Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

09.01.2025 року до Звягельського міськрайонного суду Житомирської області надійшла справа за позовом ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» про стягнення із [PERSON] заборгованості за договором позики у розмірі 61272,00 грн. Свій позов обґрунтовують тим, що 20.03.2024 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 3430560324. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст. 3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію». На виконання умов укладеного Договору позики позикодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 9000,00 грн. шляхом перерахування цієї суми на банківську картку позичальника. Позичальник зобов`язувалася повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти за користування позикою у порядку та на умовах, визначених Договором позики. Однак, відповідач не виконав взятих на себе за Договором позики зобов`язань, не здійснював погашення заборгованості за позикою у встановленому порядку та строки, у зв`язку з чим відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» за Договором позики № 3430560324 від 20.03.2024 року у розмірі 61272 грн. 00 коп., яку позивач просить стягнути із відповідача. Окрім цього, просить стягнути судові витрати. Ухвалою від 14.01.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29.05.2025 року відповідач надав суду копію квитанції про часткову сплату боргу у розмірі 9000 грн. 01.09.2025 року позивач надіслав до суду заяву про зменшення позовних вимог у якій він просить стягнути і відповідача суму боргу за Договором у розмірі 52272,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Заперечив проти великих відсотків. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20.03.2024 року відповідач [PERSON] виявив бажання отримати позику у ТОВ «ІННОВА ФІНАНС». З цією метою він, використовуючи номер свого телефону [NUMBER] , ідентифікувався в інформаційно-телекомунікаційній системі (далі ІТС) та зайшла в особистий кабінет на сайті https://finsfera.ua, де заповнив анкету клієнта і вказала суму кредиту 9000,00 грн. Того ж дня - 20.03.2025 року [PERSON] отримав від ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» для ознайомлення у своєму особистому кабінеті паспорт споживчого кредиту, де була викладена інформація з основних умов кредитування з урахуванням побажань позичальника, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника і порядок повернення кредиту, а також отримав пропозицію (оферту) ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» на укладення Договору № 3430560324 про надання грошових коштів у позику, що містила умови надання позики. З матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладання договору про надання кредиту та 20.03.2025 року підписав Договір № 3430560324 своїм електронним підписом, використавши одноразовий ідентифікатор eiegdtp9f (а.с. 14-23). Строк дії договору 360 днів. Плата за користування кредитом є фіксованою та становить 2,2 процентів за кожен день користування кредитом (а.с. 15). Сторони погодили «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів (а.с. 24-25). Підписанням Договору відповідач підтвердив, що до укладання Договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема, передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також примірник Правил (у формі електронного документа), що розміщені на сайті кредитодавця. Позивач виконав умови Договору та надав відповідачу кошти у розмірі 9000 грн, про що відповідач не заперечував. Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість відповідача [PERSON] перед кредитором ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» за Договором № 3430560324 від 20.03.2024 року становить 61272 грн. 00 коп., з яких: 9000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 58212,00 грн. - заборгованість за процентами. 28.02.2025 року відповідачем в рахунок погашення кредиту було сплачено позивачу 9000 грн. У свою чергу, позивач зменшив розмір боргу відповідача на вказану сплачену суму та просить стягнути із відповідача на його користь 52272,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Ст. 1 ЗУ «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 ЗУ «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Ст. 6 ЗУ «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як убачається із матеріалів справи, 20.03.2024 року ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» надало [PERSON] кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача у розмірі 9000,00 грн. Однак, станом на день подачі позову до суду відповідачем борг за кредитним договором повністю не повернуто. Одночасно, позивачем не доведено правомірності стягнення розміру відсотків, зазначених у позовній заяві. Зокрема, наданий суду позивачем розрахунок заборгованості за відсотками за договором № 3430560324 від 20.03.2024 року за період з 09.01.2025 до 08.01.2025 у розмірі? ?52272,00 грн не у повній мірі відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» (далі Закону). Частиною 5 ст. 8 Закону України?? встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті не може перевищувати 1 %. Згідно з п. 17 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Оскільки Закон набрав чинності 24.12.2023, тому за період з 24.12.2023 року до 21.04.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 %, за період? ? з 22.04.2024 року до 19.08.2024 року - 1,5 %, а за період з 20.08.2024 року?? - 1 %. Відтак умова кредитного договору № 3430560324 від 20.03.2024 року про стягнення денної відсоткової ставки за користування кредитними коштами у розмірі 2,2 % суперечить зазначеним вище нормам закону, тому розмір відсотків підлягає перерахуванню, а саме: за період з 21.03.2024 до 21.04.2024 (32 календарних днів за розміром денних відсотків 2,2), що становить 32 х 198 грн = 6336,00 грн; за період з 22.04.2024 до 19.08.2024 (120 календарних днів за розміром денних відсотків 1,5), що становить 120 х 135 грн = 16 200, 00 грн; за період з 20.08.2024 до 08.01.2025 (до дня звернення до суду)(142 календарних днів за розміром денних відсотків 1), що становить 142 х 90 грн = 12780, 00 грн. Тому судом встановлено підстави для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за кредитним договором № 3430560324 від 20.03.2024 року у розмірі 35316,00 грн (6336,00 + 16200,00 +12780,00). Загалом із тілом кредиту заборгованість становить 9000+35316 = 44316 грн. Однак, відповідачем 28.02.2025 року, в рахунок погашення заборгованості, було перераховано на користь позивача 9000 грн. Отже, сума боргу, що підлягає стягненню становить 44316-9000=35316 грн. За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам. При зверненні до суду позивачем було сплачено судового збору у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог задоволено на 67,7% (35316*100/52272) Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 67,7% судового збору, що становить 1639,70 грн.

Outcome: partial