Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

Представник позивача за довіреністю\~ Москаленко М.С., в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», засобами поштового зв`язку звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить суд стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.10.2021 між\~ТОВ «Мілоан»\~та\~ [PERSON] було укладено кредитний договір №100647808. Однак, 16.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено Договір факторингу №16072024, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 70509,90 грн., з яких: ??15651,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; ??52858,90 грн. сума заборгованості за відсотками; 2000,00 грн. заборгованість за комісією; 0 грн. сума заборгованості за пенею. ???? Відповідачка не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені договором позики, в результаті чого представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з відповідачки вищевказану заборгованість. Згідно зі статтею 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень статей 36, 37 ЦПК України, було визначено головуючого суддю Брюховецького О.Ю. та передано йому вказану справу. Ухвалою суду від 25.03.2025 даний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с.46-48). 10.04.2025 до суду надійшла заява представника позивача Чечельницької А.О. про усунення недоліків по справі (а.с.52-57). Того ж дня, до суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] про витребування з АТ КБ «Приватбанк» наступної інформації: - чи було емітовано на ім?я [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) платіжну картку № [NUMBER] ; - виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) за період: з 18.10.2021 по 21.10.2021 з відображенням часу зарахування коштів, призначення платежу та відправника коштів; - щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період: з 18.10.2021 по 21.10.2021. Ухвалою судді Савранського районного суду Одеської області Брюховецьким О.Ю. від 06.01.2025 відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін 12.05.2025, запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подачі до суду відповіді на відзив, а відповідачці\~п`ятиденний строк для подачі заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів (а.с. 77-78). Крім того, вищевказаною ухвалою вказане клопотання представника позивача про витребування доказів від 10.04.2025 задоволено (а.с.77-78). Матеріали справи містять відповідь ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області №5188/1064 від 18.03.2025 згідно якої [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 07.07.1997 (а.с.44). 08.05.2025 до суду надійшла відповідь АТ КБ «Приватбанк» щодо інформації про емітовану картку на ім`я [PERSON] (а.с.82-83). 12.05.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Попової О.А. про відкладення розгляду справи у зв`язку з ознайомленням з матеріалами справи (а.с.86-87). Слухання справи відкладено на 03.06.2025. 02.06.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідачки адвоката Попової О.А. про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю у іншій справі (а.с.90). Крім того, 03.06.2025 до суду надійшов відзив представника відповідачки на позовну заяву. Представник відповідачки вказала, що відповідачка не погоджується щодо заборгованості за кредитним договором у сумі: 70509,90 грн., а саме: 15651,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 52858,90 грн. заборгованість за відсотками, 2000,00 грн. заборгованість за комісією, оскільки згідно графіку платежів за договором про споживчий кредит №100647808 від 18.10.2021 відповідачка повинна до 17.11.2021 повернути грошові кошти у сумі 29500,00 грн., а саме: 20000,00 грн. тіло кредиту, 7500,00 грн. проценти за користування кредитом, 2000,00 грн. комісія за надання кредиту. Разом з тим, представник відповідачки надала розрахунки щодо заборгованості. Щодо заборгованості за тілом кредиту відповідачкою було здійснено погашення на загальну суму 4349,00 грн.(600,00 грн. + 970,00 грн. + 921,00 грн. + 875,00 грн. + 499,00 грн. + 484,00 грн.). Щодо заборгованості за відсотками представник відповідачки вказала що, відповідачкою було здійснено часткову оплату відсотків по кредиту, а саме: 8152,00 грн. (950,00 грн. + 1855,00 грн. + 1807,00 грн. +1708,00 грн. +932,00 грн. 900,00 грн.). Так, представник відповідачки не погоджується з нарахованими відсотками банку на суму 52858,90 грн. оскільки, що при здійсненні арифметичного розрахунку (60179,20 грн. сума відсотків нарахованих банком 8152,00 грн. часткова сплата відповідачкою відсотків = 52027,20 грн.) натомість представник позивача вказав суму 52858,90 грн. Крім того, представником позивача не надано доказів на підтвердження пролонгації строку кредитування, зокрема, доказів складання та доведення до відповідачки оновлених графіків платежів передбачених п.п. 4.1.,4.2. договору про споживчий кредит №100647808. Таким чином, на думку представника відповідачки, відповідачка повинна була повернути кредит та сплатити відсотки в межах строку 30 днів, а саме 7500,00 грн. Поряд з цим, відповідачка здійснила оплату за відсотками в сумі 8152,00 грн. Отже, представник відповідачки вважає, що сума заборгованості по тілу кредиту має бути зменшена на суму переплати за відсотками 1012,00 грн. Щодо нарахування комісії за управління та обслуговування кредиту та заборгованості за надання кредиту представник відповідача вказала, що відповідно до відомостей позивача у позовній заяві, відповідачці нараховано комісію за надання кредиту в сумі 2000,00 грн. Крім того, позивачем було нараховано комісію за управління та обслуговування кредиту у сумі 4349,00 грн. Так, відповідачка сплатила комісію за управління та обслуговування кредиту на зазначену суму. Разом з тим представник відповідачки вважає незаконними нарахування комісії за надання кредиту та комісії за управління та обслуговування кредиту. Так, представник відповідачки вважає, що за умовами Договору про споживчий кредит №100647808 від 18.10.2021 року підлягали поверненню грошові кошти у розмірі 27 500,00 грн, з яких: 20 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 7 500,00 грн - нараховані відсотки по кредиту. Водночас відповідачкою було сплачено:4 349,00 грн. - тіло кредиту; 8 152,00 грн. - процентів по кредиту; 4 349,00 грн. - комісії за управління та обслуговування кредиту. Отже, відповідачка та її представник адвокат Попова О.А. вважають, що відповідачкою було в повному розмірі погашено заборгованість за відсотками по кредиту та навіть здійснено переплату у розмірі 1 012,00 грн, яку слід зарахувати у погашення заборгованості по тілу кредиту. Також вважаємо, шо стягнення грошових коштів у розмірі 4 349,00 грн за комісію за управління та обслуговування кредиту є незаконним, а отже вказані грошові кошти також підлягають зарахуванню в погашення тіла кредиту. Крім того, представник відповідача просила суд поновити строк на подання відзиву на позов (а.с93-98). Отже, на думку відповідачки та її представника з відповідачки підлягає стягненню лише заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10 290,00 грн. (20 000,00 грн. - 4 349,00 грн. - 1 012,00 грн. - 4 349,00 грн.). 06.06.2025 до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача з якого вбачається, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачкою кредитних коштів за укладеним кредитним договором, щодо яких спір, з тих причин, що не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 Положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. 3 огляду на те, що отримані кредитні кошти за кредитним договором перераховані відповідачці на банківські карти № [NUMBER] , інформацію перерахування коштів за кредитним договором згідно законодавства може отримати відповідач, як власник картки та суд на підставі ухвали суду про витребування доказів. Крім того, представник позивача надав розрахунки заборгованості по кредитному договору, а саме: відсотки за кредитним договором №100647808 нараховувалися відповідно до його умов, а саме відповідно до п.п. 1.5.2 Проценти за користування кредитом: 7500,00 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, а саме по 250,00 грн. в день. Відповідно до п.п. 2.2.1. Позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо Позичальник-продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору. 17.11.2021 позивачем сплачено кошти у розмірі 600,00 грн., нарахування комісію за управління та обслуговування кредиту. 17.11.2021 сплата тіла кредиту у розмірі 600,00 грн. та сплата процентів по кредиту 950,00 грн. 3 18.11.2021 відсотки нараховуються відповідно до п.п.1.5.2, 2.3.1.1, а саме по 242,50 грн. в день. 20.11.2021 позивачем сплачено кошти у розмірі 970,00 грн., нарахування комісію за управління та обслуговування кредиту. 20.11.2021 Сплата тіла кредиту у розмірі 970,00 грн. та 1855,00 грн. процентів по кредиту. 21.11.2021 відсотки нараховуються відповідно до п.п. 1.5.2, 2.3.1.1, а саме по 230,38 грн. в день. 27.11.2021 позивачем сплачено кошти у розмірі 921,00 грн., нарахування комісію за управління та обслуговування кредиту. 27.11.2021 Сплата тіла кредиту у розмірі 921,00 грн. та 1807,00 грн. процентів по кредиту. 3 28.11.2021 відсотки нараховуються відповідно до п.п.1.5.2, 2.3.1.1, а саме по 218,86 грн. в день. 03.12.2021 Сплата тіла кредиту у розмірі 875,00 грн. та 1708,00 грн. процентів по кредиту. 03.12.2021 позивачем сплачено кошти у розмірі 875,00 грн., нарахування комісію за управління та обслуговування кредиту. З 04.12.2021 відсотки нараховуються відповідно до п.п.1.5.2, 2.3.1.1, а саме по 207,93 грн. в день. 12.12.2021 позивачем сплачено кошти у розмірі 499,00 грн., нарахування комісію за управління та обслуговування кредиту. 12.12.2021 Сплата тіла кредиту у розмірі 499,00 грн. та 932,00 грн. процентів по кредиту. З 13.12.2021 відсотки нараховуються відповідно до п.п.1.5.2, 2.3.1.1, а саме по 201,69 грн. в день. 15.12.2021 позивачем сплачено кошти у розмірі 484,00 грн., нарахування комісію за управління та обслуговування кредиту. 15.12.2021 Сплата тіла кредиту у розмірі 484,00 грн. та 900,00 грн. процентів по кредиту. 3 16.12.2021 відсотки нараховуються відповідно до п.п.1.5.2, 2.3.1.1, а саме по 195,64 грн. в день. 3 16.12.2021 (на залишок тіла кредиту15651,00 грн.) відсотки нараховуються відповідно до п.п. 1.6 Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, а саме по 782,55 грн. в день. Разом з тим, представник позивача вважає, що наведені твердження відповідачки та її представника є суто суб`єктивними міркуваннями щодо даної цивільної справи та намагання уникнути відповідачкою виконання взятих на себе зобов`язань. Так, представник позивача просив даний позов задовольнить в повному обсязі. Слухання справи відкладено на 23.07.2025. 23.07.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідачки адвоката Попової О.А. у зв`язку із зайнятістю останньої у іншому судовому процесі (а.с.111). Слухання справи відкладено на 05.08.2025. 29.07.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідачки про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у щорічній відпустці (а.с.114). Слухання справи відкладено на 28.08.2025. В судовому засіданні представник відповідачки заявила усне клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку наданням доказів щодо зміни прізвища відповідачки з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Суд, вислухавши представника відповідачки, задовольнив її усне клопотання, заявлене в судовому засіданні. Слухання справи відкладено на 01.09.2025. 01.09.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідача про приєднання до матеріалів справи копії судового рішення по справі №512/80/25 про розірвання шлюбу з якого вбачається що [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 126). Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи. Представник позивача у матеріалах справи неодноразово зазначав щодо розгляду справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, з підстав зазначених в позовній заяві (а.с. 4, 57, 107). Представник відповідачки в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) адвокат Попова О.А. позов не визнала просила відмовити у його задоволені в зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю. Клопотань про розгляд справи в порядку загального позовного провадження до суду не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з приписами статті 5 ЦПК України, встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79\~ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд\~з прав\~людини зауважив,\~що одним\~із фундаментальних\~аспектів верховенства\~права є\~принцип правової\~визначеності,\~який,\~між іншим,\~вимагає,\~щоб при\~остаточному вирішенні\~справи судами\~їх рішення\~не викликали\~сумнівів (рішення\~від 28\~жовтня 1999\~року у\~справі «Брумареску\~проти Румунії»,\~заява №\~28342/95,\~§ 61,).\~Якщо конфліктна\~практика розвивається\~в межах\~одного з\~найвищих судових\~органів країни,\~цей суд\~сам стаєджерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36). Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Суд встановив, що 18.10.2021 між\~ТОВ «Мілоан»\~та\~ [PERSON] було укладено кредитний договір №100647808 (а.с.5-9). Відповідно до п.п. 1.2., 1.3 п. 1 Кредитного договору, ТОВ «Мілоан» надало кредит [PERSON] у розмірі 20000,00 грн. строком на 30 днів. З п.п.1.4 кредитного договору повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 17.11.2021. Підпунктом 1.5. кредитного договору встановлено загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 9500,00 грн. в грошовому виразі та 11,215.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 29500.00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов?язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Крім того, підпунктом 1.5.1. та 1.5.2 кредитного договору комісія за надання кредиту: 2000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово та проценти за користування кредитом: 7500,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с.5-9). Підписанням Кредитного договору Відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту про що засвідчила одноразовим ідентифікатором V76202. Згідно графіку платежів, що невід`ємною частиною до договору про надання фінансового кредиту №100647808 від 18.10.2021, вбачається, що загальна вартість кредиту становить 29500,00 грн. (а.с. 9 -на звороті). З паспорту споживчого кредиту вбачається, що сума наданого кредиту становить 20000,00 грн.; процентна стандартна (базова) ставка 5,00% за кожен день користування кредитом, тип процентної ставки фіксована, комісія за надання кредиту 2000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово (а.с. 10). Відповідно до платіжного доручення №33951157 від 18.10.2021 вбачається про перерахунок коштів згідно кредитного договору №100647808 в сумі 20000,00 грн. (а.с.11). 16.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено Договір факторингу за №16072024, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.13-14). Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов?язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов?язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов?язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту (а.с.13-на звороті). Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (а.с.13- на звороті). 16.07.2024 сторони договору факторингу уклали акт прийому-передачі реєстру боржників. Відповідно до витягу з реєстру ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідачки за договором позики №100647808 від 18.10.2021 (а.с. 15). Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу у відповідачки існує заборгованість перед позивачем на загальну суму 70509,90 грн.: 15651,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 52858,90 грн. заборгованість за відсотками; 2000,00 грн. сума заборгованість за комісією (а.с.16). З відомості про щоденні нарахування та погашення заборгованості по кредиту вбачається про: надання кредиту у сумі 20000,00 грн. 18.10.2021; сплату за нарахування комісії за управління та обслуговування кредиту у сумі 600,00 грн.; сплату тіла кредиту у сумі 600,00 грн.17.11.2021; сплату процентів кредиту у сумі 950,00 грн. 17.11.2021; сплату тіла кредиту у сумі 970,00 грн. 20.11.2021; сплату процентів по кредиту у сумі 1855,00 грн.; сплату комісії за управління та обслуговування кредиту у сумі 970,00 грн. 20.11.2021; сплату тіла кредиту у сумі 921,00 грн. 27.11.2021; сплату процентів по кредиту у сумі 1807,00 грн. 27.11.2021; сплату тіла кредиту у сумі 875,00 грн. 03.12.2021; сплату процентів по кредиту у сумі 1708,00 грн. 03.12.2021; сплату комісії за управління та обслуговування кредиту у сумі 875,00 грн. 03.12.2021; сплату тіла кредиту у сумі 499,00 грн. 12.12.2021; сплату процентів по кредиту у сумі 932,00 грн. 12.12.2021; сплату комісії за управління та обслуговування кредиту у сумі 499,00 грн. 12.12.2021; сплату тіла кредиту у сумі 484,00 грн. 15.12.2021; сплату процентів по кредиту у сумі 900,00 грн. 15.12.2021; сплату комісії за управління та обслуговування кредиту у сумі 484,00 грн. 15.12.2021 (а.с.16-19, 61-63). Крім того, з вищевказаної відомості вбачається про: списання процентів за рахунок фінансового результату у сумі 52858,90 грн. 16.07.2024; списання комісії за рахунок фінансового результату у сумі 2000,00 грн. 16.07.2024 та списання тіла кредиту за рахунок фінансового результату у сумі 15651,00 грн. 16.07.2024 (а.с.16-19, 61-63). Матеріали справи містять статут ТОВ «Мілоан» затверджений загальними зборами учасників товариства (а.с.28-34). Згідно відомостей ВОМІРМП УПРЕ ДМС в Одеській області №5188/1064 від 18.03.2025 вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.43, 43). Матеріали справи містять платіжне доручення №33951157 від 18.10.2021 про перерахування коштів у сумі 20000,00 грн. за договором №100647808 (а.с.59). З реєстру боржників від 16.07.2024 вбачається, що в [PERSON] за кредитним договором №100647808 існує заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 70509,90 грн., з яких 15651,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 52858,90 грн. - сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 2000,00 грн. сума заборгованості за комісією за надання кредиту (а.с.70-73). З платіжної інструкції №366 від 19.07.2024 вбачається про сплату за відступлення прав вимоги за договором факторингу №16072024 від 16.07.2024 в сумі 4978783,66 грн.(а.с.74). З інформації АТ КБ «ПриватБанк» стосовно рахунків [PERSON] вбачається про те, що в банку на ім`я відповідачки емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Крім того, банком надано виписку по зазначеному рахунку за період 18.10.2021 21.10.2021, з якої вбачається про зарахування коштів у сумі 20000,00 грн. 18.10.2021 (а.с.82-83). Надаючи оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що з підписанням зазначеного кредитного договору між сторонами виникли договірні відносини, спрямовані на набуття цивільних прав та обов`язків. Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком (ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність"). Банківський кредит будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність"). Як вбачається з матеріалів справи, що підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем порушено умови зазначеного кредитного договору в частині своєчасного повернення коштів, тому суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення із відповідача, як боржника, заборгованості за вказаним договором. Позивач взяті на себе за цим договором зобов`язання виконав у повному обсязі, надав кредитні кошти відповідачу. Однак, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував, чим допустив заборгованість перед позивачем. За приписами пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до частини 1 статті 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами частини 1 статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини 1 статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно статті 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Нормою\~статті 639 ЦК України\~передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4\~статті 6\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частинами 1, 2\~статті 6\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до\~статті 8 вказаного Закону, юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Згідно частини 1 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». За змістом\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документу з накладеним на нього підписом, визначеним\~статті 12 цього Закону, є оригіналом такого документу. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами, якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі № 355/385/17 зазначено, що в\~статті 629 ЦК України\~закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в\~главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Таким чином, обов`язок щодо повернення коштів за кредитним договором має абсолютний характер і його невиконання можливо виключно у визначених законом випадках. Отже, зважаючи на встановлену\~статтею 204 ЦК України\~і не спростовану при вирішенні цієї справи презумпцію правомірності укладеного між сторонами кредитного договору такий договір у розумінні статей\~11,\~509 ЦК України\~є належною підставою для виникнення та існування обумовлених ними прав і обов`язків сторін. Всупереч умовам Кредитного договору відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання здійснила декілька платежів для погашення кредитної заборгованості на рахунок попереднього кредитора ТОВ «Мілоан». Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно статті 548 ЦК виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором. Видами забезпечення виконання зобов`язання, в контексті статей 546, 549 ЦК України є неустойка у вигляді штрафу або пені. Відповідно до статті 611 ЦК України за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України закріплено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконала грошові зобов`язання за кредитним договором, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення боргів. На підставі частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1-3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з положеннями частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на вимоги частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України та приймаючи до уваги, що відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах закону. З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу якщо відповідач заперечує проти позову, то саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами. З реєстру боржників від 16.07.2024 вбачається, що в [PERSON] за кредитним договором №100647808 існує заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 70509,90 грн., з яких 15651,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 52858,90 грн. - сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 2000,00 грн. сума заборгованості за комісією за надання кредиту (а.с.70-73). Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України). Між тим, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками є належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором і ці докази мають знаходитися у кредитора, в тому числі нового, до якого перейшли права та обов`язки попередника. Отже, наданий позивачем витяг з реєстру боржників, що не містять будь-яких посилань на первинні документи, які б підтверджували розмір заборгованості [PERSON] , яку відступив первісний кредитор, не є безспірними доказами існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2020 в справі № 703/3063/18. Водночас, розрахунки заборгованості, сформовані самим позивачем не є документами первинного бухгалтерського обліку, є односторонніми арифметичними розрахунками стягуваних сум, які, відповідно, повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони. Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 № 6-16цс15. Матеріал справи містять інформацію АТ КБ «ПриватБанк» стосовно рахунків [PERSON] вбачається про те, що в банку на ім`я відповідачки емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Крім того, банком надано виписку по зазначеному рахунку за період 18.10.2021 21.10.2021, з якої вбачається про зарахування коштів у сумі 20000,00 грн. 18.10.2021 (а.с.82-83). В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14 зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. Разом з тим, суд погоджується з твердженням представника відповідачки, що якщо кредит надавався відповідачці строком на 30 днів з 18.10.2021 то кінцевою датою повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 17.11.2021. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика.Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В силу частини 1 статті 1048 ЦК України вбачається, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. На основі аналізу цих правових норм Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи №444/9519/12 (постанова від 28.03.2018 року) вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред?явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред?явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України представником позивача не надано доказів на підтвердження пролонгації строку кредитування, зокрема, доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів передбачених п.п.4.1., 4.2 договору про споживчий кредит тому, нарахування відсотків за користування кредитом має здійснюватися саме в межах строку з 18.10.2021 17.11.2021. Таким чином, суд вважає, що у задоволені позовних вимог в частині нарахування відсотків первісним кредитором та ТОВ «ФК «ЄАПБ» після 17.11.2021 слід відмовити. Суд також погоджується з твердженням представника відповідача щодо нарахування відсотків за користування кредитом. Згідно пункту 1.5.2 кредитного договору вбачається, що проценти за користування кредитом, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с.5). Як уже зазначалось вище, за кредитним договором №100647808 від 18.10.2021 року, відповідачка отримала кредит у розмірі 20 000,00 грн. на строк 30 днів із сплатою за користування кредитом 1,25% в день. Отже, за вищевказаним кредитним договором відповідач зобов`язаний сплатити відсотки у розмірі 7 500,00 грн. (20000,00 грн. х 1,25% х 30дн.=7500,00 грн). Разом з тим, з наданих представником відповідачки відомостей про погашення заборгованості за відсотками та з відомостей про щоденні нарахування та погашення кредиту ТОВ «Мілоан» вбачається, що відповідачка сплатила в рахунок погашення заборгованості за відсотками в сумі 8152,00 грн., що є переплатою в 1012,00 грн. (8152,00 грн. - 7500,00 грн. = 1012,00 грн.). Щодо нарахування комісії за управління та обслуговування кредиту та заборгованості за надання кредиту суд зазначає наступне. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву вказала про сплату відповідачкою комісії за управління та обслуговування кредиту в сумі 4349,00 грн. Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Пунктом 1.5.1 договору передбачено сплату комісії 10.00 % від суми кредиту, яка дорівнює 2000,00 грн., яка нараховується одноразово за наданння кредиту. Разом із тим, частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід. Верховний Суд у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09.12.2019 в справі 524/5152/15 зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 КК України є обов?язком банку, виконання такого обов?язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов?язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов?язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об?єктивно надаються клієнту-позичальнику. Так, враховуючи наведене, вимога позивача про стягнення 2 000,00 грн. простроченої комісії за надання кредиту є необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню, а нарахування позивачем комісії за управління та обслуговування кредиту є незаконною. Отже, умови договору про нарахування позивачем разової комісії при видачі кредиту є нікчемними, а відтак, у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача комісії, пов`язаної з наданням кредиту, належить відмовити. Щодо вимоги відповідача зарахування коштів в рахунок погашення тіла кредиту суд зазначає наступне. Представник позивача просить стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором №100647808 від 18.10.2021 в сумі 70509,90 грн., з яких: ??15651,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; ??52858,90 грн. сума заборгованості за відсотками; 2000,00 грн. заборгованість за комісією. Однак, представник відповідачки у позові зазначила, що у період з 11.11.2021 по 15.12.2021 відповідачка сплатила на рахунок первісного кредитора кошти: 4349,00 грн. які спрямовані на оплату тіла кредиту; 8152,00 грн. - оплату процентів за користування кредитними коштами та 4349,00 грн. оплату комісії за управління та обслуговування кредиту. При вирішенні спору, суд враховує позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №913/618/21, що доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач. Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення кредиту вбачається, що відповідачкою було перераховано кошти на рахунок первісного кредитора за сплату тіла кредиту в сумі 4349,00 грн., з яких: 600,00 грн. - 17.11.2021; 970,00 грн. 20.11.2021; 921,00 грн. 27.11.2021; 875,00 грн. - 03.12.2021; 499,00 грн. 12.12.2021; 484,00 грн. 15.12.2021 (600,00 грн. + 970,00 грн. + 921,00 грн. + 875,00 грн. + 499,00 грн. + 484,00 грн. = 4349,00 грн.); на сплату процентів по кредиту в сумі 8152,00 грн., з яких: 950,00 грн. -17.11.2021; 1855,00 грн. 20.11.2021; 1807,00 грн. 27.11.2021; 1708,00 грн. 03.12.2021; 932,00 грн. 12.12.2021; 900,00 грн. 15.12.2021 (950,00 грн. + 1855,00 грн. + 1807,00 грн. + 1708,00 грн. + 932,00 грн. + 900,00 грн. = 8152,00 грн.); на сплату комісії за управління та обслуговування кредиту в сумі 4349,00 грн., з яких: 600,00 грн. 17.11.2021; 970,00 грн. 20.11.2021; 921,00 грн. 27.11.2021; 875,00 грн. 03.12.2021; 499,00 грн. 12.12.2021; 484,00 грн. 15.12.2021 (600,00 грн. + 970,00 грн. + 921,00 грн. + 875,00 грн. + 499,00 грн. + 484,00 грн. = 4349,00 грн.) (а.с.17-19). Разом з тим, представник відповідачки надала контррозрахунок заборгованості, в якому зазначила, що заборгованість за тілом кредиту становить 10290,00 грн., оскільки здійснені відповідачкою платежі на погашення процентів за користування кредитними коштами перевищують у сумі 1012,00 грн., а погашення комісії за управління та обслуговування кредиту 4349,00 грн., тому кошти в сумі 5361,00 грн. мають бути спрямовані на погашення заборгованості по тілу кредиту. Як вбачається з пункту 3.4.3 Кредитного договору вбачається, що позичальник має право в будь-який момент достроково виконати цей Кредитний договір сплативши на користь Товариства повну суму заборгованості, яка існує (нарахована) на момент дострокового виконання Договору. Позичальник у разі дострокового повернення кредиту сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом та вартість усіх послуг, пов?язаних з наданням, обслуговуванням та погашенням кредиту, за період фактичного користування кредитом. Позичальник також може в будь-який момент здійснити часткове погашення заборгованості. Статтею 19 Закону України «Про споживче кредитування»\~передбачено, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом ; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. Так, ураховуючи, що сума заборгованості по відсоткам становить 7500,00 грн. (20000,00 грн. х 1.25% х 30 дн.), однак відповідачкою в період з 17.11.2021 по 15.12.2021 сплачено 8152,00 грн. на погашення процентів кредиту, тому, 1012,00 грн. (8152,00 грн. 7500,00 грн. = 1012,00 грн.) з урахованням положення пунктів 3.4.3. кредитного договору, первісним кредитором мало б бути зараховано на погашення тіла кредиту. Разом з тим, враховуючи, що вимога позивача про стягнення 2 000,00 грн. простроченої комісії за надання кредиту є необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню, а нарахування позивачем комісії за управління та обслуговування кредиту є незаконною, то сплачена відповідачкою сума в розмірі 4349,00 грн. також мала б бути зарахована на погашення тіла кредиту. Відповідно частини 1\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями частин 1-4\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1\~статті 81 ЦПК України\~передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до частини 6\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1\~ст. 89 ЦПК України). Згідно з положеннями\~статті 8 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За приписами статті 263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором підлягають до часткового задоволення. Таким чином, з відповідачки підлягає стягненню лише заборгованість по тілу кредиту в розмірі 10290,00 грн. (20000,00 грн. 4349,00 грн. 1012,00 грн. 4349,00 грн.). У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє у зв`язку з безпідставністю. Щодо судових витрат. З платіжної інструкції № 98300 від 18.02.2025 установлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн. (а.с. 1). Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на суму 10290,00 грн, тобто 14,59 % від суми позову, то з відповідача у відповідності до\~статті 141 ЦПК України\~підлягають стягненню судові витрати в розмірі 441,80 грн. (3028,00 грн. : 100 х 14,59%). На підставі викладеного, відповідно до статей 525, 526, 530, 546, 549, 598, 610, 625, 1046-1054 ЦК України, та

Outcome: partial