Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача кошти в порядку регресу в сумі 21\~520 044 грн. 78 коп. В обґрунтування позову зазначено, що 29.07.2005 між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 805/16/21-1/5-449, за яким Банк надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 200 000 доларів США з кінцевою датою повернення коштів до 10.07.2015. Відповідно до п.п. 1.3.1., 1.3.2. Кредитного договору в якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення Кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, Кредитор уклав договір поруки № 805/13/26/5-1371 від 29.07.2005 з [PERSON] та передав кредитору квартиру [ADDRESS] , про що в подальшому було укладено договір Іпотеки № 805/13/26/5-1370 від 29.07.2005, зареєстрований в реєстрі за № 929. 29.07.2005 між Банком та [PERSON] укладено договір поруки № 805/13/26/5-1371. Відповідно до п. 1.1. Договору поруки поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми Кредиту, відсотків за користування Кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених кредитним Договором № 805/16/21-1/5-449 від 29.07.2005. Відповідно до п. 2.1. Договору поруки основана сума заборгованості за Договором кредиту 200 000 доларів США кінцевий термін погашення кредиту 10.07.2015. 06.06.2006 між Банком та [PERSON] було укладено договір № 1 про внесення змін до Договору кредиту, за яким кредитор надав позичальнику грошові кошти в розмірі 250 000 доларів США з кінцевою датою повернення коштів до 10.07.2015. У період з 2006 по 2014 роки між Банком та відповідачем було укладено ряд договорів про внесення змін до Кредитного договору, за якими сторони частково змінювали графіки погашення заборгованості, нові умови щодо реструктуризації боргу. 13.11.2014 між Банком та [PERSON] було укладено договір № 6 про внесення змін до Договору кредиту. Відповідно до п. 1.2. Договору № 6 про внесення змін сторони вирішили змінити валюту Кредиту та перевести суму кредиту 24 237,08 доларів США разом із нарахованими процентами в сумі 303,38 доларів США в національну валюту - гривню. Згідно п. 1.3. Договору № 6 про внесення змін зміна валюти заборгованості здійснюється шляхом видачі двох разових кредитів загальною сумою 417 187,82 грн., з якої сума одного кредиту складає 196 151,90 грн. та сума іншого кредит, складає 331 035,92 грн. Відповідно до п.п. 2.1., 3.1. Договору № 6 про внесення змін погашення кредитів буде відбуватись до 10 числа включно кожного місяця, починаючи з грудня 2014 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості по Кредиту в гривні до 10.07.2016. 19.02.2016 між Банком та відповідачем було укладено Договір № 7 про внесення змін до Договору кредиту. Відповідно до п. 2 Договору № 7 про внесення змін сторони домовились, що за кредитним договором № 1 заборгованість складає: залишок за тілом в сумі 141 771, 87 грн., заборгованість по процентам в сумі 15 175,91 грн., заборгованість за штрафами та пенями в сумі 19 310,28 грн.; за кредитним договором № 2 заборгованість складає: залишок за тілом в сумі 165 776,92 грн., заборгованість по процентам в сумі 4 042,98 грн., заборгованість за штрафами та пенями в сумі 21 536,47 грн. Відповідно до п. 3 Договору № 7 про внесення змін погашення заборгованості за Кредитом в гривні в сумі 156 947,78 грн. здійснюється позичальником не пізніше 19.02.2016. Відповідно до п.п. 4-8 Договору № 7 про внесення змін після виконання Позичальником умов п. 3 Договору № 7 про внесення змін, встановлено новий кінцевий термін повернення заборгованості по Кредитному договору в гривні до 10.07.2017, надано технічну відстрочку простроченої заборгованості за тіло та процентами Кредиту в гривні та встановити залишок заборгованості по кредиту у розмірі 116 767,68 грн. Весь період з 2006 року по 2017 роки усі платежі (тіло кредиту, проценти) по кредитному договору сплачувала позивачка. Загальна сума сплачених коштів по кредитному договору складає 578 498,15 доларів США та 365 177,38 грн. У неї з відповідачем була домовленість про те, що вона сплачує усі платежі згідно графіку кредитного договору, а відповідачем в рахунок сплачених платежів буде передано право власності на іпотечну квартиру. Для правильного оформлення даних правовідносин між сторонами, вона стала новим кредитором за даним кредитним та іпотечним договором. 30.07.2018 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу про відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами. Право вимоги за зазначеними вище кредитним та іпотечним договорами було відступлено на ТОВ «ФК «Укрфінстандарт». 