіскацію 1/2 частини майна на користь держави, належного боржнику [PERSON] . В подальшому, ВП № 36759943 було завершено на підставі постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу від 17.06.2020 року, відповідно до якої виконавчий лист №1-156/2011 від 13.02.2013 року повернений до Казанківського районного суду Миколаївської області в зв`язку з не виявленням майна, щодо якого можливо стягнення. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 13.02.2024 по справі № 1-156/11 (провадження № 1-в/478/1/2024) засудженого [PERSON] звільнено від відбування додаткового покарання у виді конфіскації 1/2 частини належного йому майна, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2012 року та скасовано арешти, накладені на майно засудженого. Однак, після звільнення засудженого [PERSON] від відбування додаткового покарання у виді конфіскації 1/2 частини належного йому майна, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку, арешт з грошових коштів, розміщених на рахунках, відкритих на ім`я [PERSON] , не був знятий, і позивач не має інших способів захисту свого порушеного права окрім як шляхом звернення із позовною заявою про зняття арешту в порядку цивільного судочинства. Вважає, що арешт, накладений на грошові кошти, розміщені в АТ «Комерційний банк «Правекс Банк»» та ПАТ «Альфабанк» (зараз АТ «Сенс Банк») на рахунках, відкритих на ім`я [PERSON] , порушує її законне право вільно володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю, а тому має бути знятий з метою відновлення порушеного права та законного інтересу позивача. 15 травня 2025 року ухвалою судді відкрите провадження по цивільній справі за правилами загального позовного провадження та справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. 27 червня 2025 року ухвалою судді закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 21 квітня 2025 року представником відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області подано до суду відзив. Відповідно до якого представник відповідача зазначає, що Головне управління ДПС у Дніпропетровській області заперечує проти задоволення позовної заяви. 23 квітня 2025 року на адресу суду від представника відповідача Дніпропетровської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до якого представник відповідача вважає, що позовні вимоги про скасування арешту заявлені саме до Дніпропетровської обласної прокуратури не підлягають задоволенню. Так, відповідно до п. 9 розд. XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року, арешт майна, застосований під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до моменту його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Саме Казанківський районний суд Миколаївської області дійшов висновку, що спір [PERSON] щодо зняття арешту з майна є приватноправовим, а отже Дніпропетровська обласна прокуратура не може виступати у вказаній справі у якості відповідача. Дніпропетровська обласна прокуратура (прокуратура Дніпропетровської області) діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України й не порушувала прав та законних інтересів позивачки. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник позивача Макарова А.Ф. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник відповідача Дніпропетровської обласної прокуратури Бендас І.І. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі. Представник відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Соколовський М.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову у повному обсязі. Представник третьої особи Покровського відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) до судового засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступних висновків. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2011 року у рамках кримінального провадження відносно [PERSON] накладено арешт на грошові кошти на ім`я [PERSON] розміщені у АТ «Комерційний банк «Правекс Банк»», а саме на рахунки: -№ [NUMBER] поточний рахунок, згідно договору № 00155 від 25.11.2009 року; -№ 26354437510560 депозитний рахунок, згідно договору № 10560 від 28.12.2010 року, сума внесеного вкладу 50\~000,00 грн., картковий рахунок № [NUMBER] для нарахування відсотків; -№ [NUMBER] депозитний рахунок, згідно договору № 10687 від 12.03.2011 року, сума внесеного вкладу 50\~000,00 грн., картковий рахунок № [NUMBER] для нарахування відсотків; -№ [NUMBER] картковий рахунок. Також, Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2011 року у рамках кримінального провадження відносно [PERSON] накладено арешт на грошові кошти на ім`я [PERSON] розміщені у ПАТ «Альфабанк», а саме на рахунки: -№ [NUMBER] , поточний рахунок, згідно договору № 253628001 від 16.12.2009 року; -№ [NUMBER] , депозитний рахунок, згідно договору № ДФЛ-180842/69 від 16.06.2010 року, сума внесеного вкладу 100,000 грн.; -№ 26300253628003, депозитний рахунок, згідно договору № ДФЛ-2332210/69 від 20.06.2011 року, сума внесеного вкладу 100,000 грн.; -№ 26205253628001, поточний рахунок, для нарахування відсотків. Вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 15.10.2012 року [PERSON] засуджено за ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України, застосовано положення ч. 1 ст. 70 КК України і призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посаду судді та посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій в державних установах строком на 3 роки з конфіскацією 1/2 частини майна та зі сплатою штрафу у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 4250 грн. Вирок набрав законної сили 25.01.2013 року. Як вбачається з листа АТ «ПРАВЕКС БАНК» № 1237/66-61 від 07.06.2024 року та № 284/06 від 13.06.2024 року, на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] було відкрито рахунки № [NUMBER] (депозитний), [NUMBER] (депозитний), [NUMBER] (для нарахування відсотків). Рахунки № [NUMBER] , [NUMBER] було закрито за ініціативою банку від 21.05.2012 року у зв`язку з реорганізацією в межах Банку та змінено на нові рахунки № [NUMBER] до договору банківського вкладу № 10560 від 28.12.2010 року, № 26352799984530 до договору № 10687 від 12.03.2011 року. 08.12.2017 року згідно вимог Постанови Правління НБУ «Про затвердження нормативно-правових актів НБУ з бухгалтерського обліку» № 89 від 11.09.2017 року рахунки № 26351799987721, № 26352799984530 було змінено на нові: № 26307000000686, № 26306000000698. 04.11.2019 року у зв`язку зі зміною рахунків для обліку залишки по рахункам було перенесено на нові - № [NUMBER] , № [NUMBER] . Залишок грошових коштів станом на 05.06.2024 року становить: -по рахунку № [NUMBER] відкритого до договору банківського вкладу № 10560 від 28.12.2010 року становить 50,000 грн.; -по рахунку № [NUMBER] відкритого до договору банківського вкладу № 10687 від 12.03.2011 року становить 50,000 грн; Як вбачається з листа АТ «ПРАВЕКС БАНК» № 284/06 від 13.06.2024 року щодо залишку грошових коштів на рахунках відкритих на ім`я [PERSON] № [NUMBER] / [NUMBER] згідно договору № 10687 від 12.03.2011 року та згідно договору № 105602 від 28.12.2010 року на 05.06.2024 року становив 9861,83 грн. \~ \~ \~ \~Також, позивач [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] є клієнтом банку АТ «СЕНС БАНК», що підтверджується листом АТ «СЕНС БАНК» № 6831-БТ-32.2./2024 від 13.06.2024 року, а залишки на її рахунках станом на 05.06.2024 року складають: -по рахунку № [NUMBER] , депозитний, договір № ДФЛ-233210/69 від 20.06.2011 року, становить 446\~876,45 грн.; -по рахунку № [NUMBER] , поточний, становить 9,30 грн. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 13.02.2024 року у справі № 1-156/11, провадження № 1-в/478/1/2024 звільнено засудженого [PERSON] від відбування додаткового покарання у виді конфіскації частини належного йому майна, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Казанківського районного суду Миколаївської області від 15.10.2012 року. Даною ухвалою скасовано арешти на майно засудженого, однак в частині скасування арешту, накладеного на грошові кошти належні [PERSON] , вимоги клопотання залишені без задоволення. У вище вказаній ухвалі судом зазначено, що оскільки метою накладення арешту було забезпечення можливої конфіскації у порядку виконання вироку суду, але стосовно призначеного [PERSON] додаткового покарання у вигляді конфіскації особистого майна сплинув визначений у Кримінальному кодексі України строк давності виконання вироку, що у свою чергу, є підставою для звільнення засудженого від відбування покарання, а тому суд приходить до висновку, що арешт майна, накладений постановою слідчого прокуратури Дніпропетровської області від 26.08.2011 у кримінальній справі № 49-3283 на майно (невизначене), де б воно не знаходилось, а також арешт накладений постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2011 року у кримінальній справі № 49-3283 на грошові кошти, розміщенні на рахунках належних [PERSON] необхідно скасувати. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно зі\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини першої\~статті 174 КПК України 2012 року\~підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно (частина друга\~статті 174 КПК України 2012 року). Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частинна 4\~статті 174 КПК України 2012 року). Отже, порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлено\~статтею 174 КПК України\~2012 року, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства. Проте, арешт на рахунки було накладено суддею під час досудового слідства у кримінальній справі щодо обвинувачення на підставі положень\~КПК України 1960 року. При цьому згідно з пунктом 9\~розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року\~питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Відтак, якщо арешт майна було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі положень\~КПК України\~1960 року і при цьому згідно з пунктом 9\~розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року\~питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, то розгляд справи повинен відбуватися в порядку цивільного судочинства. Такий правовий висновок узгоджуються з правовою позицією ВСУ у постановах від 24.04.2019 № 2-3392/11, від 15.05.2019 року у справі № 372/2904/17-ц та від 15.05.2013 року N96-26цс13. Позиція Великої Палати Верховного Суду стосовно юрисдикційної підсудності щодо зняття арешту з майна накладеного в рамках кримінального провадження залишається не змінним - розглядається у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку, навіть за умови, що особа (власник) не є учасником кримінального провадження якщо арешт на майно було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі положень\~КПК України 1960 року, а не\~КПК України 2012 р., то спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства. Згідно із частиною першою\~статті 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша\~статті 328 цього Кодексу). Відповідно до частин першої та другої\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду України викладеного у справі №911/1247/18 від 21.08.2019 року, вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до положень\~статті 19 ЦПК України,статті 20 ГПК України\~можуть бути вирішені судом цивільної чи господарської юрисдикції. Захист майнового права фізичною чи юридичною особою відповідно до вимог\~ЦПК України\~може здійснюватись в порядку цивільного судочинства. Доводи представника відповідача Дніпропетровської обласної прокуратури про те, що позовні вимоги про скасування арешту заявлені саме до Дніпропетровської обласної прокуратури не мають бути задоволені суд відхиляє, адже позивач правильно обрав спосіб захисту своїх прав, заявивши позовні вимоги до належних відповідачів. Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним Постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 № 727/2878/19 де визначено, що спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі N 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі N 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства. Таким чином цей спір розглядається у порядку цивільного судочинства, оскільки позивач звернулась до суду за захистом свого цивільного права. Враховуючи правові підстави позову, те, що предметом позову є зняття арешту з майна, накладеного в межах досудового розслідування, приймаючи до уваги, що позов про зняття арешту з майна поданий не учасником кримінального провадження, не учасником виконавчого провадження, а власником майна, який позбавлений можливості скористатися своїм правом щодо користування та розпорядження майном, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про зняття арешту з майна, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі . Оскільки позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідачів.

Outcome: approved