Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною віку трьох років. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на наступне. Сторони з 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Мають двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 16 липня 2023 року їх молодшій дитині виповнилося два роки, позивачка не працює, так як здійснює догляд за дитиною, аліменти, які отримує від чоловіка на дійте у розмірі 2000 гривень витрачає на утримання та забезпечення дітей самим необхідним та зазначає , що потребує сама матеріальної допомоги, так як у неї не має можливості працювати, тому просить суд стягнути з відповідача в твердій грошовій сумі у розмірі 2000, гривень, щомісячно аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. У справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін по справі. Позивачка у судове засідання не з`явилася, проте надала заяву, що просить судове засідання провести у її відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить витребувати інформацію про доходи відповідача з Державного реєстру фізичних \~ \~ \~ \~осіб платників податків про джерела та суми доходів. Просила справу слухати у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав, клопотань не заявляв. У судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки на зареєстровану адресу місця проживання. Відповідач судові поштові відправлення не отримав, до суду кореспонденція повертається з відміткою (адресат відсутній за вказаною адресою). Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомлені відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що судове поштове відправлення (копія позову з додатками, ухвала про відкриття спрощеного провадження) направлялося за адресою за місцем реєстрації відповідача (згідно адресної довідки), а згідно позначки працівника вручити поштове відправлення не представляється можливим, так як адресат відсутній за вказаною адресою, тому у суду є підстави розцінювати, що повідомлена про час розгляду справи. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Суд визнає неявки відповідача з неповажних причин. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, про що постановлено ухвалу суду. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову виходячи з наступного. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що позивачка з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Мають двох спільних [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 16 липня 2023 року їх молодшій дитині виповнилося два роки, позивачка не працює, так як здійснює догляд за дитиною, аліменти, які отримує від чоловіка на дійте у розмірі 2000 гривень витрачає на утримання та забезпечення дітей самим необхідним та зазначає , що потребує сама матеріальної допомоги, так як у неї не має можливості працювати, тому просить суд стягнути з відповідача в твердій грошовій сумі у розмірі 2000,0 гривень, щомісячно аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. За клопотанням позивачки судом витребувано інформацію про доходи відповідача, з якої вбачається що за період з січня 2025 року по липень 2025 року відповідач має систематичний дохід у вигляді заробітної плати. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.84 ч.4 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, за змістом вищевказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Такі висновки, узгоджуються з правовою позицією викладеною Верховним Судом у постанові від 27.05.2020 по страві № 712/4702/19. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлена та обставина, що відповідач станом на останні шість місяців мав стабільний дохід. Доказів, які б спростовували встановлені обставини відповідач суду не надав, пор їх наявність суду не повідомив. У зв`язку з тим, що малолітня дитина проживає з матір`ю (позивачем), а також враховуючи, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, вона має право на отримання від чоловіка - батька дитини, коштів до досягнення дитиною трьох років, суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів, з урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, який визнав позов частково, виходячи з доказів наданих сторонами та обґрунтуванням кожною стороною своїх позовних вимог суд вважає, що позовна вимога підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 79 та ч. 2 ст. 84 СК України аліменти на утримання дружини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, право на утримання припиняється у разі досягнення дитиною трьох років. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Виходячи з такого та беручи до уваги, що позов підлягає задоволенню суд приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору з відповідача на користь держави у розмірі 1211,20 гривень. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved