Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

Позивач ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором №527319166 від 15.04.2021 у сумі 22 985 грн. 00 коп., судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000 грн. 00 коп. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що\~15.04.2021 року між ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~та [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№527319166,\~у формі\~електронного документа\~з використанням\~електронного підпису\~MNV6F32K,\~що створений\~за допомогою\~одноразового персонального\~ідентифікатора в\~інформаційно-телекомунікаційній\~системі кредитодавця\~та доступний\~через його\~сайт та/або\~мобільний додаток. [PERSON] отримав фінансовий кредит у розмірі 7000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 14 днів, тобто до 29.04.2021 року з нарахованими відсотками у розмірі 1558 грн. 20 коп, орієнтовна загальна вартість кредиту за дисконтною процентною ставкою 8558 грн.20 коп. та включає в себе загальні витрати за Кредитом у вигляді процентів за користування Кредитом у розмірі1558 грн20 коп. та суму Кредиту у розмірі 7000 грн. 00 коп.. Згідно з умовами кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконав свої обов`язки та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 7000,00 грн. від 15.04.2021 року на банківську карту № [NUMBER] відповідача, яку відповідач вказав у Заявці при укладенні кредитного договору. В подальшому\~право вимоги\~до відповідача\~перейшло до\~ТОВ "Юніт\~Капітал"\~на підставі\~укладеного 28.11.2018\~року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» договору факторингу № 28/1118-01, (з урахуванням додаткових угод до нього), яке в свою чергу набуло право вимоги на підставі укладеного 05.08.2020 р. між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" договору факторингу №05/0820-01, а ТОВ "ФК» Онлайн Фінанс» в свою чергу уклало 04.06.2025 з ТОВ "Юніт Капітал" договір факторингу №04/06/25-Ю. У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, має заборгованість по кредитному договору в сумі 22\~985,00 грн., з яких: 7000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 15985,00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, яку в добровільному порядку відповідач відшкодовувати відмовляється, позивач просить стягнути зазначену заборгованість у примусовому порядку та понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 04.08.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у якій роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Заяв по суті справи від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст.191 ЦПК України, - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами справи. Враховуючи, що розгляд справи проводиться без виклику сторін, відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Письмовими матеріалами справи встановлено, що 15.04.2021 року перед укладенням кредитного договору відповідач з метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", зареєструвався на даному сайті, створивши особистий кабінет позичальника, та за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора заповнив та подав Заявку на отримання грошових коштів в кредит, ознайомився та підтвердив згоду з офертою , індивідуальною частиною кредитного договору, отримав на номер телефону, вказаний у Заявці персональний одноразовий ідентифікатор , який потім використав для підписання кредитного договору, надав згоду (акцепт) на пропозицію (оферту) первісного кредитора щодо укладення кредитного договору. Після чого 15.04.2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] було укладено кредитний договір №527319166 на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ». Кредитний договір підписано в електронній формі, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 7000,00 грн. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV6F32K. Згідно із п.1.2 договору кредит надається строком на 14 (чотирнадцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником, тобто до 29.04.2021 року. Згідно п 1.3. договору сторони погодили, що встановлений в п. 1.2. договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів. Згідно п.1.4. за користування Кредитом протягом Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: П.1.4.1. виключно на період строку визначеного в п. 1.2 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі580,35 (п`ятсот вісімдесят цілих тридцять п`ять сотих) процентів річних, що становить 1,59 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; П.1.4.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 % річних, що становить 1,70 % в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. На підтвердження\~факту перерахування\~коштів позивачем\~надано:\~копію платіжного\~доручення№ 9ab85c61-51b4-45a6-b9ce-e868a1b8d0da від\~15.04.2021\~р.\~на суму\~7000,00\~грн.\~на платіжну\~картку № 5168-75XX-XXXX-1989, згідно договору №527319166 від15.04.2021р.. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №527319166\~від15.04.2021р. та виписки з особового рахунку за період з 04.06.2025 року по 25.06.2025 рік, [PERSON] має заборгованість у розмірі 22 985,00 грн. 28.11.2018\~ТОВ "Таліон\~Плюс"\~та ТОВ\~"Манівео\~швидка фінансова\~допомога"\~уклали договір\~факторингу №28/1118-01,\~за умовами\~якого клієнт\~зобов`язується\~відступити фактору\~права вимоги,\~зазначені у\~відповідних реєстрах\~прав вимоги,\~а фактор\~зобов`язується\~їх прийняти\~та передати\~грошові кошти\~в розпорядження\~клієнта за\~плату на\~умовах,\~визначених цим\~договором. Згідно із п.1.3, право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно із п.4.1 договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному додатку. Згідно із п.8.2 договору, строк цього договору закінчується 28.11.2019, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Відповідно до реєстру прав вимоги №136 від 01.06.2021 р. ТОВ "Таліон Плюс" набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №527319166 від 15.04.2021 р. в загальній сумі 13969,00 грн. 05.08.2020 р. ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" уклали договір факторингу №05/0820-01, за яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до реєстру прав вимоги №10 від 27.05.2024 р., ТОВ "ФК`Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №527319166 від 15.04.2021 р. в загальній сумі 22985,00 грн. 04.06.2025 між ТОВ «ФК`Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №04/06/25-Ю, за яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 р. ТОВ "Юніт Капітал" набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №527319166 від 15.04.2021 р. в загальній сумі 22985,00 грн. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Аналіз вказаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. У постанові Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено наступний висновок: «Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається." Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). При цьому, відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними. Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2019 року у справі № 909/1411/13, від 13 жовтня 2021 року у справі № 910/11177/20). Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас, позивач посилається на договір факторингу, який було укладено у 2018 році, тоді як кредитний договір був укладений у 2021 році, тобто після відступлення прав вимоги, що вказує на безпідставність доводів позивача. Продовження сторонами строку дії договору від 28.11.2018 внаслідок укладення додаткових угод та укладення у подальшому реєстру прав вимоги до конкретного боржника не свідчить про набуття позивачем права вимоги до [PERSON] , позаяк станом на 2018 рік у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не існувало право вимоги до відповідача, оскільки кредитний договір було укладено лише 15.04.2021 р. Хоча чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, але це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді не укладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі № 914/868/17). Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором про відступлення права вимоги № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, як і за іншими договорами факторингу. При цьому, розділом 3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено фінансування та порядок розрахунків. Зокрема, пунктом 3.1.1 передбачено, що фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному реєстрі прав вимог окремо. Розмір фінансування сторони погоджують шляхом укладання додаткової угоди. Згідно п. 3.1.2 фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додаткової угоди. Пунктом 3.1.3 передбачено, що фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у 13 розділі цього договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта. Аналогічні положення передбачено також у договорі факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, укладеного між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та у договорі факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, укладеного між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал". Враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до ТОВ "Таліон Плюс", наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ "Юніт Капітал". Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20). За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин, на які він посилається, а саме не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за укладеним договором. Тому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати позивача пов`язані з розглядом справи, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.11, 81, 263, 509-512,514,519 ЦК України,

Outcome: dismissed