Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Представник позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 30.04.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір з використанням електронного підпису. На підставі вказаного договору позичальнику надано було кредит у безготівковій формі 6200 гривень строком на 360 днів, він повинен був сплатити комісію на надання кредиту 620 гривень та сплачувати відсотки за користування кредитом. 25.11.2024 року ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 25112024-МК/Ейс відповідно до умов якого останнім було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Оскільки відповідачем належним чином не виконувалися боргові зобов`язання за кредитним договором, тому виникла заборгованість у розмірі 14 658.04 гривень, яка складається із 6 820 гривень - заборгованість по кредиту; 7 838.04 гривень - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, (відсотки нараховані за період 25.11.2024 року по 15.05.2025 року), вказану суму позивач хоче стягнути в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу у розмірі 7000 грн. Ухвалою суду від 27.06.2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засіданні не з`явився, у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Крім того, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 30.04.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-9748550 відповідно до якого сума кредитної лінії становить 6200 гривень, строк дії кредитної лінії 360 днів, процентна ставка фіксована, стандартна процентна ставка складає 1, 47% від суми кредиту за кожен день користування кредитом; знижена процентна ставка складає 1, 4% суми кредиту за кожен день користування кредитом, кредитодавець одноразово нараховує комісію 620 гривень, переказ на платіжну картку [NUMBER] (а.с.19-24). За умовами договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі кредитного ліміту на суму 6200 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику (а.с.14-18). Вказаний договір підписаний одноразовим ідентифікатором 36266, номер телефону [NUMBER] ; час відправки ідентифікатора 30.04.2024 року о 11.20 годині (а.с. 25) Відповідно до паспорту споживчого кредиту позичальник був ознайомлений з основними умовами кредитування; інформацією щодо орієнтовної реальної річної процентною ставки та орієнтовною загальної вартості кредиту для споживача; порядком повернення кредиту тощо (а.с.7-8). В матеріалах справи міститься інформаційна довідка за вих. № 1106/12 від 18.12.2024 року в якій зазначено про успішну транзакцію, тип транзакції: видача; у реєстрі транзакцій, якій міститься у додатку 1 на платіжну картку [NUMBER] успішно переведено 6200 (а.с. 26-27) Згідно детального розрахунку заборгованості по кредитному договору 00-9748550 сума загальної заборгованості 14 658, 04, яка складається із 6200 гривень - тіло кредиту, 620 гривень - комісія, 7838, 04 - сума заборгованості за нарахованими відсотками (а.с. 35-35 зворотній) 25.11.2024 року ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 25112024-МК/Ейс відповідно до умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» відступило позивачу належне йому право вимоги до відповідача коштів право на одержання яких належить ТОВ «МАКС КРЕДИТ» ( а.с. 36-43). Згідно з реєстром боржників до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 00-9748550 у розмірі 13 003.10 гривень, яка складається із 6050 гривень - заборгованість по кредиту; 14 658.04 гривень (а.с. 47-48) За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Ст. 629 ЦК України визначено: договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Банк зобов`язання за договором виконав, а відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. В цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована. Окрім того, відповідач жодним чином не оспорював укладання кредитних договорів, так і відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Договори, укладені між відповідачем та первісними кредиторами, договори факторингу укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК ЕЙС» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів Позичальник не виконує умови кредитних договорів ні первісним кредиторам, ні новому кредитору, а отже посилання сторони відповідача в цій частині є безпідставними. При дослідженні правочинів наданих стороною позивача, судом з`ясовано, що всі вони підписані, є належними та допустимими. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В зв`язку з тим, що позивачем доведено позовні вимоги, а відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки з урахуванням чого позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Таким чином суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Суд встановив, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. підтверджуються матеріалами справи: договором про надання правничої допомоги № 07.04.2025 року від 07.04.2025 року, укладеного між ТОВ ФК ЕЙС та АБ Тараненко та партнери; протоколом погодження вартості послуг; додатковою угодою № 29 до договору про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04. 2024 року за яким АБ Тараненко та партнери приймає на себе зобов`язання надати юридичну допомогу по справам про стягнення заборгованості, зокрема, щодо боржника [PERSON] за кредитним договором № 00-9748550 від 30.04.2024 року; протоколом погодженої суми вартості послуг; актом прийому-передачі наданих послуг, за яким адвокатським бюро "Тараненко та партнери" надано позивачу послуги: складання позовної заяви до відповідача 2 год. 5000 грн., вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості до відповідача 2 год. 2000 грн., підготовка і подача клопотання 500 гривень всього на суму 7000 грн. (а.с.44-45;49-51). При цьому суд зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. Аналогічна правова позиція була викладена неодноразово Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11 листопада 2021 року по справі № 922/449/21 та від 3 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19. Таким чином з огляду на зазначені норми процесуального права та правові позиції Верховного Суду, зважаючи на встановлені судом обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу в сумі 7000 грн. були доведені, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим, а також дотримані критерії розумності їх вартості. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривень.

Outcome: approved