Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 58000 про стягнення з неї заборгованості на користь ТОВ «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» у розмірі 33 339,03 грн за кредитним договором № 558957943 від 09 березня 2019 року, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». На підставі зазначеного виконавчого напису 04 листопада 2021 року приватним виконавцем Лисенком Ю.О. відкрито виконавче провадження № 67365215. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з його невідповідністю вимогам чинного законодавства, оскільки він вчинений не на нотаріально посвідченому кредитному договорі, за відсутності доказів наявності боргу та його розміру, попередження сплатити борг ані від попереднього кредитора, ані від стягувача вона не отримувала, тому у приватного нотаріуса не було підстав вважати заборгованість безспірною та вчиняти виконавчий напис. Просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Стислий виклад заперечень відповідача. Представник відповідача\~подав відзив\~на позов,\~згідно з\~яким позовні\~вимоги не\~визнає.\~Зазначив,\~що в\~обов`язок\~нотаріуса входить\~перевірка безспірності\~боргу у\~боржника після\~надання стягувачем\~документів,\~що встановлюють\~прострочення зобов`язання.\~За наявності\~заперечень боржника\~нотаріус повинен\~оцінити його\~аргументи щодо\~ознак безспірності\~вимог кредитора.\~За відсутності\~ознаки безспірності\~нотаріус повинен\~був відмовити\~в здійсненні\~виконавчого напису. Законодавством не\~визначений виключний\~перелік обставин,\~які свідчать\~про наявність\~спору щодо\~заборгованості. Відповідачем виконано вимоги, передбачені п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та подано приватному нотаріусу вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису: оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором. Вважає, що зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною. Крім того, позивачем не оскаржувалися дії приватного виконавця, тому можливі вимоги позивача про стягнення безпідставно набутих коштів є необґрунтованими. Також заявляє про пропуск позивачем строку позовної давності, аргументуючи заяву тим, що позивач повинна була довідатися про наявність оспорюваного виконавчого напису нотаріуса з дати відкриття виконавчого провадження 04 листопада 2021 року. Процесуальні дії у справі. 24 червня 2025 року позовна заява надійшла до суду. 26 червня 2025 року забезпечено позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом. 30 червня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, розгляд справи призначений у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Заяв/клопотань від сторін не надходило. Фактичні обставини, встановлені судом. 09 березня 2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали кредитний договір № 558957943, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 12\~530,00 грн строком на 30 днів, зі сплатою процентів у розмірі 0,55% в день. 07 лютого 2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». 24 травня 2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 58000, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» заборгованості за кредитним договором № 558957943 від 09 березня 2019 року, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». У виконавчому написі зазначено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги за цим договором ТОВ «Таліон Плюс», що, в свою чергу, відступило таке право ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Як зазначено у виконавчому написі, стягнення заборгованості проводиться за період з 28 травня 2020 року по 30 квітня 2021 року. Сума заборгованості становить 33 339,03 грн і складається із заборгованості за тілом кредиту 12\~528,69 грн, заборгованості за процентами 20\~760,34,00 грн та плати за вчинення виконавчого напису 50,00 грн. На підставі заяви стягувача 04 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. відкрито виконавче провадження № 67365215 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису, постановлено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 3\~333,90 грн. Боржником зазначена [PERSON] . Постановами приватного виконавця від 04 листопада 2021 року постановлено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 3\~333,90 грн та визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження 400,00 грн. Згідно з постановою приватного виконавця від 22 листопада 2021 року у межах виконавчого провадження № 67365215 звернено стягнення на доходи боржника. 28 вересня 2023 року в межах виконавчого провадження приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на всіх рахунках боржника, у межах суми 37\~072,93 грн. 04 квітня 2025 року винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на всіх рахунках боржника, у межах суми 36\~772,00 грн. Суду не\~надано доказів\~набуття відповідачем\~права вимоги\~ за кредитним договором та розрахунок заборгованості. Повідомлення про перехід права вимоги за укладеним нею кредитним договором позивач не отримувала, як і вимогу про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Докази,\~які були\~підставою вчинення\~виконавчого напису, відсутні. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини, які виникли з приводу законності вчинення виконавчого напису нотаріуса. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першою статті 39\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій). Пунктом 19 статті 34\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів регулюються Главою 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 зазначеного Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього ж Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, згідно яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічний порядок вчинення нотаріальних дій передбачений пунктами 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 50\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Висновок суду. Виходячи з аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. З матеріалів справи не видно, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача докази видачі позивачу кредиту, невиконання умов кредитного договору або здійснення позичальником його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що, вчиняючи оскаржуваний виконавчий напис, нотаріус не з`ясував чи отримував позивач взагалі кредитні кошти, чи існує на момент звернення заборгованість, чи отримав стягувач право вимоги за укладеним позивачем кредитним договором, чи є безспірною заборгованість перед стягувачем, не з`ясовано отримання боржником повідомлення про заміну кредитора та вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. При цьому, суду не надано доказів, що виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який посвідчений нотаріально. Отже, оскільки відповідач не надав суду копій документів, з якими він звертався до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, суд вважає, що вчинення виконавчого напису відбулось з порушенням норм чинного законодавства. Доказів на спростування зазначеного відповідачем суду не надано. При цьому суд не бере до уваги доводи представника відповідача про безспірність розміру заборгованості як такі, що не підтверджені належними доказами. Посилання на те, що позивачем не оскаржувалися дії приватного виконавця суд також вважає безпідставними, оскільки позивач має право вільно обирати спосіб захисту своїх прав та інтересів. З огляду на те, що представником відповідача заявлено про застосування позовної давності, судом перевірено строки звернення до суду. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Нормами частини 3-5 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та триває по цей час. Як видно з матеріалів справи, позовна заява подана до суду 24 червня 2025 року, позивачем пред`явлено вимоги про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 24 травня 2021 року, дія воєнного стану в Україні не закінчена, а тому позивачем не пропущено строки звернення до суду. Отже, відсутні підстави для застосування строку позовної давності. На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Щодо заходів забезпечення позову. Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України\~у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Таким чином,\~заходи забезпечення\~позову,\~вжиті за\~ухвалою суду\~від 26\~червня 2025\~року про зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору: за подання позовної заяви у розмірі 1\~211,20 грн та заяви про забезпечення позову у розмірі 650,60 грн, а всього 1\~861,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved