Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що [PERSON] 14.01.2022 року уклав з ТОВ «Мілоан» (первісним кредитором) кредитний договір №104170186. 16.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №16072024 від 16.07.2024 року, відповідно до умов якого, право грошової вимоги перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до реєстру боржників від 16.07.2024 року до договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 14950,00 грн, з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 8500,00 грн сума заборгованості за відсотками; 1450,00 грн заборгованість за комісією. Відповідач не виконав свого зобов`зання, не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 16.07.2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №104170186 від 14.01.2022 року у розмірі 14950,00 грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 14950,00 грн та стягнути з відповідача понесені судові витати. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.04.2025 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд. Ухвалою суду від 01.09.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте надав суду клопотання в якому просив розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області, відзиву на позовну заяву не подавав. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.280,281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 14.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» (первісним кредитором) та [PERSON] було укладено кредитний договір №104170186, відповідно до умов якого позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 5000,00 грн, строком на 15 днів, термін повернення кредиту 29.01.2022 року, стандартною (базовою) процентною ставкою 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, комісія за надання кредиту 1450,00 грн, яка нараховується за ставкою 29,00% від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, кредитні кошти надаються ТОВ «Мілоан» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, наданої відповідачем. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, ознайомився з його умовами. 16.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №16072024 від 16.07.2024 року, відповідно до умов якого, право грошової вимоги перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до реєстру боржників від 16.07.2024 року до договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 14950,00 грн, з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 8500,00 грн сума заборгованості за відсотками; 1450,00 грн заборгованість за комісією. Відповідач не виконав свого зобов`зання, не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 16.07.2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] , у зв`язку з невиконанням зобов`язань, має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №104170186 від 14.01.2022 року, згідно наданого позивачем розрахунку, у розмірі 14950,00 грн, з яких 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 8500,00 грн сума заборгованості за відсотками; 1450,00 грн заборгованість за комісією. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1\~ст.612 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути змінений, якщо це не встановлено договором або законом. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Відповідно до положень\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідно ч. 1\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач у повному обсязі не виконав взяті на себе зобов`язання та не сплатив борг в повному обсязі за кредитним договором, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та процентами за користування кредитними коштами є такими, що ґрунтуються на вимогах закону, з огляду на що підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача. Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості, позивач також просить стягнути з відповідача комісію у розмірі 1450,00 грн. Судом встановлено, що згідно п. 1.5.1 кредитного договору позивачем нарахована комісія за надання кредиту 1450,00 грн, за ставкою 29,00% від суми кредиту одноразово. У постанові Велика Палата Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 зазначено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя\~статті 55 Закону N 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої\~статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. А тому позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 1450,00 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України позивачем повідомлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесені і які очикує понести позивач в зв`язку із розглядом справи становить - сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3028,00 грн; витрати пов`язані з розгляду справи, а саме витребування доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів у розмірі 1514 грн. У відповідності до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 3028,00 грн. Щодо посилання позивача про стягнення з відповідача витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме: витребування доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів у розмірі 1514,00 грн. судом визначене наступне. \~Частною 3\~ст.\~133\~ЦПК України\~визначно,\~що до\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачем не надано суду достатніх та належних доказів на підтвердження понесення ним витрат витрат пов`язаних\~ з\~розглядом справи,\~а саме:\~витребування доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~іх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів\~у розмірі\~1514,00\~грн, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача вказаних грошових коштів відсутні. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial