Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

Короткий виклад позиції позивача та відповідача. ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» (надалі по тексу - позивач) звернулося з позовом до [PERSON] (надалі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.07.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений кредитний договір № 700580372 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Згідно умов кредитного договору товариство виконало звої зобов`язання перерахувало відповідачу грошові кошти в сумі 12300,00 грн на банківську карту № [NUMBER] відповідача, котру останній вказав у заяві при укладенні кредитного договору. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" укладено Договір факторингу № 28/1118-01. Уподальшому до цього договору укладалися додаткові угоди щодо продовження терміну його дії. Первісний кредитор підписав Реєстр прав вимоги № 151 від 14.09.2021, за явим від нього до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право вимоги до відповідача. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладений Договір факторингу № 30/1023-01. Предметом цього договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023 до договору факторингу від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача. 29.05.2025 між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та позивачем укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е та підписано Реєстр боржників № б/н від 29.05.2025, відповідно до умов яких позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 43736,10 грн. Позивач вказує, що станом на день звернення із цим позовом до суду заборгованість відповідача за Кредитним договором не погашена та становить - 43736,10 грн, із якої; 12300,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 31436,10 грн - сума заборгованості за відсотками. Покликаючись на норми ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 43736,10 грн та судові витрати в розмірі: сплаченого судового збору - 2422,40 грн, понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 25.06.2025 представник позивача Тараненко А.І., в інтересах ТОВ «ФК «ЕЙС » скерував до Чорнобаївського районного суду Черкаської області позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості. 27.06.2025 ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; задоволено клопотання позивача та витребувано від АТ «Універсал Банк» письмові докази. У судове засідання представник позивача не з`явився. У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджуєтьсярекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення особисто [PERSON] . Відзив на позовну заяву, заяви чи клопотання до суду відповідачкою не подані, причини її неявки суду не відомі. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки судом вживалися вимоги закону щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, він вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу із внесенням до протоколу судового засідання про проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Застосовані норми права. Правовідносини між сторонами, які виникли щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до частини 2 статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч. 1 ст. 1050 ЦК України та згідно з вимогами статей 526, 527, 530 ЦК України банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Оцінка судом аргументів сторін. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 12.07.2021 відповідач через особистий кабінет звернувся до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» із заявою про отримання грошових коштів в кредит. У заяві відповідач вказав свої особисті дані: прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, паспорт, адресу, номер банківської карти, фінансовий номер та електронну адресу. Просив видати кредит у розмірі 12300,00 грн, строк кредиту - 30 (а.с. 18). Відповідачу був наданий для ознайомлення Алгоритм дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 23-24), Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту (а.с. 14-17) та Паспорт споживчого кредиту (а.с. 13). Цього ж дня, 12.07.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений Договір кредитної лінії № 700580372 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. (а.с. 10-12). Відповідно до умов п. 1.1.-1.2. Договору кредитної лінії № 700580372, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалось надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії, у розмірі кредитного ліміту в сумі 12300,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту "Смарт" ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Сума кредитного ліміту, вказана в п. 1.1. Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника. Згідно з п. 1.3. Договору, Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 12300,00 грн. У пункті 1.7. договору сторони узгодили, що кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту. Сторони у Договорі узгодил порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами. Проценти за користування кредитом нараховуються за процентною ставкою 237,25 процентів річних, що становить 0,65 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним. Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за ставкою 620,50 процентів річних. Суд урахував постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №\~2-383/2010, у котрій зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. В силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України ця правова позиція має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Ураховуючи положення статей 204, 207, 624, 628, 634, 368, 640 ЦК України, а також правову позицію ВП ВС, висловлену у постанові від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010, суд дійшов висновку про укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем 12.07.2021 Договору кредитної лінії № 700580372. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності цього договору, він недійсним не визнаний. Суд установив, що 12.07.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картковий рахунок відповідача грошові кошти в сумі 12300,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 25), довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 26), відповіддю АТ «Універсал Банк» від 16.07.2025 та випискою про рух коштів по картці (а.с. 111-116). Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази виконання Первісним кредитором умов договору, отримання відповідачем кредитних коштів. Разом з тим, протилежного відповідачем не доведено. Докази про належне виконання відповідачем взятих на себе згідно з умовами кредитного договору обов`язків матеріали справи не містять. Щодо набуття позивачем права вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії № 700580372 від 12.07.2021 слід вказати таке. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого (пункт 2.1) клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 37-40). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду № 19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої строк дії основного договору визначений до 31.12.2020 (а.с. 43). 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якоїдоговір факторингу викладений у новій редакції та строк дії основного договору визначений до 31.12.2021 (а.с. 44-47). 31.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої строк дії основного договору визначений до 31.12.2022 (а.с. 51). 31.12.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду № 31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої строк дії основного договору визначений до 31.12.2023 (а.с. 52). 31.12.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду № 32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої строк дії основного договору визначений до 31.12.2024 (а.с. 53). Отже, відповідно до указаних додаткових угод строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 неодноразово продовжувався та договір діяв до 31.12.2024. Відповідно до п. 1.3 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, викладеному у редакції від 31.12.2020 (додаткова угода № 26), право вимоги права грошових вимог Клієнта до Боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 151 від 14.09.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № 700580372 від 12.07.2021 на загальну суму 28176,60 грн (а.с. 54). 30.10.2023 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" укладено Договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до умов якого, у п. 2.1, визначено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 57-59). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023, ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № 700580372 від 12.07.2021 на загальну суму 43736,10 грн (а.с. 62). 29.05.2025 між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та позивачем укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги (а.с. 64-67). Цього ж дня, 29.05.2025 між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та позивачем підписаний акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 29/05/25-Е, за змістом якого фактор прийняв реєстр боржників (а.с. 71). Судом досліджені платіжні інструкції, відповідно до яких позивачем було перераховано на рахунок ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" кошти по Договором факторингу № 29/05/25-Е (а.с. 72-74). Суд дослідив наданий позивачем розрахунок изаборгованості, складений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 75-76), розрахунок заборгованості, складений ТОВ «Таліон Плюс» (а.с. 77), виписку з особового рахунку (а.с. 78), згідно з якою заборгованість відповідача по кредитному договору № 700580372 від 12.07.2021 становить - 43736,10 грн, із якої; 12300,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 31436,10 грн - сума заборгованості за відсотками. Ураховуючи викладені вище правові регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що відповідач, як позичальник, отримав кошти за Договором кредитної лінії № 700580372 від 12.07.2021 в розмірі 12300,00 грн та не повернув їх у визначені строки, не сплатив погоджені сторонами договору відсотки по кредиту, отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеними договорами факторингу. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції № 18732 від 23.06.2025 (а.с. 9) позивачем при поданні цієї позовної заяви до суду сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Надаючи оцінку вимогам позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., суд враховує таке. Частинами 1 та 3 статті 13 3ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Ураховуючи обсяг правничої допомоги позивачу при розгляді цієї справи судом, надання позивачем договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025 (а.с. 79-80), додаткової угоди № 25770583750 від 30.05.2025 до договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 (а.с. 81), акт прийому-передачі наданих послуг (а.с. 82), відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню заявлений розмір витрат. Покликаючись на положення статей 259,263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: approved