30.07.2018 між ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» та нею було укладено договір про відступлення права вимоги № 331/17, відповідно до якого вона прийняла право вимоги за договором кредиту № 805/16/21-1/5-449 від 29.07.2005 укладеного між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] , відповідно до якого відступились права вимоги в сумі 124162,29 грн. В цей же день між вказаними сторонами укладено договір (цесії) про відступлення прав за іпотечним договором № 805/13/26/5-1370 від 29.07.2005, що був посвідчений ПН КМНО Чуловським В.А., відповідно до якого позивачеві передано право вимоги за договором іпотеки, предметом якого є п`ятикімнатна квартира [ADDRESS] . Вона мала намір здійснити заміну сторони Кредитора у кредитних зобов`язаннях та звернулась з позовною заявою до Київського районного суду м. Харкова. Однак Київський районний суд м. Харкова у рішенні від 30.05.2019 по справі № 640/14166/18 відмовив в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч. 3 ст. 512 та ст. 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа. Крім того, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04.02.2020 у справі № 640/3330/19 було визнано недійсними договір відступлення права вимоги № 331/1 від 30.07.2018, укладений між нею та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», за яким було передано право вимоги за договором кредиту № 805/16/21-1/5-449 від 29.07.2005 та договір про відступлення прав за іпотечним договором № 805/13/26/5-1370 від 29.07.2005, зареєстрованим за номером № 11326 від 30.07.2018, укладеного між нею та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт». Згідно довідки, наданої ПАТ «Укрсоцбанк» від 2018 року, загальна сума сплачених нею коштів по кредитному договору складає 578 498,15 доларів США, що станом на 28.02.2023 відповідно до офіційного курсу гривні, встановленого НУБ еквівалентно 21 154 867,40 грн. та 365 177, 38 грн., а загальна сума складає 21 520 044, 78 грн. Таким чином, вимога щодо повернення сплачених мною коштів по кредитному договору не погашена, у зв`язку із чим позивачка змушена звернутись до суду з позовною заявою про відшкодування коштів в порядку регресу. Ухвалою суду від 01.10.2024 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 04.12.2024 ухвалою суду відмовлено в задоволені клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів. 26.06.2025 ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито, та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, прохав задовольнити. Відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, прохав позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з\~ч.\~1\~та ч.\~2\~ст.\~4 ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 29.07.2005 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 805/16/21-1/5-449, відповідно до якого позичальник [PERSON] отримав кредит в сумі 200 000 доларів США зі встановленим графіком погашення на строк до 10 липня 2015 року зі сплатою відсотків в розмірі 13,0% річних (т. 2 а.с. 07-14). Відповідно до п. 1.3 в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, кредитор укладає в день укладення цього Договору з позичальником та майновим поручителем іпотечний договір № 805/13/26/5-1371 від 29.07.2005, за умовами якого позичальник та майновий поручитель передає кредитору в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заставною вартістю 1\~262\~500 грн. Договір поруки № 805/13/26/5-1371 від 29.07.2005. На забезпечення виконання кредитного зобов`язання 29.07.2005 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 805/13/26/5-1371, відповідно до якого поручитель [PERSON] зобов`язалась перед кредитором відповідати за виконання Позичальником, [PERSON] , умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених Договору кредиту № 805/16/21-1/5-449 від 29.07.2005 року (т. 1 а.с. 43-44). Відповідно до п. 1.1. Договору поруки поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми Кредиту, відсотків за користування Кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених кредитним Договором № 805/16/21-1/5-449 від 29.07.2005. Відповідно до п. 2.1. Договору поруки основана сума заборгованості за Договором кредиту 200 000 доларів США кінцевий термін погашення кредиту -10.07.2015. 29.07.2005 на забезпечення виконання кредитного зобов`язання також було укладено іпотечний договір між АКБ СР «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] предметом якого є нерухоме майно п`ятикімнатна квартира загальною площею 221,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить іпотекодавцям на праві власності (т. 1 а.с. 45-47). 06.06.2006 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір № 1 про внесення змін до Договору кредиту, за яким кредитор надав позичальнику грошові кошти в розмірі 250 000 доларів США з кінцевою датою повернення коштів до 10.07.2015, зі сплатою 13,5% процентів річних (т. 1 а.