Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

представник [PERSON] адвокат Макух А.В. звернулася в суд з позовом про стягнення з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь позивачки 43\~800 грн. 00 коп. страхового відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника, мотивуючи тим, що 19 липня 2022 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, і зокрема, [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Focus», р.н. [NUMBER] не врахувала дорожню обстановку та виїхала на смугу зустрічного руху, як наслідок зіткнулась з автомобілем «Audi A6», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок ДТП останній загинув на місці події, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання пригоди, була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА». 20 березня 2024 року позивачка, через представника звернулася до Страховика відповідача у справі із заявою про виплату страхового відшкодування, а 21 червня 2024 року позивачкою отримано лист, згідно якого відповідачем прийнято рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування в сумі 60\~200 грн. 00 коп., з яких 34\~200 грн. 00 коп. витрати на встановлення надгробного пам`ятника та 26\~000 грн. 00 коп. моральна шкода. Зазначає, що сума страхового відшкодування позивачці виплачена не в повному обсязі й оскільки [PERSON] на спорудження надгробного пам`ятника витрачено 95\~000 грн. 00 коп., з яких відповідачем відшкодовано лише 34\~200 грн. 00 коп., а розмір такого відшкодування згідно вимог чинного законодавства на 2022 рік не може перевищувати 78\~000 грн. 00 коп., просила стягнути з відповідача на користь позивачки 43\~800 грн. 00 коп. різниці між встановленим законом максимальним розміром витрат на спорудження надгробного пам?ятника та розміром страхового відшкодування, отриманого останньою від ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Ухвалою судді від 30 серпня 2024 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, а ухвалою суду від 07 жовтня 2024 року справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] , та її представник [PERSON] у письмових поясненнях від 23 червня 2025 року та в суді вимоги підтримали в повному обсязі, зазначили, що відповідачем при виплаті страхового відшкодування не взято до уваги те, що конструкція надгробного пам`ятника (намогильної споруди) складається з плити, плити-постамента, постамента-пам`ятника, плити-постамента, пам`ятника. Елементами намогильних споруд (пам`ятників) є намогильна плита, постамент та пам`ятник, кожні із яких не є самостійним елементом, а в сукупності складають намогильну споруду. Просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у письмових поясненнях від 02 червня 2025 року та представник [PERSON] в суді вимоги заперечили, мотивуючи в основному тим, що страхове відшкодування виплачено позивачці [PERSON] в повному обсязі, згідно розрахунку ФОП [PERSON] , за яким вартість встановлення надгробного пам`ятника загиблому [PERSON] склала 34\~200 грн. 00 коп., також зазначили, що згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодуванню потерпілому підлягають лише спорудження пам`ятника, а не надгробної споруди до якої належить також надгробна плита що є елементом благоустрою, а не елементом пам`ятника. Просили у позові відмовити в повному обсязі. Заслухавши сторони,\~свідка [PERSON] ,\~дослідивши матеріали\~справи,\~оцінивши докази\~в їх\~сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до\~ст.\~4,\~13,\~81\~ЦПК України,\~кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутись до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів.\~Суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених вимог\~і на\~підставі доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків\~встановлених цим\~Кодексом.\~Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях.\~Обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~не підлягають\~доказуванню,\~якщо суд\~не має\~обґрунтованого сумніву\~щодо достовірності\~цих обставин\~або добровільності\~їх визнання.\~Обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~зазначаються в\~заявах по\~суті справи,\~поясненнях учасників\~справи,\~їхніх представників. Із змісту вироку Городоцького районного суду Львівської області від 31 травня 2023 року убачається, що 19 липня 2022 року, близько 05 год. 45 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Ford Focus», р.н. [NUMBER] на 17 км + 800 м автодороги М-06 сполученням «Львів-Шегині», поблизу населеного пункту с. Бартатів Львівського району Львівської області порушила вимоги чинних Правил дорожнього руху України, що в цілому призвело до зіткнення з автомобілем марки «Audi A6», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який в цей час рухався на зустріч та який результаті зіткнення від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди, а його пасажир [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження (а.с. 7-11). Зазначеним вироком [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 7-11). Із копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , складеного 21 липня 2022 року Городоцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) убачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , у віці 53 роки в с. Бартатів Львівського району Львівської області, актовий запис №\~334 (а.с. 14). Із інформації про склад сім`ї потерпілого від 28 серпня 2023 року, із копії свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER] , свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , інших матеріалів справи убачається, що з 03 листопада 1990 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що [PERSON] є його донькою, а [PERSON] - сином (а.с. 13, 16-20). Згідно Витягу МТСБУ, на час настання 19 липня 2022 року дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія ТЗ - «Ford\~Focus»,\~р.н.\~ [NUMBER] \~ [PERSON] \~була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно Полісу №\~АТ1488455 (а.с. 12). 20 березня 2024 року, генеральний директор ТОВ «ЮК «Відшкодування» Кульчицький О.С. в інтересах потерпілих, звернувся в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою про виплату страхового відшкодування, в тому числі 95\~000 грн. 00 коп. відшкодування витрат на встановлення надгробного пам`ятника потерпілій [PERSON] позивачці у справі (а.с. 4). 20 травня 2024 року, генеральним директором ТОВ «ЮК «Відшкодування» Кульчицьким О.С. на адерсу ПАТ «НАСК «ОРАНТА» також надіслано товарний чек із переліком виконаних робіт та товарів придбаних позивачкою на спорудження пам`ятника загиблому [PERSON] , на загальну суму 95 000 грн. 00 коп. (а.с. 28, 29). Згідно товарного чеку ФОП [PERSON] витрати понесені позивачкою складаються з: встановлення пам`ятника 15 000 грн.; граніт зелений 38 700 грн.; граніт білий 9 000 грн.; доставка і обробка кам. 16 000 грн.; рамка на фото 6 000 грн.; встановлення фото 1 000 грн.; текст-золото 4 500 грн.; підсвічник, ваза 3 500 грн.; хрест 1 300 грн., на загальну суму 95\~000 грн. 00 коп. (а.с. 29). Вказані витрати та виконані роботи на замовлення [PERSON] по виготовленню надгробного пам`ятника підтвердив в суді також свідок [PERSON] , який крім цього, пояснив, що на вимогу ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виписав другий товарний чек від 01 жовтня 2023 року із детальним переліком робіт і матеріалів, на суму 95\~000 грн., що його робота і матеріали оплачені [PERSON] . Із пояснень позивачки в суді, із змісту листа ПАТ «НАСК «ОРАНТА» №\~09-02-20/4703 від 21 червня 2024 року убачається, що Старховиком виплачено [PERSON] страхове відшкодування, внаслідок смерті [PERSON] , у розмірі 60\~200 грн. 00 коп., з яких 34\~200 грн. 00 коп. витрати на встановлення надгробного пам`ятника та 26\~000 грн. 00 коп. моральна шкода (а.с. 27). Відповідно до ч. 1 ст. 1187 джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов?язані з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Статтею 1187 ЦК України передбачено об?єктивну (безвинну) цивільно-правову відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду яка завдана внаслідок його експлуатації. Разом із тим правила регулювання деліктних зобов?язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов?язок. Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов?язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров?я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов?язкове страхування). До відносин, що випливають із обов?язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №\~755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов?язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов?язаним суб?єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Відповідно до ст. 32 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (далі Закону), до заяви про виплату страхового відшкодування подаються документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого. Як встановлено судом 20 травня 2024 року, генеральним директором ТОВ «ЮК «Відшкодування» Кульчицьким О.С. на адресу ПАТ «НАСК «ОРАНТА» надіслано товарний чек із переліком виконаних робіт та товарів придбаних позивачкою на спорудження пам`ятника загиблому [PERSON] , на загальну суму 95\~000 грн. 00 коп. Згідно листа ПАТ «НАСК «ОРАНТА» №\~09-02-20/4703 від 21 червня 2024 року позивачці відшкодовано витрати на встановлення надгробного пам`ятника у розмірі 34 200 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам?ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред?явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Вищевказаний Закон, а також будь-який інший нормативний акт, який регулює спірні правовідносини, не передбачає права страховика зменшити законодавчо встановлений розмір регламентної виплати. Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», установлено, що мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня 2021 року становить 6\~500 грн. З урахуванням вищенаведеного, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» мало обов`язок у відшкодування витрат, завданих внаслідок смерті потерпілого [PERSON] , виплатити [PERSON] страхове відшкодування на спорудження пам`ятника у розмірі 78\~000 грн. 00 коп. (6 500 грн. 00 коп. - законодавчо встановлений мінімальний розмір заробітної плати на день настання страхового випадку х 12 = 78\~000 грн.). Таким чином з відповідача на користь позивачки слід стягнути 43\~800 грн. 00 коп. різниці між встановленим законом максимальним розміром витрат на спорудження надгробного пам?ятника та розміром страхового відшкодування, отриманого останньою від ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Що стосується покликань представників ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про те, що Страховик має обов`язок відшкодувати лише витрати на встановлення пам`ятника, а не намогильної споруди то суд зазначає наступне. Згідно статті 1 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання - діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб?єктів господарювання, спрямована на: забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого; забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об?єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих; надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності. Статтею 2 даного Закону визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Відповідно до п. 5.4 ДСТУ Б В.2.2-35:2013 елементами благоустрою могили (міст поховання) є бордюри, квітники, елементи замощення, площадки, доріжки, проходи. Відповідно до п. 6.1 ДСТУ Б В.2.2-35:2013 намогильними спорудами (пам?ятниками) є: плита, плита-постамент, постамент-пам?ятник, плита-постамент, пам?ятник. Елементами намогильних споруд (пам?ятників) є намогильна плита постамент та пам`ятник. Плита пам?ятника не є самостійним елементом та не може бути закріплена на могилі без постамента чи намогильної плити. Постамент та намогильна плита є елементами пам?ятника і свої сукупності утворюють намогильну споруду. Про неможливість встановлення пам`ятника, без усіх його складових (елементів) ствердив в суді також допитаний як свідок ФОП [PERSON] . Подібного висновку дійшов Київський апеляційний суд у справі №\~757/10111/22. Враховуючи наведене намогильна плита, постамент не є елементами благоустрою, а є структурними елементами пам`ятника й витрати понесені позивачкою на їх виготовлення та встановлення, підлягають стягненню у розумінні ч. 4 ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. З урахуванням вищенаведене та з огляду на вимоги ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави 1\~211 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved