Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНА" (далі позивач) до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з останнього заборгованість у сумі 26540,80 грн за кредитним договором № 8342219 від 01.10.2024 року (далі кредитний договір), а також судовий збір у розмірі, передбаченому законом, та витрати на правову допомогу, зумовлені судовим розглядом вказаних позовних вимог. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 01.10.2024 року було укладено кредитний договір № 8342219, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу споживчий кредит у сумі 40000,00 грн на споживчі потреби. Відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти згідно з умовами договору. Унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором у нього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 26540,80 грн, яка складається із 12064,00 грн заборгованості за кредитом та 14476,80 грн заборгованості за відсотками, нарахованими на суму кредиту. Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів, обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором та особливостей укладення і виконання кредитних договорів; норми Закону України "Про електронну комерцію" щодо порядку укладення договорів в електронному вигляді; норми Закону України "Про споживче кредитування" щодо регулювання споживчих кредитних відносин. Разом із поданням позову представник позивача адвокат Ушакевич Марина Петрівна заявила клопотання про розгляд справи без участі позивача. Ухвалою від 05.08.2025 Дунаєвецький районний суд Хмельницької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі шляхом надіслання судових повісток поштою за місцем його реєстрації, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Між позивачем та відповідачем 01.10.2024 року було укладено кредитний договір № 8342219, який є змішаним договором відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, що містить елементи договору споживчого кредиту. Згідно з умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 40000,00 грн на споживчі потреби з фіксованою процентною ставкою згідно з умовами договору у розмірі 1% на день на строк 360 днів. Кредитний договір було укладено в електронній формі через веб-сайт та мобільний застосунок "CreditPlus" із дотриманням всіх вимог законодавства щодо електронного укладення договорів. Процедура електронного укладення кредитного договору відбувалася наступним чином. Відповідач за допомогою веб-сайту та мобільного застосунку "CreditPlus" подав заявку на отримання споживчого кредиту, вказавши всі необхідні персональні дані та реквізити банківської картки для зарахування кредитних коштів. Для ідентифікації споживача позивач здійснив перевірку коду, який був направлений на номер мобільного телефону відповідача. Після успішної ідентифікації кредитний договір та додатки до нього були підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 11-12 Закону України "Про електронну комерцію". Виконуючи свої зобов`язання за кредитним договором, позивач перерахував відповідачу обумовлені договором кошти на банківську картку, реквізити якої самостійно вказав відповідач при подачі заявки на кредит. Перерахування кредитних коштів у сумі 40000,00 грн було здійснено своєчасно та в повному обсязі відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується довідкою про перерахування коштів. Відповідач, отримавши кредитні кошти, не виконав узятих на себе зобов`язань щодо їх повернення та сплати процентів у встановлені договором строки. У результаті невиконання умов кредитного договору у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у сумі 26540,80 грн станом на час розгляду справи, з яких 12064,00 грн становить заборгованість за тілом кредиту, а 14476,80 грн заборгованість за несплаченими процентами згідно з умовами кредитного договору. З метою досудового врегулювання спору позивач 04.06.2025 року направив відповідачу досудову вимогу № 8342219/2025 щодо добровільного погашення заборгованості за кредитним договором. У досудовій вимозі відповідачу було запропоновано протягом розумного строку погасити заборгованість у повному обсязі. Однак відповідач на досудову вимогу не відреагував та заборгованість добровільно не погасив, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України. Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого. Встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли цивільно-правові відносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним кредитним договором. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Дана норма є базовою для регулювання кредитних правовідносин та повністю застосовна до спірних правовідносин між сторонами. Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, моральним засадам суспільства. Принцип свободи договору означає, що умови кредитного договору, укладеного між сторонами, є обов`язковими для виконання за умови їх відповідності вимогам законодавства. Сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Дана норма ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України дозволяє кваліфікувати укладений між сторонами договір як змішаний договір, що містить елементи кредитного договору та договору надання фінансових послуг. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Односторонні зміна та розірвання договору не допускаються, крім випадків, встановлених договором або законом. Ця норма встановлює принцип обов`язковості договору, згідно з яким відповідач повинен був виконати узяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України боржник, який має право на повернення грошей, сплачує кредитору проценти на суму боргу. Ця норма додатково обґрунтовує право позивача на стягнення процентів за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" договір споживчого кредитування має укладатися у письмовій формі та може укладатися в електронній формі відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Кредитний договір між сторонами було укладено в електронній формі з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлює, що електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Електронний договір має таку саму юридичну силу, що і договір, укладений у письмовій формі. У даному випадку кредитний договір було укладено в електронній формі та має повну юридичну силу. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" для ідентифікації сторін електронного договору та вираження ними волі можуть використовуватися електронний підпис, електронний цифровий підпис або інші дані в електронній формі. У даному випадку для підписання кредитного договору було використано одноразовий ідентифікатор, що є допустимим способом електронного підписання згідно з чинним законодавством. Суд вважає, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт надання кредиту відповідачу в повному обсязі, факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань та розмір заборгованості, що утворилася внаслідок такого невиконання. Подані позивачем докази є належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Кредитний договір № 8342219 від 01.10.2024 року, укладений в електронній формі між позивачем та відповідачем, є дійсним та обов`язковим для виконання сторонами. Електронна форма укладення договору створює для сторін такі самі права та обов`язки, як і договір, укладений у письмовій формі. Розмір заборгованості, зазначений у позовній заяві, відповідає умовам кредитного договору та розрахований правильно. Заборгованість за тілом кредиту у сумі 12064,00 грн відповідає сумі наданого кредиту. Заборгованість за процентами у сумі 14476,80 грн розрахована відповідно до умов кредитного договору та періоду прострочення платежу. За таких обставин суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторону, яка програла справу. Оскільки позов підлягає задоволенню, судові витрати слід покласти на відповідача. Також слід задовольнити вимогу позивача про стягнення витрат на надання правової допомоги у заявленій сумі в розмірі 105,00 грн.

Outcome: approved