Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

У червні 2025 року У червні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 100% від суми заборгованості, в розмірі 66000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що судовим рішненням Оболонського районного суду міста Києва від 16 квітня 2021 року у справі №756/347/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі 3000,00 грн, щомісячно. На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні в Оболонському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 30 травня 2025 року заборгованість зі сплати аліментів становить 66000,00 грн. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів в сумі 66000,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2025 року головуючим суддею призначено Шролик І.С. Ухвалою від 05 червня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, призначене перше судове засідання на 21 липня 2025 року. Ухвалою суду від 21 липня 2025 року витребувано у головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Ярмоленко Катерини Юріївни (04212, м. Київ, вул. Левка Лук`яненка, 2-Д) для огляду в судовому засіданні належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № [NUMBER]. Судове засідання 21 липня 2025 року та 13 серпня 2025 року відкладено через відсутність матеріалів виконавчого провадження. 03 вересня 2025 року на адресу суду надійшли витребувані матеріали виконавчого провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, що доводиться розпискою, яка наявна в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Станом на 03 вересня 2025 року відзив до суду не надійшов, у зв`язку з чим суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. З наведеного убачається, що суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими, набрали законної сили та були чинними на час розгляду заяви про забезпечення позову. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23 березня 2021 року у справі № 910/3191/20, від 24 жовтня 2024 року у справі № 752/8103/13-ц. З відкритих джерел - Єдиного державного реєстру судових рішень, за посиланням https:// https://reyestr.court.gov.ua/Review/95563689 судом встановлено, що заочним рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 16 березня 2021 року позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів задоволено. Збільшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини за судовим наказом, виданим Оболонським районним судом м. Києва 11.01.2019 року за № 756/16823/18. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 гривень щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Судовий наказ № 756/16823/18 від 11.01.2019 року, виданий Оболонським районним судом м. Києва, - відкликано. Постановою державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві Ярмоленко К.Ю. від 16 серпня 2022 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №756/347/21, виданого 05 серпня 2022 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки в розмірі 3000,00 грн щомісячно. Постановою від 28 квітня 2023 року головний державний виконавець обмежив [PERSON] у праві виїзду з межі України. Також постановою державного виконавця від 02 червня 2025 року накладено арешт на майно та грошові кошти боржника. З відповіді на запит Управління Пенсійного Фонду України вбачається, що [PERSON] отримував дохід з 01 жовтня 2024 року у ВЧ [NUMBER] та [NUMBER] . Проте, на запит державного виконавця командир ВЧ [NUMBER] надав відповідь, що утримання коштів з доходу боржника [PERSON] за виконавчим листом не проводиться, так як останній з 14 листопада 2024 року перебуває у самовільному залишенні частини. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, який наданий головним державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ, станом на 01 вересня 2025 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 65740,39 грн. Заборгованість відповідачем не оскаржувалась, доказів сплати аліментів, які не враховані виконавцем суду не надано. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, N 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 1 б липня 2015 Року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, N 31111 /04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Отже, з урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. У п. 22 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, умножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України. Так, статтею 195 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Згідно із частиною 4 статті 71 цього Закону виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. У частині восьмій статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. У відповідності до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 03 вересня 2025 року АСВП № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 756/347/21, виданого 05 серпня 2021 року Оболонським районним судом м. Києва, здійснений державним виконавцем Оболонського районного відділу ДВС міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярмоленко К.Ю., станом на час розгляду справи є дійсним, іншого розрахунку відповідачем не надано, доказів сплати аліментів, які не враховані виконавцем, суду не надано. Беручи до увагу вищезазначене, розрахунок пені по аліментах належить здійснювати за період з 01 травня 2022 року до 30 травня 2025 року наступним чином: - квітень 2022 року: заборгованість по аліментах 3000,00 грн., пеня - 0,00 грн.; - травень 2022 року: заборгованість 3000,00 грн., пеня - (1%)х915 днів (період з 01 травня 2022 року по 01 листопада 2024 року )=27450,0 грн; - червень 2022 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 884 днів = 26520,00 грн. -липень 2022 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 854 днів = 25620,00 грн.; - серпень 2022 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 823 днів= 24690,00 грн.; - вересень 2022 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 792 днів= 23760 грн.; - жовтень 2022 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 762 днів= 22860,00 грн.; - листопад 2022 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 731 днів= 21930,00 грн.; - грудень 2022 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 701 дні= 21030,00 грн.; - січень 2023 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 670 день= 20100,00 грн.; - лютого 2023 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 640 днів= 19200,00 грн.; - березень 2023 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 612 днів= 18360,00 грн.; - квітень 2023 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 581 днів = 17430,00 грн. - травень 2023 року: заборгованість 3000,00 грн х пеня (1%) х 551день = 16530,00 грн; - червень 2023 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 520 днів = 15600,00 грн. -липень 2023 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 490 днів = 14700,00 грн.; - серпень 2023 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 459 днів= 13770,00 грн.; - вересень 2023 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 428 днів= 12840,00 грн.; - жовтень 2023 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 398 днів= 11940,00 грн.; - листопад 2023 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 367 днів= 11010,00 грн.; - грудень 2023 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 337 дні= 10110,00 грн.; - січень 2024 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 306 день= 9180,00 грн.; - лютого 2024 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 275 днів= 8250,00 грн.; - березень 2024 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 246 днів= 7380,00 грн.; - квітень 2024 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 215 днів = 6450,00 грн. - травень 2024 року: заборгованість 3000,00 грн х пеня (1%) х 185день = 5550,00 грн; - червень 2024 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 155 днів = 4650,00 грн. -липень 2024 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 124 днів = 3720,00 грн.; - серпень 2024 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 93 днів= 2790,00 грн.; - вересень 2024 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 62 днів= 1860,00 грн.; - жовтень 2024 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 31 днів= 930,00 грн.; - листопад 2024 року: заборгованість 00,00 грн. х пеня (1%) х 0 днів= 0 грн.; -грудень 2024 року : заборгованість 3000,00 грн х пеня (1%) х 183 дні ( з 01 грудня 2024 року по 01 червня 2025 ) =5490,00 січень 2025 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 152 день= 4560,00 грн.; - лютого 2024 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 121 днів= 3630,00 грн.; - березень 2024 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 93 днів= 2790,00 грн.; - квітень 2024 року: заборгованість 3000,00 грн. х пеня (1%) х 62 днів = 1860,00 грн. - травень 2024 року: заборгованість 3000,00 грн х пеня (1%) х 31 день = 930,00 грн; Загальна сума пені за період з 01 квітня 2022 року по 01 червня 2025 року складає 418020,00 грн., заборгованість по аліментам за вказаний період складає 57986,55 грн. Між тим, відповідно до ч.1 ст.196 СК України розмір неустойки (пені) по сплаті аліментів не може бути більшим 100 відсотків самої заборгованості по сплаті аліментів. З урахуванням викладеного, положень ч.1 ст.196 СК України, у межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів у розмірі 57986,55 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial