Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

21 липня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №2388957 в розмірі 16 125,00 гривень. В обґрунтування позову посилався на те, що 06 серпня 2024 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено договір позики №2388957. Відповідно до умов договору позики позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково сплатити позикодавцю плату від суми позики. Відповідно до п. 21 договору позики, цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію». 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором позики №79955624, укладеного між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до реєстру боржників №39 від 23.12.2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 16\~125,00 гривень, з яких: 5\~000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 650,50 гривень сума заборгованості за відсотками; 10 00,00 сума заборгованості за пенею; 474,50 гривень сума заборгованості за комісією. Пунктом 1.2 договору факторингу передбачено, що перехід від клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно п.3.7 Договору факторингу, ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується перерахувати на банківський рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», будь-які грошові кошти, отримані від боржників на виконання ними своїх зобов`язань за договором позики, право вимоги за якими відступлено фактору, після передачі права вимоги до фактора. Всупереч умов договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав та після відступлення права вимоги не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №2388957 у розмірі 16\~125,00 гривень та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 25.07.2025 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності. Відповідач у судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення 07.08.2025 року відповідачці особисто у поштовому відділенні, яке повернулося на адресу суду 11.08.2025 року. Про причини відсутності не повідомила, відзиву на позов подано не було. Відповідно до ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст.\~280\~ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Так, судом встановлено, що 06.08.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №2388957, відповідно до умов якого сума наданої відповідачу позики становить 5000 грн. 00 коп., строк позики 30 днів. Процентна ставка за день 0,01 %. У пункті\~5.1\~кредитного договору\~передбачено,\~що позичальник\~ознайомився на\~сайті https:/mycredit.ua/ua/documents-license\~з повною\~інформацією щодо\~позикодавця та\~його послуги,\~що передбачено\~ст.\~12 ЗУ\~«Про фінансові\~послуги та\~фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України. Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті та мобільному додатку, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі (п.5.3). У додатку №1 до Договору позики №2388957 наведено таблицю загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Договір позики №2388957 від 06.08.2024 року та додаток до договору №1 підписано одноразовими ідентифікаторами. 14.06.2021 року між ТОВ «ФК « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором позики №2388957, укладеного між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ЄАПБ» за договором позики №2388957 від 06.08.2024 за період з 23.12.2024 року по 31.05.2025 року, заборгованість [PERSON] складає 16\~125 грн. 00 коп., з яких: 5000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 650,50 грн. 00 коп. заборгованість по відсоткам; заборгованість за комісією за надання позики в розмірі 474,50 гривень; заборгованість за пенею в розмірі 10\~000,00 гривень. Відповідно до реєстру боржників №39 від 23.12.2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 16\~125 грн. 00 коп., з яких: 5000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 650,50 грн. 00 коп. заборгованість по відсоткам; заборгованість за комісією за надання позики в розмірі 474,50 гривень; заборгованість за пенею в розмірі 10\~000,00 гривень. Пунктом 1.2 договору факторингу передбачено, що перехід від клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно п.3.7 Договору факторингу, ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується перерахувати на банківський рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», будь-які грошові кошти, отримані від боржників на виконання ними своїх зобов`язань за договором позики, право вимоги за якими відступлено фактору, після передачі права вимоги до фактора. Пунктом 1 ч.1ст.512ЦК\~України передбачено, щокредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зіст.514 ЦК Українидо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Статтею 1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.\~1081\~ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1ст.\~1082\~ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ» у визначеному Законом порядку набуло право вимоги до [PERSON] . Відповідач не заперечувала факт набуття права вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики №2388957 від 06.08.2024 року. Із дослідженого судом договору позики №2388957 від 06.08.2024 року встановлено, що оспорюваний договір укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно ч.1 ст.5Закону\~України «Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Положеннями ч.1, ч.2 ст.6Закону\~України «Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1 ст.7Закону\~України «Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Стаття 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як було встановлено судом, договір позики 2388957 від 06.08.2024 року укладені в електронній формі, що відповідає приписам статті 207\~ЦК України із застосуванням Закону України\~«Про електронну\~комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимогст.12 вказаного Закону, а саме з боку кредитодавця засвідчено кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу, а з боку позичальника за допомогою одноразового ідентифікатору 181370, та за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі. Із копії вказаного договору та додаткової угоди видно, що [PERSON] як позичальник за кредитним договором, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши відповідачу свої персональні дані. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання. Відповідно до ст.525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Ст.\~525\~ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Згідно частини першої статті 1054ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054ЦК\~України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049ЦК\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковими до виконання. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконала, у передбачений у договорі строк кошти (суму позики) не повернула, унаслідок чого у неї виникла заборгованість. Положеннями статей 1046,1049\~ЦК України унормовано, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті1048та частини першої статті1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З матеріалів справи вбачається, що первісний кредитор свої зобов`язання за договором позики № 2388957 від 06.08.2024 року виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених зазначеним договором. В порушення вимог Закону [PERSON] в односторонньому порядку відмовилась від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернула. Щодо позовних вимог про стягнення пені в розмірі 10\~000,00 гривень, суд зазначає наступне: Судом установлено, що умовами договору позики від 06.08.2024 року передбачено, що пеня дорівнює 5% в день та нараховується на суму позики у передбачених договором випадках за невиконання позичальником умов договору. Однак, суд звертає увагу на те, що пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За змістом ч.1 ст.14\~ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Верховний Суд неодноразово наводив висновки щодо застосування п.18 Прикінцевих та перехідних положень\~ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України (див. постанова Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі №706/68/23 (провадження № 61-8279св23). Тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень\~ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. У договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, тощо; У встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У даній справі, встановлено, що позивач (позикодавець) просив стягнути з позичальника неустойку за час прострочення повернення позики під час дії в Україні воєнного стану. Судом враховано, що законодавець на рівні акту цивільного законодавстві (п. 15 та п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) передбачив спеціальний випадок звільнення від обов`язку позичальника сплатити неустойку (штраф, пеню). Такий обов`язок припиняється без його виконання. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідачу до сплати було нараховано у рахунок сплати неустойки 10\~000,00 гривень. Однак, відповідно до вимог закону такі нарахування підлягають списанню кредитодавцем, а отже у задовленні позовних вимог у цій частині слід відмовити. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial