Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

ТОВ "Факторинг\~Партнерс"звернулося до суду з позовом, в якому вказує, що 13.03.2023 ТОВ "Слон Кредит" та відповідач [PERSON] уклали договір № 953688. Відповідно до умов договору сума кредиту (загальний розмір) складає 27500,00 грн. Строк кредиту 731 день, з кінцевим терміном повернення 13.03.2025. Крім того, договором передбачено умови нарахування та тип процентної ставки за кредитом. Позичальник зобов`язався у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені договором. 31.01.2025 між ТОВ "Слон Кредит" та ТОВ "Факторинг\~Партнерс"укладено договір № 31012025, відповідно до умов якого ТОВ "Слон Кредит" відступило на користь ТОВ "Факторинг Партнерс" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 953688. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 953688 від 13.03.2023, станом на 29.04.2025 (день формування позовної заяви) становить 42600,38 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 23040,57 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги - 19301,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 258,81 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами - 0 грн; заборгованість за комісіями - 0 грн; інфляційні збитки - 0 грн; нараховані 3% річних - 0 грн. Просить стягнути\~з відповідача\~на його\~користь заборгованість\~за договором\~№953688\~від 13.03.2023\~у розмірі\~42600,38\~грн, та понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.07.2025 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] про розгляд справи був належно повідомлений в силу приписів п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відзиву до суду не подав. Так, згідно з відповіддю з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Вінницькій області та Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області від 23.07.2025 № 09.03-16/47 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На зазначену адресу рекомендованим листом скеровано копію ухвали Тиврівського районного суду Вінницької області про відкриття провадження у справі. 25.07.2025 до суду повернулось рекомендоване повідомлення разом з довідкою про відсутність адресата за вказаною адресою. Іншої адреси відповідач суду не повідомляв. Оскільки Тиврівським районним судом Вінницької області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено, що 23.03.2023 між [PERSON] та ТОВ "Слон Кредит" укладений Договір про надання споживчого кредиту № 953688 (а.с.38-41), який підписаний [PERSON] власноручно. За умовами договору кредит надається для споживчих (особистих) потреб у розмірі 27500,00 грн. Кредит надається в строк 731 днів, з кінцевим терміном повернення 13.03.2025. Пунктом 1.5. Договору кредиту передбачено, що відсоткова ставка за договором є фіксованою, а розмір відсоткової ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: за перший день користування кредитом (включно) - 10% в день (36500 % річних); за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 100,00% річних. Крім того сторони погодили додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту № 953688 від 13.03.2023 таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.46). ТОВ "Слон Кредит" умови договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] кредит, що стверджується платіжною інструкцією № 18881 від 13.03.2023 (а.с.8), відповідно до якої ТОВ "Слон Кредит" перерахувало грошові кошти у сумі 25000,00 грн, із зазначенням призначення платежу, UA333348510000026207117008889/перерахування коштів згідно кредитного договору №953688 від 13.03.2023 р. [PERSON] (2628110991). Крім того, 2500,00 грн утримано на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до умов п.3.5 договору (п.2.1). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, який складений директором ТОВ "Слон Кредит", станом на 05.03.2025, загальна сума заборгованості на дату відступлення - 42341,57 грн, з яких: за кредитом - 21269,11 грн, за відсотками за перший день користування - 1771,46 грн, по відсотках - 19301,00 грн (а.с.62). 31.01.2025 між ТОВ "Слон Кредит" та ТОВ "Факторинг Партнерс" укладено договір надання послуги факторингу № 31012025 (а.с.15-29), відповідно до умов якого ТОВ "Слон Кредит" передає (відступає) ТОВ "Факторинг Партнерс" за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ "Факторинг Партнерс" приймає належні ТОВ "Слон Кредит" Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до договору надання послуг з факторингу №31012025 від 31.01.2025 (а.с.30-31, 33), ТОВ "Факторинг Партнерс" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 42341,57 грн., з яких: 21269,11 грн - сума заборгованості за коштами, що перераховані на рахунок боржника; 1771,46 грн - сума заборгованості за процентами за видачу кредиту (проценти за перший день користування кредитом), 19301,00 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами (з другого дня користування кредитом). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, який складений директором ТОВ "Факторинг Партнерс", загальна сума заборгованості складає - 42600,38 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 23040,57 грн, заборгованість за відсотками - 19559,81 грн (а.с.6зворот). Суд погоджується з розрахунком заборгованості наданою позивачем, при цьому зазначає, що первісний кредитор відніс суму 1771,46 грн до суми заборгованості за процентами за перший день користування кредитом, хоча вказана сума має відноситись саме до тіла кредиту, відповідно до п. 3.5. договору. До цього часу зобов`язання не виконано. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ "Факторинг\~Партнерс"є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Водночас суд зазначає, що [PERSON] відзиву на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), не подав, як і жодних доказів на спростування факту укладення договору, використання кредитних коштів чи розміру заборгованості. Разом з тим подані позивачем докази підтверджують, що [PERSON] уклав договір № 953688\~від 13.03.2023,отримав кредит, користувався кредитними коштами й допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] здійснював погашення кредитної заборгованості, що свідчить про визнання ним боргу за кредитним договором і обов`язків, які виникли з цього договору. Оскільки [PERSON] в добровільному порядку не виконував свої зобов`язання перед товариством, що є істотним порушенням договору, внаслідок якого позивач позбавлений можливості отримати суму кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, на що розраховував при укладенні договору, а тому суд вважає, що даний позов є обґрунтований та доведений належними доказами, тому підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу в сумі 16000,00 грн, суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.202 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12.10.200 у справі «Двойних проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Факторинг Партнерс" та адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс" 02.07.2024 укладений договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 (а.с.42-43). До позову додано прайс-лист АО "Лігал Ассістанс" (а.с.44), заявку на надання юридичної допомоги № 664 від 01.03.2025 (а.с.45), витяг з акту № 7 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025 (а.с.45зворот). Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень статей 77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ "Факторинг Партнерс" витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно з цим, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, має невеликий обсяг досліджуваних доказів та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 5000,00 грн. За таких обставин суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 5000,00 грн, тим самим частково задовольнивши дану вимогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі грн 2422,40 грн, всього стягнути судових витрат 7422,40 грн (5000,00+2422,40).

Outcome: approved