Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

У червні 2025 року представник позивача Якименко А.Ю. звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначає, що між позивачем та [PERSON] встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг за адресою: [ADDRESS] , абоненту відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб зареєстрований та проживає [PERSON] , а, отже є користувачами послуг з водопостачання та водовідведення, однак оплату за надані позивачем послуги тривалий час не здійснював, у зв`язку з чим станом на 01.03.2025 утворилась заборгованість у розмірі 39142 грн 41 коп (за період з липня 2018 по січень 2024). Загальна заборгованість складає: суму основного боргу -39412 грн 41 коп (за період з липня 2018 по січень 2024); інфляційного збільшення суми боргу- 7683 грн 23 коп (за період з липня 2018 по січень 2024); суми 3% річних -990 грн 68 коп (за період з липня 2018 по січень 2024). 19.03.2025 Відповідачу було направлено досудове повідомлення про наявність заборгованості та обов`язок її сплати, однак вказана вимоги залишена відповідачем без задоволення. Враховуючи викладене, представник позивача змушена звернутися до суду та просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті послуг за водопостачання та водовідведення у загальному розмірі 48086 грн 32 коп та судові витрати по справі. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2025 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено судове засідання. Представник позивача Якименко А.Ю. надала до суду заяву, у якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату,час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзив не подав, будь-яких заяв від нього не надходило. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачам були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення по справі. Ухвалою суду Новокодацького районного суду міста Дніпра від 10.09.2025 було вирішено питання про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що КП «Дніпроводоканал» ДМР відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надає фізичній особі споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають у водопостачанні і водовідведенні за його місцем проживання. Між КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та відповідачем встановились фактичні відносини з надання послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради №526 від 20.04.1995 року про розподіл плати за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , у зв`язку з чим у нього виник обов`язок своєчасно і в повному розмірі вносити плату за надані послуги по водопостачанню і водовідведенню. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 07.03.2025, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Зазначене підтверджується також відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 17.06.2025 (а.с. 20). Згідно розрахунку заборгованості по особистому рахунку [NUMBER] заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення [PERSON] становить у загальному розмірі 48086,32 грн, яка складається із: суми основного боргу 39412,41 грн за період з жовтня 2013 по лютий 2025, інфляційного збільшення суми боргу 7683,23 грн за період з липня 2018 по січень 2022, 3 % річних 990,68 грн за період з липня 2018 по січень 2022 (а.с. 11-12). Згідно довідки по особовому рахунку [NUMBER] відповідач частково оплачує отримані послуги водопостачання та водовідведення, що свідчить про фактичну згоду відповідача на отримання та оплату комунальних послуг в частині фактично отриманого водопостачання та водовідведення (а.с. 10). 19.03.2025 позивачем було направлено відповідачу [PERSON] досудове повідомлення в порядку досудового врегулювання спору, у якому вимагається негайно виконати свої зобов`язання у добровільному порядку. Однак, як вбачається з позову, борг відповідачем в повному обсязі не сплачено. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 вищезазначеного Закону комунальні послуги - це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживачі зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду, витне водопостачання та водовідведення» визначено, що споживачі питної води зобов`язані: своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред`являються. Відповідно до ст. 541 ЦК солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відтак, ураховуючи той факт, що відповідачі порушують зобов`язання з оплати наданих послуг з водопостачання та водовідведення, суд доходить висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з них заборгованості, позов в цій частині є таким, що підлягає задоволенню. Стосовно позовних вимог у частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Матеріали справи не містять відомостей про встановлений між сторонами інший розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобов`язання, отже, вимога позивача про стягнення з відповідачв трьох відсотків річних та інфляційних втрат обґрунтована та підлягає задоволенню. З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність правових для задоволення позову в повному обсязі. У порядку статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджені судові витрати позивача в розмірі 3028,00 грн (а.с. 18). На підставі викладеного та

Outcome: approved