Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] , треті особи Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Філімонова Галина Василівна про визнання заповітів недійсними. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 липня 2025 року позовну заяву залишено без задоволення. У відзиві на позовну заяву відповідачі просили здійснити розподіл судових витрат. Вказали, що орієнтовний розмір витрат кожної з них на професійну правничу допомогу на момент подання відзиву становив 15 000,00 гривень. У відзиві вказано, що остаточний розрахунок судових витрат та докази, на підтвердження їх розміру будуть подані до суду у встановлений законом строк. Ухвалюючи рішення, питання про розподіл судових витрат не вирішено. 23 липня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси засобами поштового зв`язку надійшла заявапредставника відповідачів [PERSON] та [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] - адвоката Приймачука Сергія Івановича про ухвалення додаткового рішення, у якій заявник просив ухвалити додаткове рішення та стягнути з позивачки на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 гривень. У період з 21 липня 2025 року по 08 серпня 2025 року головуюча суддя Косіцина В.В. перебувала у відпустці. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2025 року заяву прийнято до розгляду. Встановлено, що розгляд заяви здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 19 серпня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника [PERSON] адвоката Гайдай Яніни Федорівни у якій заявниця заперечувала проти розміру витрат на професійну правничу допомогу, просила відмовити. Будь-яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку із неявкою учасників справи, що були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення здійснити розгляд заяви представника Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний фонд «ЕВЕРЕСТ» про ухвалення додаткового рішення за відсутності сторін на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У відзиві на позову заяву відповідачі просили стягнути судові витрати, у якому вказано, що орієнтований розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 30\~000,00 гривень, а докази, що підтверджують їх розмір будуть подані у встановлений процесуальним законом строк. Під час ухвалення судового рішення не вирішено питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу. 01 липня 2021 року між АБ «ІВАНЧЕНКО ТА ПАРТРНЕРИ» та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги №01.07/42-2021, за яким АБ зобов`язалося за дорученням клієнта здійснити захист, представництво та надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, визначеному цим договором, а клієнт зобов`язався оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. У п.7.1. Договору зазначено, що дія цього договору становить 1 рік. Згідно п.7.2. Договору, у випадку, якщо сторони продовжують виконувати умови договору та за відсутності письмових заперечень сторін, строк дії договору автоматично продовжується на наступний рік. Відповідно до акту прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 14.07.2025 року №1, АБ відповідно до Договору про надання правничої (правової допомоги від 01.07.2021 року №01.07/42-2021, надало наступні види послуг: - попередня консультація та аналіз справи 4\~000,00 гривень (1 година витраченого часу); - вивчення судової практики 2\~000,00 гривень (2 години витраченого часу); - складання відзиву 8\~000,00 гривень (2 години витраченого часу); - участь у судовому засіданні 12\~000,00 гривень (4 години витраченого часу); - складання заяви про ухвалення додаткового рішення 4\~000,00 гривень (1,5 години витраченого часу). Загальний розмір витрат склав 30\~000,00 гривень. У заяві від 19.08.2025 року представник позивачки зазначає про те, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є невиправданим та таким, що покладає надмірний тягар щодо судових витрат. У статті 11 ЦПК України вказано, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно ч.ч.5-6 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, у відповідності до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пунктом 3.2\~Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009\~передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір\~обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial