Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 25.06.2003 вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони спільних дітей до 18 років не мають. Позивач вказала, що шлюбні відносини відповідачем з часом погіршились через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, обов`язки. Сторони з грудня 2013 року не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і примирення не можливе. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи у тому числі і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб порталі судової влади, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.06.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим Новопетрівською сільською радою Новоодеського районну Миколаївської області від 25.06.2003 року. Від шлюбу сторони спільних дітей до 18 років не мають. Шлюбні стосунки між подружжям припинилися через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу оскільки перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Клопотання позивача про залишення їй після розірвання шлюбу шлюбного прізвища [PERSON] підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved