Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

12.12.2024 року через підсистему «Електронний суд» до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Ейс» в особі представника Тараненка А.І. до [PERSON] про стягнення заборгованості, згідно прохальної частини якої просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №913194196 від 27.09.2022 року у розмірі 35\~440,08 грн.; судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6\~000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.09.2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №913194196 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV2KD74, зокрема 27.09.2022 року ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «так», що є підтвердженням підписання договору. З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Отже, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Відразу після вчинених дій відповідача, 27.09.2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти у сумі 7\~400,00 грн. на його банківську карту № [NUMBER] , що в свою чергу свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договорі факторингу №28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. 28.11.2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 21.12.2020 року. При цьому всі інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 року між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишено як 28.11.2018 та №28/1118-01. 31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. при цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року. 31.12.2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. при цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №205 від 29.11.2022 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Таліон плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 16\~475,36 грн. Право вимоги за кредитним договором №913194196 від 27.09.2022 року перейшло до ТОВ «Таліон плюс» 29.11.2022 року, відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги №205. 30.10.2023 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу №30/1023-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №2 від 20.12.2023 року до договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023 року від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлдайн фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 35\~440,08 грн. 07.11.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та позивач уклали договір факторингу №0711/24/Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором №913194196 від 27.09.2022 року перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача у розмірі 35\~440,08 грн. Сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого електронного договору, шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «ФК Оналйн фінанс» та позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Загальну сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором №913194196 від 27.09.2022 року становить 35\~440,08 грн., яка складається з наступного: 7\~400,00 грн. заборгованість по кредиту; 28\~040,08 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку за період 07.11.2024 по 13.11.2024 рік. Відповідач не виконував умови договору належним чином, не повністю сплачував платежі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Оскільки відсотки за вказаним кредитним договором нараховувались відповідно до його умов та закону, вони не підлягають зменшенню. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надав. Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 1\~статті 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] з Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» уклав договір кредитної лінії №913194196 від 27.09.2022 року на умовах, що кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредитний договір №913194196 від 27.09.2022 був документ сформований та підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор №MNV2KD74 було направлено позичальнику 27.09.2022 року о 18:09:46, одноразовий ідентифікатор було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 27.09.2022 року о 18:11:02, після чого відповідачем було підписано договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а Товариством було перераховано грошові кошти в сумі 7\~400,00 грн на банківську карту, що належить відповідачу [NUMBER] , що в свою чергу слугує доказом того, що відповідач прийняв пропозицію ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до п. 3.1 Договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 15\~800,00 грн. на умовах строковсті, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. Відповідно до п. 2.3 Договору, кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 7\~400,00 грн. одразу після укладення договору, орієнтовна дата повернення якого 27.10.2022 року. П. 7.1 Договору визначено, що на момент укладення цього договору, сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є датою закінчення дисконтного періоду кредитування 27.10.2022 року, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником. Пунктом 8.1 Договору визначено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника, крім процентів за неналежне користування кредитом, договором не передбачено. За умови, якщо позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості кредиту за договором на умовах пункту 8.5 Договору, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за весь строк дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50 % річних, що на день укладення договору становить 2,10 % в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (п. 8.3 Договору). В розділі 8 Договору визначено вартість послуг кредитодавця. Ціну договору. П. 8.4. Договору визначено, що зобов`язання по сплаті процентів за користування Кредитом після закінчення Дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним. П. 8.5. Загальні витрати за Кредитом та загальна вартість Кредиту може бути змінена в сторону зменшення, в порівнянні з описаним в п. 8.3 та. п. 8.12. Договору, при умові виконання Позичальником однієї з описаних в п.8.5.1. та 8.5.2. умов. П. 8.5.1. Якщо Позичальник здійснить дострокове повернення всієї суми отриманого Кредиту до закінчення строку Дисконтного періоду, то зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за фактичні дні користування Кредитом будуть визначатися за процентною ставкою 295,65 (двісті дев`яносто п`ять цілих шістдесят п`ять сотих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 0,81 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним. П. 8.5.2. Якщо Позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів та здійснить повернення всієї суми отриманого Кредиту до закінчення строку Дисконтного періоду (з урахуванням всіх Пролонгацій), то зобов`язання Позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування Кредитом за період від дати видачі Кредиту до 27.10.2022 р. (включно) будуть визначається на умовах п. 8.5.1. Договору за Дисконтною процентною ставкою, а з наступного дня після 27.10.2022 р. за ставкою 590,01 (п`ятсот дев`яносто цілих одна сота) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 1,62 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. У разі здійснення Починальником двох та більше Пролонгацій Кредитодавець може зменшити розмір Індивідуальної процентної ставки у наступних періодах Пролонгації. Про порядок надання додаткових знижок і про їх розмір Позичальник інформується в Особистому кабінеті. \~ \~ \~ \~П. 8.10 Договору визначено, що проценти в розмірі визначеному за правилами цього Договору, нараховуються на фактичну суму залишку Кредиту за кожен день користування Кредитом починаючи з першого дня надання Траншу за Договором та до дня закінчення строку дії цього Договору \~ \~ \~ \~У паспорті споживчого кредиту до укладення договору про споживчий кредит зазначені: інформація та контактні дані кредитодавця; інформація про контактні дані кредитного посередника; основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; платежі за супровідні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору; порядок повернення кредиту; додаткова інформація; інші вадливі правові аспекти. \~ \~ \~ \~Інформація, яка зазначена у паспорті споживчого кредиту зберігає чинність та є актуальною до 30.09.2022 року та підписана споживачем [PERSON] 27.09.2022 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором. На виконання умов вказаного Кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картковий рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 7\~400,00 грн. 27.09.2022 року на картковий рахунок № [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням №1a7af41d-0dc7-4822-b2bc-a77d9a58681f та довідкою №10/2024. У свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. Згідно розрахунку заборгованості виданого Фінансова компанія «Ейс», [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №913194196 від 27.09.2022 року за період з 07.11.2024 року по 13.11.2024 рік у розмірі 35\~440,08 грн., яка складається з: 7\~400,00 грн. прострочене тіло, 28\~040,08 грн. прострочені відсотки. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання щодо надання грошових коштів виконав в повному обсязі. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого закінчився 28.11.2019 року. 28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони до Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2022 року сторони до Договору факторингу уклали додаткову угоду №21, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2023 року сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №205 від 29.11.2018 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 16\~475,36 грн., з яких 7\~400,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9\~075,36 грн. заборгованість по відсоткам. 30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №30/1023-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги №2 від 20.12.2023 року до Договору факторингу №30-1023-01 від 30.10.2023 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 35\~440,08 грн., з яких 7\~400,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 28\~040,08 грн. заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредиту. 07.11.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали Договір факторингу №0711/24Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №0711/24Е від 07.11.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК«ЕЙС»» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 35\~440,08 грн. Надаючи оцінку доказам переходу права вимоги від первісного кредитора до кожного наступного на кожному етапі такої передачі, суд підтверджує перехід права вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидкі гроші» до ТОВ «Таліон Плюс» №28/1118-01 від 28.11.2018, який є рамковою угодою, оскільки підтверджує згоду сторін співпрацювати упродовж відповідного періоду часу, що підтверджується укладеними між сторонами рядом додаткових угод, якими продовжувалась дія вказаного договору факторингу. Аналогічних висновків дійшов суд під час надання оцінки договорам факторингу, укладеним між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Онлайн Фінанс» від 30.10.2023 року №30/1023-01, між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» від 07.11.2024 року №0711/24-Е. Надаючи оцінку Витягам з Реєстрів прав вимоги, суд звертає увагу, що вони є належним чином засвідченими, мають першу сторінку, та останню сторінку реєстру з печатками та підписами сторін договорів факторингу, та містять відомості щодо боржника - відповідача, його порядкового номеру у Реєстрі прав вимоги та боржників, номер договору структури та розміру заборгованості. З урахуванням вимог та обмежень встановлений законодавством про захист персональних даних, суд приймає аргументи позивача щодо доцільності, з метою недопущення порушень прав інших фізичних осіб прав щодо захисту персональних даних, надання лише належним чином завірених Витягів з таких Реєстрів прав вимог та боржників. З урахуванням викладеного, суд вважає надані договору факторингу та Витяги з Реєстрів прав вимоги та боржників належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Отже, суд встановив, що позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» набув статус кредитора за кредитним договором №913194196 від 27.09.2022 року. Таким чином дані спірні правовідносини виникли з кредитного договору і позивач доводить, що має місце неналежне виконання зобов`язань боржником. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Відповідно до\~статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з частиною першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За нормою\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно до\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до частини 1\~статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1\~статті 1078 ЦК України). Статтею 509 Цивільного кодексу України\~встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частини 1\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень статті\~527 ЦК України,боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор-прийняти виконання особисто,якщо інше не встановлено договором або законом,не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до частини 1\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень частини 1\~статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно положень\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положенняпараграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень\~статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1\~статті 1050 ЦК України, визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625цього Кодексу. Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання відповідно до\~статті 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті\~ 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд встановив, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання за кредитним договором №913194196 від 27.09.2022 року та надало відповідачу кредит в розмірі 7\~400,00 грн. Факт перерахування грошових коштів підтверджується платіжним дорученням від 27.09.2022 року, а також довідкою №10-2024 щодо перерахування грошових коштів. Окрім цього, суд зазначає, що в наданому позивачем договорі кредитної лінії №913194196 від 27.09.2022 року, в п. 5.1.1 Договору сторони погодили порядок надання кредиту, а саме шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника відкритий банком позичальнику, за умови що для ініціювання переказу використані реквізити платіжної картки [NUMBER] , що відбувається до 3 банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором. ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача, на підставі до Договору факторингу №0711/24/Е від 07.11.2024 року, враховуючи, що відповідач свої зобов`язання в повному обсязі не виконав, позивач має підстави для захисту свого права в суді. До ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» відповідно до укладеного договору відступлення прав вимог №0711/24/Е від 07.11.2024 року перейшло право грошової вимоги до відповіда за кредитним договором №913194196 від 27.09.2022 року. Враховуючи, що доказів повернення відповідачем позивачу отриманої у позику за вказаним договором грошової суми у повному обсязі 7\~400,00 грн., матеріали справи не містять, отже вимога позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 7\~400,00 грн є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню. Щодо стягнення заборгованості за процентами у розмірі 28\~040,08 грн. За умовами договору сторонами погоджено суму кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов кредитних договорів, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором, щодо повернення суми позики та процентів за користування позикою не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за тілом кредиту та за процентами. Як вбачається із змісту позовної заяви, ТОВ «ФК «ЕЙС» просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами за №913194196 від 27.09.2022 року у розмірі 28\~040,08 грн. Вирішуючи питання про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 28\~040,08 грн., суд керується правовою позицією, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження №14-318цс18), відповідно до якої, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України. Відповідно до положень п.2.3 Договору №913194196 від 27.09.2022 року, кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором у сумі 7\~400,00 грн. одразу після укладення договору, орієнтовна дата повернення якого 27.10.2022 року. Тобто, із вказаного слідує, що строк дії договору становить 30 днів. Розділом 11 Договору встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому азі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання. Виходячи з умов договору, сторони встановили строк кредитування до 27.10.2022 року, однак ТОВ «ФК «ЕЙС» просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку по 13.11.2024 року. На підтвердження розміру заборгованості за відсотками у вказаному розмірі позивач надав виписку з особового рахунку за кредитним договором №913194196 [PERSON] , відповідно до якого вказує, що сума вихідного залишку за кредитним договором за 07.11.2024 року по 13.11.2024 рік складає 35\~440,08 грн., з них 7\~400,00 грн. тіло кредиту, 28\~040,08 грн. відсотки. Надаючи оцінку вказаному доказу, суд вважає його неналежним та недостовірним доказом на підтвердження розміру заборгованості по відсоткам за кредитним договором у сумі 28\~040,08 грн., оскільки позивач по-перше, відповідно до умов договору факторингу не наділений правом нарахування відсотків, оскільки не був первісним кредитором та стороною договору надання кредитних коштів відповідачу, а по-друге в силу норм Цивільного кодексу України не мав правової можливості нараховувати відсотки за період з 07.11.2024 року по 13.11.2024 рік. Аналогічних висновків дійшов суд під час наданні оцінки Розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «Таліон Плюс», оскільки він також охоплює період після закінчення строку кредитування за Договором №913194196, а саме: з 29.11.2022 року по 23.02.2023 рік. Окрім цього, первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» також здійснювалось нарахування відсотків поза межами строку кредитування, а саме з 27.09.2022 року по 28.11.2022 рік. Як вже встановлено судом, згідно з розрахунком\~ТОВ\~«Манівео швидка фінансова допомога» та Реєстром прав вимоги №205 від 29.11.2022 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), укладеного з ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість відповідача за кредитним договором складала 16\~254,84 грн., з яких 7\~400,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 16\~254,84 грн. заборгованість по відсоткам. Отже, позовні вимоги щодо стягнення позивачем з [PERSON] заборгованості за процентами у розмірі 28\~040,08 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, окрім заборгованості за тілом кредиту, заборгованість за відсотками у сумі\~1\~798,20\~грн. за період з 27.09.2022 року по 27.10.2022 рік. Щодо вимоги позивача про стягнення судових витрат, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн., позовні вимоги задоволено частково, а відтак з урахуванням\~розміру задоволених вимог відшкодуванню відповідачем на користь позивача підлягають судові витрати за подачу позову в сумі 629,82 грн. Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача надано: договір про надання правничої допомоги №\~08/11/24-01 від 08.11.2024 року; додаткову Угоду №3 до Договору про надання правничої допомоги №08/11/24-01 від 08.11.2024 року; акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №08/11/24-01 від 08.11.2024 року. Клопотань про зменшення витрат на адресу суду не надходило. Верховний Суд в постанові від 22 листопада 2019 року у справі №902/347/18 роз`яснив, що суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, за власною ініціативою. Враховуючи, що позивач підтвердив понесені витрати на професійну правничу допомогу, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені та підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. Таким чином, оцінивши надані докази у їх сукупності надавши їм належну правову оцінку суд дійшов висновку що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість у розмірі 9\~198,20 грн. за кредитним договором №913194196 від 27.09.2022 року, витрати по сплаті судового збору у розмірі 629,82 грн. та 6 000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial