Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що 16.03.2016 року [PERSON] було отримано від [PERSON] позику в сумі 10 000,00 (десять тисяч) доларів США із зобов`язанням повернути їй кошти в термін до 16.03.2023 року, що підтверджується договором позики у формі розписки від 16.03.2016 року. З настанням за розпискою від 16.03.2016 року терміну виконання позикового зобов`язання [PERSON] , в порушення вимог ч. 1 ст. 1046 , абзацу першого ч. 1, ч. 3 ст. 1049 ЦК України, ч. 1 ст. 530 , ч. 1 ст. 612 ЦК України, у поєднанні з ч. 1 ст. 526 ЦК України, позики у розмірі 10 000,00 (десять тисяч) доларів США не повернув, що підтверджується, з огляду на приписи ч. 3 ст. 545 ЦК України, наявністю у [PERSON] оригіналу розписки від 16.03.2016 року. Відтак, у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором позики, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики у формі розписки від 16.03.2016 року в розмірі 10\~000 (десять тисяч) доларів США 00 центів та сплачений судовий збір. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 12.12.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Відповідно до ухвали судді Франківського районного суду м. Львова від 24.02.2025 року залучено до\~участі у\~справі у\~якості правонаступника\~позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП \~ [NUMBER] , адреса проживання: [ADDRESS] . Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 19.06.2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили такі задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Як вбачається із відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про зареєстроване місце проживання ГУ ДМС України у Львівській області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З урахуванням того, що відомості про реєстрацію місця проживання відповідача ґрунтуються на даних за 17.07.1987 року, судом також здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо актуальних даних про зареєстроване місце проживання [PERSON] . З отриманої 12.12.2024 року відповіді слідує, що відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача у Єдиному державному демографічному реєстрі немає. Виклик відповідача у судові засідання повістками здійснювався за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, виклик відповідача в судові засідання здійснювався шляхом розміщення повідомлень про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до ч.10\~ст.187 ЦПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до ч.1\~ст.223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч. 3\~ст.223 ЦПК України,\~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ст.\~280\~ЦПК\~України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, заслухавши пояснення позивача та її представника, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 16.03.2016 року [PERSON] , [INFO] , отримав 16.03.2016 року у позику гроші в сумі 10\~000 доларів США від [PERSON] , [INFO] , та зобов`язався повернути грошові кошти в строк до 16.03.2023 року включно. З`ясовано, що взяті на себе зобов`язання за договором позики відповідач у встановлений договором строк не виконав, позику в строк до 16.03.2023 року не повернув. Як вбачається із договору від 30.12.2024 року про відступлення права вимоги за договором позики у формі розписки від 16.03.2016 року, [PERSON] відступила, а [PERSON] прийняла право вимоги до [PERSON] за договором позики у формі розписки від 16.03.2016 року. В силу ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 02.07.2014 року\~у справі\~№ 6-79\~цс 14\~зазначено,\~що відповідно до норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. В силу ч.1\~ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1\~ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що в разі, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і сплата неустойки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання - ч.1 ст.625 ЦК України.\~ Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається із розписки від 16.03.2016 року, відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] 10 000 доларів США. У відповідності до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Таким чином, при визначенні зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення зазначає саме розмір іноземної валюти, що підлягає стягненню. Враховуючи викладене,\~ приймаючи до уваги факт невиконання боржником своїх боргових зобов`язань за договором позики, суд вважає, що до стягнення із відповідача в користь позивача, як правонаступника [PERSON] , підлягає заборгованість за договором позики від 16.03.2016 року в загальній сумі 10 000 доларів США. Крім цього, в силу вимог ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача в користь позивача слід стягнути 3297 грн. 59 коп. сплаченого судового збору за подання позовної заяви. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд

Outcome: approved