с.15-16). 20.03.2009 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін № 2 до договору кредиту № 805/16/21-1/5-449 від 29.07.2005, відповідно до умов якого сторони узгодили, що погашення кредиту буде здійснюватися в наступному порядку до 10 числа кожного місяця, починаючи з 10.07.2006 (останній платіж 10.07.2015) (т. 1 а.с. 17-21). 13.11.2014 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір № 6 про внесення змін до Договору кредиту № 805/16/21-1/5-449 від 29.07.2005. Відповідно до п. 1.2. Договору № 6 про внесення змін сторони вирішили змінити валюту Кредиту та перевести суму кредиту 24 237,08 доларів США разом із нарахованими процентами в сумі 303,38 доларів США в національну валюту - гривню. Згідно п. 1.3. Договору № 6 про внесення змін зміна валюти заборгованості здійснюється шляхом видачі двох разових кредитів загальною сумою 417 187,82 гривень, з якої сума одного кредиту складає 196 151,90 грн. та сума іншого кредит;, складає 331 035,92 грн. Погашення кредитів буде відбуватись до 10 числа включно кожного місяця, починаючи з грудня 2014 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості по Кредиту в гривні до 10.07.2016 (п.п. 2.1., 3.1. Договору № 6 про внесення змін) (т.1 а.с.23-38). 19.02.2016 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін № 7 до Договору кредиту № 805/16/21-1/5-449 від 29.07.2005. Відповідно до п. 2 Договору № 7 про внесення змін сторони домовились, що заборгованість за кредитним договором № 1 складає залишок за тілом в сумі 141 771, 87 грн., заборгованість по процентам в сумі 15 175,91 грн., заборгованість за штрафами та пенями в сумі 19 310,28 грн.; заборгованість за кредитом в гривні 2 складає залишок за тілом в сумі 165 776,92 грн., заборгованість по процентам в сумі 4 042,98 грн., заборгованість за штрафами та пенями в сумі 21 536,47 грн. Відповідно до п. 3 зазначеного Договору № 7 про внесення змін погашення заборгованості за Кредитом в гривні в сумі 156 947,78 грн. здійснюється позичальником не пізніше 19.02.2016. Відповідно до п.п. 4-8 Договору № 7 про внесення змін після виконання позичальником умов п. 3 Договору № 7 про внесення змін, встановлено новий кінцевий термін повернення заборгованості по Кредитному договору в гривні до 10.07.2017, надано технічну відстрочку простроченої заборгованості за тіло та процентами Кредиту в гривні та встановити залишок заборгованості по кредиту у розмірі 116 767,68 грн. (т. 1 а.с. 39-42). 30.07.2018 ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» уклали договір, за яким до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» перейшло право\~вимоги за договором кредиту № 805/16/21-1/5-449 від 29.07.2005, а також договір про відступлення прав за іпотечним договором №805/13/26/5-1370 від 29.07.2005, зареєстрованим за номером № 11324, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» набуло прав іпотекодержателя на квартиру [ADDRESS] ( т. 1 а.с. 49-50). 30.07.2018 ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» укладено договір №331/ФК-18, за яким\~до ТОВ «Фінансова компанія\~«Укрфінстандарт»\~перейшло право вимоги за договором кредиту № 805/16/21-1/5-449 від 29.07.2005, а також\~договір про відступлення прав за іпотечним договором №805/13/26/5-1370 від 29.07.2005, зареєстрованим за номером №11325, за яким\~ТОВ «Фінансова компанія\~«Укрфінстандарт» набуло прав іпотекодержателя на квартиру [ADDRESS] (т. 1 а.с. 51-53).. 30.07.2018 ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» та [PERSON] уклали договір відступлення права вимоги № 331/1, за яким до [PERSON] перейшло право вимоги за договором кредиту № 805/16/21-1/5-449 від 29.07.2005, а також договір про відступлення прав за іпотечним договором № 805/13/26/5-1370 від 29.07.2005, зареєстрованим за номером № 11326, за яким [PERSON] набула прав іпотекодержателя на квартиру [ADDRESS] (т. 1 а.с. 53-56). В зв`язку з укладанням з ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» договору відступлення права вимоги за договором кредиту № 805/16/21-1/5-449 від 29.07.2005 та договору про відступлення прав за іпотечним договором № 805/13/26/5-1370 від 29.07.2005,\~відповідач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова суду з позовною заявою. В позові [PERSON] просила суд визнати її належним кредитором у зобов`язанні позичальника [PERSON] за договором кредиту №805/16/21/5-449 від 29.07.2005 на суму 578 498,15 доларів США, що є еквівалентом 15673077 грн. та 489339,67 грн., та в рахунок виконання зобов`язань позичальника [PERSON] за договором кредиту №805/16/21/5-449 від 29.07.2005 в сумі 578 498,15 доларів США, що є еквівалентом 15673077 грн. та 489339,67 грн., а всього 16162416,67 грн. - звернути стягнення на предмет іпотеки - п`ятикімнатну квартиру, загальною площею 221,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] - шляхом продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Законом України «Про іпотеку» за ціною визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30.05.2019 (справа № 640/14166/18) відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання кредитором та звернення стягнення на предмет іпотеки (т. 2 а.с.09-11). Розглядаючи апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Київського районного суду м. Харкова від 30.05.2019, Харківській апеляційний суд в постанові від 12.11.2019 зазначив, що висновок суду першої інстанції про те, що [PERSON] не може бути кредитором у зобов`язанні позичальника [PERSON] за договором кредиту №805/16/21/5-449 від 29.07.2005 на підставі договору про відступлення права вимоги, укладеного між ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» та [PERSON] , відповідає вимогам закону. В постанові Харківського апеляційного суду від 12.11.2019 у справі №640/14166/18 зазначається, що з довідки ПАТ «Укрсоцбанк» від 02.08.2018, яка надана клієнту Банку - боржнику [PERSON] , убачається, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 29.07.2006 за період з 02.09.2005 по 18.11.2014 поручителем [PERSON] було перераховано 387342,52 доларів США. Разом з тим у вказаній довідці зазначено, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором після конвертації кредитної заборгованості за період з 18.11.2014 по 02.08.2018 перераховано 136 934,92 грн., а також 196 151,90 грн. Доказів сплати кредитних коштів саме [PERSON] після 18.11.2014 матеріали справи не містять. Натомість із виписки по особовому рахунку [PERSON] убачається, що погашення кредиту через [PERSON] відбувалось лише чотири рази: 04.06.2008, 08.07.2008, 09.09.2008 та 10.10.2008. Зазначені у виписці дати та суми збігаються з даними, вказаними у довідці банку. Даних про сплату [PERSON] сум за [PERSON] в інші дати у виписці по особовому рахунку боржника не міститься. Квитанції або інших платіжних документів, що свідчили б про сплату кредиту [PERSON] , не надано. Також відсутні відомості про виконання зобов`язання за кредитним договором №805/16/21-1/5-449 від 29.07.2005 у повному обсязі (т. 2 а.с. 12-18). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04.02.2020 у справі № 640/3330/19 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», треті особи: [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. про захист прав стягувача та визнання договорів недійсними задоволено частково в частині визнання недійсними договір відступлення права вимоги № 331/1 від 30.07.2018, укладений між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», за яким було передано право вимоги за договором кредиту №805/16/21-1/5-449 від 29.07.2005 року та визнано недійсним договір про відступлення прав за іпотечним договором №805/13/26/5-1370 від 29.07.2005 року, зареєстрованим за номером № 11326 від 30.07.2018 року, укладеного\~між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (т. 2 а.с.91-98). Позивачка в позовній заяві зазначає, що вона сплачувала весь період з 2006 року по 2017 роки усі платежі (тіло кредиту, проценти) по кредитному договору. Загальна сума сплачених коштів по кредитному договору складає 578 498,15 доларів США та 365 177,38 грн., а тому вона має право на повернення сплачених нею коштів у розмірі 21\~520 044 грн. 78 коп. в порядку регресу. Статтею 509\~ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1054 ЦК України). За нормами чч.1,2 ст. 553 та чч. 1,2 ст. 554 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ст.\~544\~ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. Відповідно до ч. 2 ст.\~556\~ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Зважаючи на вищенаведені норми та обставини справи позивачка вважає, що вона будучи поручителем, який виконала боргові зобов`язання кредитора має право звернутися до боржника із зворотною вимогою. Верховний Суд звернув увагу на відмінності між суброгацією та регресом (постанова від 20.04.2018 р. у справі № 910/8982/17), вказавши, що характерною ознакою суброгації є збереження основного зобов`язання, у зв`язку з яким було сплачено кошти, та зміна в ньому кредитора. Натомість регрес це право особи, яка здійснила оплату боргу іншої особи, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким третя особа здійснила виплату, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове пов`язане саме з регресною вимогою. В судовому засіданні були дослідженні надані позивачкою докази на підтвердження сплати нею кредитних коштів за [PERSON] . Так, з довідки ПАТ «Укрсоцбанк» від 02.08.2018, яка надана клієнту Банку - боржнику [PERSON] вбачається, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 29.07.2006 за період з 02.09.2005 року по 18.11.2014 поручителем [PERSON] було перераховано 387 342,52 доларів США. У вказаній довідці зазначено, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором після конвертації кредитної заборгованості за період з 18.11.2014 по 02.08.2018 перераховано 136 934,92 грн., а також 196 151,90 грн., а отже доказів сплати кредитних коштів саме [PERSON] після 18.11.2014 матеріали справи не містять. Із виписки по особовому рахунку [PERSON] вбачається, що погашення кредиту через [PERSON] відбувалось лише чотири рази: 04.06.2008, 08.07.2008, 06.08.2008, 09.09.2008 та 10.10.2008 (т. 1 а.с.68-92). Даних про сплату [PERSON] сум за [PERSON] в інші дати у виписці по особовому рахунку боржника не міститься. Позивачкою надано квитанцію № kr48562 від 04.06.2008 про погашення відсотків по кредиту у сумі 2060 доларів США, квитанцію № kr82290 від 05.08.2008 про погашення кредиту та відсотків по кредиту у сумі 4759 доларів США, квитанцію № kr48616 від 04.06.2008 про погашення кредиту та відсотків по кредиту у сумі 2460 доларів США (т. 1 а.с. 62,64-65). Таким чином матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що [PERSON] сплатила кредитні кошти за [PERSON] у повному обсязі та в зазначеному розмірі. При цьому відсутні відомості про виконання зобов`язання за кредитним договором №805/16/21-1/5-449 від 29.07.2005 року у повному обсязі. Разом з тим, суд враховує, що довідка ПАТ «Укрсоцбанк» від 02.08.2018, яка надана клієнту Банку - боржнику [PERSON] була предметом дослідження Харківським апеляційним судом встановлено, що з довідки ПАТ «Укрсоцбанк» від 02 серпня 2018 року, яка надана клієнту Банку - боржнику [PERSON] , убачається, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 29.07.2006 року за період з 02.09.2005 року по 18.11.2014 року поручителем [PERSON] було перераховано 387 342,52 доларів США. Разом з тим у вказаній довідці зазначено, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором після конвертації кредитної заборгованості за період з 18.11.2014 року по 02.08.2018 року перераховано 136 934,92 грн., а також 196 151,90 грн. Доказів сплати кредитних коштів саме [PERSON] після 18.11.2014 року матеріали справи не містять. Натомість із виписки по особовому рахунку [PERSON] убачається, що погашення кредиту через [PERSON] відбувалось лише чотири рази: 04.06.2008 року, 08.07.2008 року, 09.09.2008 року та 10.10.2008 року. І зазначені у виписці дати та суми збігаються з даними, вказаними у довідці банку. Даних про сплату [PERSON] сум за [PERSON] в інші дати у виписці по особовому рахунку боржника не міститься. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 ст.\~82\~ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд не приймає визнання позову відповідачем, оскільки воно ґрунтується на доказах, наданих сторонами, що не підтверджують встановлених фактичних обставин справи. За сформованою позицією Верховного Суду у справі № 607/16163/19 (постанова від 27 січня 2021 року), обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач, - для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та нести ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю. Особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання із відповідним доведенням обставин, що стали причиною для звернення з позовом до суду. У той час, як суд зобов`язаний з`ясувати, в чому саме полягає порушення прав позивача. Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2040/20). Розглядаючи справу в межах доводів та поданих доказів, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог та порушення відповідачем прав позивача, які б підлягали судовому захисту. А саме позивачкою [PERSON] не було надано суду доказів на підтвердження розміру сплачених нею грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором на заявлену суму, а тому наведене зумовлює відмову у позові. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст.\~ст.\~76-79\~ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень та норми чинного законодавства України в сукупності із правовими висновками Верховного Суду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за недоведеністю Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. Оскільки позивач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] та звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, а тому судовий збір необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed