Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

У липні 2025 року адвокат Ключенкова Х.В. в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Інстафінанс», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню. В обґрунтування позову зазначила, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчі написи: №51948 від 29.12.2021 року про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованості за кредитним договором №ID2989075 від 21.03.2021 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 26.05.2021 року по 22.11.2021 року, загальною сумою у розмірі 12997 грн; №15949 від 29.12.2021 року, про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованості за кредитним договором №IU9390494 від 09.04.2021 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 23.05.2021 року по 22.11.2021 року, загальною сумою у розмірі 11979 грн. На підставі цих виконавчих листів приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. 09.02.2022 року було відкрито виконавче провадження [NUMBER] та [NUMBER]. Проте, позивачу стало відомо про вчинення виконавчих написів №51948 від 29.12.2021 року та №51949 від 29.12.2021 року лише після винесення постанов приватного виконавця про арешт коштів боржника та блокування рахунків позивача. Позивач вважає, що вказана у виконавчих написах заборгованість має спірний характер. Так як позивач не погоджується із правовими підставами виникнення заборгованості, зокрема вчинення виконавчого напису за відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору. Також позивач вказує, що виконавчі написи вчинені після ухвалення постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, якою визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Вказані обставини унеможливлювали вчинення нотаріусом виконавчого напису у кредитних відносинах, які засновані на правочині, який нотаріально не посвідчений, а також за відсутності виписки з особового рахунку позивача. За вказаних обставин просить визнати вказані виконавчі написи такими, що не підлягають виконанню та стягнути на користь позивача понесені судові витрати. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 07.07.2025 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Ключенкова Х.В. в судове засідання не з`явились, від представника до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та проти проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ТОВ «Інстафінанс» в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзиву на позов суду не надав. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання, в котрому просив розглянути справу без його участі за наявними у справі матеріалами. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис №51948 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованості за кредитним договором №ID2989075 від 21.03.2021 року укладеним з ТОВ «Інстафінанс» за період з 26.05.2021 року по 22.11.2021 року у розмірі 12347 грн, з яких: 9300 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 3047 грн прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плати зі стягувача, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість боржника становить 12997 грн. Крім того, 29.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис №51949 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованості за кредитним договором №IU9390494 від 09.04.2021 року укладеним з ТОВ «Інстафінанс» за період з 23.05.2021 року по 22.11.2021 року у розмірі 11329 грн, з яких: 9000 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 2329 грн прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плати зі стягувача, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість боржника становить 11979 грн. Постановами приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. від 09.02.2022 року відкрито виконавчі провадження [NUMBER] та [NUMBER] з примусового виконання вищевказаних виконавчих написів нотаріуса. Постановами приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. від 01.05.2024 року та 29.08.2024 року в межах виконавчих проваджень [NUMBER] та [NUMBER] було накладено арешт грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику [PERSON] . Відповідач не спростовує, що виконавчі написи вчинено на підставі договорів, укладених між сторонами у простій письмовій формі. У виконавчих написах не зазначено, що договір посвідчувався нотаріально. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22лютого 2012 року №296/5 із змінами та доповненнями (надалі - Порядок). Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому, ст.50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2. 2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3. 2, 3. 5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, пунктом 2 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, пункт 2 вказаного Переліку був визнаний незаконним та нечинним у повному обсязі згідно із постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Вказана постанова суду є чинною. У пункті 1 вищевказаного Переліку документів визначено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Таким чином, з 22 лютого 2017 року кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис, вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Суд звертає увагу на те, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що відповідно виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період. Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Суду не надано доказів, які надавались стягувачем на підтвердження безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов`язання боржником [PERSON] . Неповідомлення боржника (позивача) про зміну кредитора у зобов`язанні, не направлення вимоги про погашення заборгованості позивачу, нарахування відповідачем заборгованості за кредитним договором та стягнення на підставі виконавчого напису суми заборгованості, свідчить про те, що сума заборгованості на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною. Ненадання доказів щодо повідомлення боржника унеможливлюють вчинення виконавчого напису, оскільки неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Аналогічні висновки щодо необхідності повідомлення боржника про усунення порушень викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17, від 13 квітня 2019 року. Більш того, оспорювані виконавчі написи вчинено на підставі правочину, стосовно якого не надано доказів нотаріального посвідчення. З урахуванням визнання судом з 22 лютого 2017 року нечинним пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, видача таких виконавчих написів після 22 лютого 2017 року можлива лише за умови пред`явлення оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів). Отже, оспорювані виконавчі написи нотаріуса не відповідають вимогам закону, в той час як заборгованість, яка вказана у цих написах, не є безспірною. Факт наявності цього виконавчого напису суттєво порушує права позивача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявні підстави для визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, а позовні вимоги - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 968,96 гривень.

Outcome: approved