Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Зміст позовних вимог ТОВ ФК «ЕЙС» звернулося до суду із указаним позовом, який обґрунтувало тим, що 21 лютого 2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали договір про надання кредиту №280263687 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Таким чином, уклавши договір відповідачці було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 21200,00 грн. Взяті на себе зобов`язання за договором відповідачка не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 53530,00 грн, яка складається з наступного: заборгованості по кредиту в розмірі 21200,00 грн; заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 32860,00 грн. 28 листопада 2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право вимоги до відповідачки за кредитним договором №280263687 від 21 лютого 2024. ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було здійснено нарахування відсотків. 19 грудня 2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу № 19/1224-01, відповідно до якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» право вимоги до відповідачки за кредитним договором №280263687 від 21 лютого 2024. 29 травня 2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до якого ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» право вимоги до відповідачки за кредитним договором №280263687 від 21 лютого 2024. ТОВ «ФК «ЕЙС» нарахувань за вказаним кредитним договором не здійснювало. Таким чином відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЕЙС» за кредитним договором №280263687 від 21 лютого 2024 у розмірі 100170,00 грн. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №280263687 від 21 лютого 2024 у розмірі 100170,00 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 17 червня 2025 року відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання призначено на 16 липня 2025. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але у позовній заяві зазначив, що просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Клопотання позивача про витребування від АТ КБ "Приватбанк" інформації про належність рахунку [PERSON] та підтвердження зарахування коштів не розглядалось судом, оскільки ці факти не заперечувались відповідачем. У зв`язку з першою неявкою відповідачки протокольною ухвалою розгляд справи відкладено на 04 вересня 2025 року. Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але у судове засідання повторно не з`явилася та не повідомила про причини неявки і не подала відзив. Згідно вимог частини 1статті 280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд визнав за можливе провести розгляд справи без участі сторін та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням частини 2статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню. Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду Судом установлено, що 21 лютого 2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір №280263687, відповідно до якого відповідачці надано кредит у виді кредитної лінії у розмірі 21200,00 грн з кінцевою датою повернення кредиту 23 березня 2029 та з умовою сплати базової процентної ставки у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Дисконтний період триває 30 днів з дати укладення договору з процентною ставкою у цей період 0,45%. Також сторони погодили графік платежів, який є додатком № 1 до кредитного договору (а.с. 39-49). Також [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 37-38). Зазначений договір укладений між сторонами у формі електронного документа з відповідним електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (частинами 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Із врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу статті 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Отже, зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання нею договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також до позовної заяви позивачем додано правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та порядок укладання Фінансовою компанією договорів у вигляді електронного документа, що підписується сторонами при наданні споживчих послуг (а.с. 10-27, 28-31). Відтак, зміст укладеного сторонами договору та умови кредитування відображені у кредитному договорі №280263687 від 21 лютого 2024, який підписала [PERSON] . Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало та перерахувало обумовлену суму коштів на наданий позичальником картковий рахунок (а.с. 9). 28 листопада 2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 280263687 від 21 лютого 2024 (а.с. 85-88). Новим кредитором ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було здійснено нарахування процентів за кредитним договором № 280263687 від 21 лютого 2024, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 100170,00 грн, яка складається з наступного: заборгованості по кредиту в розмірі 21200,00 грн; заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 78970,00 грн. 19 грудня 2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу № 19/1224-01, відповідно до якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» право вимоги до відповідачки за кредитним договором №280263687 від 21 лютого 2024 в розмірі 100170,00 грн (а.с. 76-79). 29 травня 2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до якого ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» право вимоги до відповідачки за кредитним договором №280263687 від 21 лютого 2024 в розмірі 100170,00 грн (а.с. 67-70). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, враховуючи досліджені судом докази, а також встановлені обставини та положення зазначених вище норм права, суд вважає доведеним, що ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачкою, відповідно до умов кредитного договору, що був укладений 21 лютого 2024 між [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Разом з тим, суд не приймає як складову частину кредитного договору укладеного між позивачем та відповідачкою паспорт споживчого кредиту, доданий позивачем до позовної заяви, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такі висновки суду щодо застосування норм права відповідають висновкам Верховного Суду викладеним у постанові у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно статей 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Всупереч умов кредитного договору відповідачка не виконала свої зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, розрахунок якої надає позивач у матеріалах позовної заяви (а.с. 57-58). ТОВ «ФК «ЕЙС» нарахувань за кредитним договором не здійснювало. Таким чином відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЕЙС» за кредитним договором № 280263687 від 21 лютого 2024 у розмірі 100170,00 грн. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості по кредитному договору ні на рахунки ТОВ «ФК «ЕЙС», ні на рахунки попередніх кредиторів. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували установлені судом обставини на підставі доказів наданих стороною позивача, відповідачкою не надано. Разом з тим, змінами до Закону України Про споживче кредитування, які набрали чинності 24.12.2023, обмежено максимальний розмір денної процентної ставки. Цей розмір у період з 24.12.2023 по 22.04.2024 не може перевищувати 2,5%, у період з 23.04.2024 по 20.08.2024 не може перевищувати 1,5%, а у період з 21.08.2024 не може перевищувати 1%. За змістом позовної заяви сума заборгованості за цим договором складає 100170,00 грн, з них 21200,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 78970,00 грн - сума заборгованості за процентами. Враховуючи, що перехідними положеннями до Закону України Про споживче кредитування обмежено максимальний розмір процентної ставки, відсотки в період, коли вони нараховувались в розмірі 2,5% при максимально встановленому розмірі 1,5%, підлягають перерахуванню. Отже, нараховані позивачем проценти в розмірі 78970,00 грн підлягають перерахуванню згідно Закону України Про споживче кредитування. Таким чином, стягненню підлягає заборгованість у розмірі 68900,00 грн, з них: 21200,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 47700,00 грн - сума заборгованості за процентами. Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судові витрати Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги судом задоволені частково, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 1666,12 грн (68,78% від сплаченої суми судового збору). Що стосується вимоги про стягнення 7000,00 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, суд враховує таке. Представник позивача адвокат Тараненко Артем Ігорович у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: Договір про надання правової допомоги №29/05/25-01 від 29 травня 2025, протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29 травня 2025, додаткову угоду №25770849038 до Договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29 травня 2025, акт прийому-передачі наданих послуг, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Тараненко Артема Ігоровича, копію довіреності від 04.12.2024, витяг з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.(а.с.50-55 ) Указані докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 7000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Дослідивши надані представником позивача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на таке. Щодо підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) а саме із акту прийому-передачі наданих послуг від 05 червня 2025 було проведено: складання позовної заяви ТОВ «ФК «ЕЙС» до боржника, яким є [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №280263687 від 21.02.2024; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є [PERSON] за кредитним договором №280263687 від 21.02.2024; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №280263687 від 21.02.2024 на рахунок боржника, яким є [PERSON] ; підготовка та подача клопотання щодо інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №280263687 від 21.02.2024 на рахунок боржника, яким є [PERSON] (а.с.52). Суд вважає, що вартість правничих послуг є завищеною, оскільки дана справа незначної складності, наявна стала судова практика щодо вирішення спорів пов`язаних зі стягненням кредитної заборгованості, позивач та його представник здійснюють стягнення постійно, тому складання документівне вимагає значного часу. Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «ФК «ЕЙС» до суми 3000 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат. З огляду на викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 4666 грн 12 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат, які складаються із судового збору (1666 грн 12 коп.) та витрат, пов`язаних з розглядом справи (3000 грн).

Outcome: partial