Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про зняття арешту із нерухомого майна. Свій позов обґрунтовує тим, що він є власником 12/100 часток житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину. Вказує, що маючи намір відчужити належне йому майно, дізнався про наявність обтяження у вигляді арешту, які були накладені Першим відділом ДВС Луцького міського управління юстиції в 2012 та 2014 роках. В подальшому, на його звернення було отримано відповідь від відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що станом на 04.03.20205 року у провадженні відділу не перебувають виконавчі провадження, де б стороною був би він як боржник. При цьому, повідомлено, що у відділі знаходились на виконанні два виконавчих провадження, проте вони завершені, а матеріали справ знищені. Вважає, що належне йому майно безпідставно перебуває під обтяженням, чим порушуються його майнові права щодо розпорядження власністю. У зв`язку\~з чим,\~просить зняти\~арешт з\~належного йому\~нерухомого майна, що був накладений Першим відділом ДВС в рамках виконавчих проваджень №30805868 та №42384731. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений судом належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав , [PERSON] є власником 12/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Крім того, з реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що на нерухоме майно [PERSON] зареєстровані обтяження на підстав постанов Першого ВДВС Луцького МУЮ про арешт майна від 07.03.2014 р. ВП №42384731 та від 23.01.2012 р. ВП 30805868 (а.с. 17-18). З повідомлення відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 04.03.2025 року вбачається, що у відділі перебували виконавчі провадження №42384731 та №30805868 про стягнення боргу з [PERSON] . Разом з тим, вони завершені,\~а матеріали\~справ знищені (а.с. 10). Частиною 1 статті 316\~ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В частині 1 ст.\~319\~ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41\~Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, а саме право особи на безперешкодне користування, володіння і розпорядження своїм майном, право на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Із постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року слідує, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із наступного. Відповідно до положень статей 391, 396\~ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно ч. 4 ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, зважаючи, що права позивача як власника нерухомого майна порушені, доказів того, що він є боржником у будь-якому виконавчому провадженні суду не представлено та враховуючи відсутність іншого способу зняття арешту з майна не інакше як за рішенням суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved