Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позов мотивований тим, що 23.04.2024 року між ТОВ ФК «Незалежні фінанси» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №1938216, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 25000 гривень, строком на 345 днів, з датою повернення кредиту 03.04.2025 року. 04.09.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» та ТОВ ФК «Незалежні фінанси» було укладено договір факторингу №04092024, відповідно до умов якого право вимоги за договором №1938216 перейшло до ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп». Однак відповідачка [PERSON] взятих на себе зобов`язань по кредитних договорах не виконує, внаслідок якого заборгованості за кредитним договором становить 11914,40 гривень та судові витрати у розмірі 9422,40 грн.. Відповідач відзив на позовну заяву не надала, про розгляд справи повідомлявся належним чином. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ст.\~526\~Цивільного кодексу\~України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст.\~634\~ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст.\~1054\~ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст.\~1048\~ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст.\~1049\~ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст.\~610\~ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст.\~625\~ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом було встановлено, що 23.04.2024 року між ТОВ ФК «Незалежні фінанси» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №1938216, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 25000 гривень, строком на 345 днів, з датою повернення кредиту 03.04.2025 року. Судом також було встановлено, що 04.09.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» та ТОВ ФК «Незалежні фінанси» було укладено договір факторингу №04092024, відповідно до умов якого право вимоги за договором №1938216 перейшло до ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп». Однак відповідачка [PERSON] взятих на себе зобов`язань по кредитних договорах не виконує, внаслідок якого заборгованості за кредитним договором становить 11914,40 гривень. За п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст.\~514\~ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином судом встановлено, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за таким кредитним договором щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість, яку наразі відповідач повинен сплатити на користь позивача у встановленому судом розмірі, тобто в сумі 11914,40 грн., яка складається з: 2500 грн. заборгованість за кредитом; 4138,40 грн. заборгованість за нарахованими процентами; 276 грн. заборгованість за комісією; 5000 грн. заборгованість за пенею; Відповідно до ст.\~141\~ЦПК на користь позивача з відповідача підлягають також стягненню витрати Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~фінансова компанія\~«ЕЛ.ЕН.ГРУП» зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. Відповідно до ч. 1 ст.\~133\~ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст.\~133\~ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст.\~137\~ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За ст.\~141\~ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст.\~137\~ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Відповідно до ч. 3 ст.\~141\~ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Суд встановив, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. підтверджуються: договором № 012-25 від 03.03.2025 року про надання правової допомоги. Отже, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру, а також при цьому були дотримані критерії розумності їх вартості. Враховуючи, що суд задовольнив заявлені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП», то витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП».

Outcome: approved