Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

Адвокат Севастьянова А.В. в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав, зміну способу стягнення та розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані наступним: 11 березня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб.Від даного шлюбу народилися: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] .В зв`язку з погіршенням відносин шлюб між позивачем та відповідачкою розірваний рішеннямСоснівського районного суду м. Черкаси від 20 грудня 2018 року. Після фактичного припинення шлюбних відносин, задовго до розірвання шлюбу діти проживали із батьком, і продовжують проживати по даний час.Позивач самостійно виховує двох дітей, систематично приділяє увагу питанню здоров`я дітей, їх розвитку та вихованню. Діти навчаються в Черкаській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №30 ЧМР. Відповідачка з дітьми не спілкується, не має постійного місця проживання, власного житла та заробітку, щоб утримувати дітей, та, крім того, зловживає спиртними напоями. Більше того, батько піклується та піклувався про дітей весь час. Позивач зареєстрований та разом з дітьми проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Актом опитування сусідів №3074 від 27.12.2024 року. Позивач є власником вказаної квартири, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, згідно Акту відвідування за місцем проживання від 24.01.2022 року - квартира з-х кімнатна, діти проживають в різних кімнатах та забезпечені всім необхідним, проживають з батьком та мають належні умови для навчання та розвитку. Натомість, на даний час, діти зареєстровані за адресою реєстрації місця проживання Відповідачки, а саме, за адресою: [ADDRESS] . Однак, ні діти, ні Відповідачка фактично там не проживають та будинок відповідачу не належить. На даний час на розгляді в Соснівському районному суді м. Черкаси перебуває справа про встановлення місця проживання дітей. Крім того, рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 03.11.2020 року з Відповідачки стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх доходів. Станом на 01.01.2025 року заборгованість по сплаті аліментів становить171868 грн. 13 коп. Адвокат вказала, що Відповідачка ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості вїх подальшій долі, не цікавиться успіхами дітей, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки та сина, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми взагалі; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нимиосвіти - створились умови, які шкодять інтересам дітей. Вказала, що [PERSON] зловживає алкоголем, неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності в зв`язку із зловживанням алкогольними напоями, що підтверджується Постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 17.09.2021 року по справі №712/9366/21 та Постановою Чорнобаївського районного суду від 18.01.2017 року по справі №709/11/17, Довідкою про результати звернення громадянина [PERSON] від 31.05.2019 року з ГУНП в Черкаській області.Діти взагалі не спілкуються зі своєю біологічною матір`ю та, більше того, навіть бояться залишитися з нею через зловживання алкоголем та її агресію в зв`язку з цим. Крім того, наявний Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету ЧМР про визначення місця проживання дитини від 25.11.2024 №15-67/24, згідно якого орган опіки вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з батьком- [PERSON] .Таким чином, Відповідачка не виконує покладених законом на батьків обов`язків, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку Відповідачки. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення Відповідачки до своїх батьківських обов`язків. Крім того зазначила, що Відповідачка з своєї сторони не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та відмовляється від надання вище вказаної допомоги. Так, з моменту винесення Рішення пройшло майже 5 років, діти ростуть і витрати на їх утримання збільшуються, у дітей з`являються нові захоплення, вони відвідують гуртки і тому необхідні більші витрати. Крім того, зросли ціни на продукти харчування та тарифи на комунальні послуги. В зв`язку з цим та зважаючи на положення ст. 141 СК України щодо рівностіправ та обов`язків щодо дитини, Позивач вважає за можливе просити судзбільшити розмір аліментів, що стягуються з Відповідачки, а саме, частини всіх доходів Відповідачки.Зважаючи на те, що Відповідачка в добровільному порядку не має наміру компенсувати додаткові витрати на дітей, а тому не має іншої можливості захисту свого права, ніж звернення до суду з відповідним позовом. Просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно доньки [PERSON] та сина [PERSON] , а також збільшити розмір аліментів утримуваних з [PERSON] за рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.11.2020 року, а саме стягувати з відповідачки аліменти на утримання дітей в розмірі частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.03.2025 року відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.07.2025 року закрито підготовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні адвокат позивача Севастьянова А.В.позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] та сина [PERSON] , та збільшити розмір аліментів, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні 31.07.2025 року заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особи- Молчанович Н.О. скерувала до суду Висновок органу опіки та піклування м. Черкаси від 29.05.2025 № 10769-01-21 , який в судовому засіданні. Заслухавши думку адвоката позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного та сімейного законодавства. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до копії Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 05.08.2020 року, та копіїСвідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 05.08.2020 року, [PERSON] та [PERSON] вказані батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 грудня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 листопада 2020 року з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до розрахунку державного виконавця Чорнобаївського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на 01.01.2025 року заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] становить 171868,13 грн. Як вбачається з Акту обстеження умов проживання від 06.06.2024 року, складеного комісією у складі головного спеціаліста та завідувача сектору первинної роботи відділу опіки, піклування та усиновлення дітей служби у справах дітей Черкаської міської ради Барабанщикової О.А. та [PERSON] , сім`я у кількості три особи - [PERSON] , його діти [PERSON] та [PERSON] проживають у трикімнатній квартирі з усіма зручностями, яка належить [PERSON] . Батько самостійно виховує та утримує дітей та створив для них належні умови для проживання, розвитку та утримання. 25.11.2024 року Органом опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради складений Висновок № 15-67/24, відповідно до якого Орган опіки вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком [PERSON] . Відповідно до Акту опитування сусідів № 3074 від 27.12.2024 року вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з січня 2022 року. Відповідно до довідок Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 30 Черкаської міської ради Черкаської області від 26.12.2024 року № 543 та № 544 зазначено, щомати [PERSON] протягом навчання дітей [PERSON] та [PERSON] у школі не бере участі у їх вихованні, не спілкується з вчителями, не відвідує школу, на батьківських зборах присутньою не буває. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] вказували, що є тіткою та двоюрідною сестрою [PERSON] та [PERSON] . Вказували, що допомагають [PERSON] доглядати дітей, відводять у школу, роблять разом домашнє завдання, проводять разом дозвілля. Діти більше ніж 5 років проживають з батьком, всім забезпечені, натомість мати взагалі не цікавиться їх життям, не знає в якому вони класі, чим хворіють, не сплачує аліменти за рішенням суду. Лише іноді бачиться з дітьми, коли вони відвідують бабусю у селі, але ніякої матеріальної допомоги не пропонує. В судовому засіданні неповнолітні [PERSON] та [PERSON] підтвердили вказані обставини, зазначили, що фактично не бачили мати більш ніж п`ять років і на зв`язок вона виходить дуже рідко, щоб іноді запитати як справи, ніяких речей не купляє, не вітає на свята, не цікавиться успіхами у школі. Як вказав адвокат позивача, відповідачка жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної участі у вихованні дітей, не цікавиться їхнім життям, станом здоров`я, не сплачує аліменти, зловживає спиртними напоями, неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності. Виконавчим комітетом Черкаської міської ради 29.05.2025 року наданий Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] , та малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] , відповідно до якого виконавчий комітет ЧМР як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] , та малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] . Статтею 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частина 2 п. 16 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року вказує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків, як підстава для позбавлення батьків батьківських прав, має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських прав. Ухилення від виконання своїх обов`язків - це акт свідомої поведінки, тобто особа має реальну можливість виконати його, або не вчиняє відповідних дій. Відповідно до ч. 2 ст.166 СК України вбачається, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку утримувати дитину. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачка по справі свідомо самоусунулася від виховання дітей, не піклується про їхній фізичний і духовний розвиток, не цікавиться їхнімнавчанням, не спілкується з дітьми, не сприяє засвоєнню нимизагальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу. Більш того, відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання та утримання дітей. Таким чином, суд вважає ці позовні вимоги обґрунтованими, в зв`язку із чим вони підлягають задоволенню. Щодо збільшення розміру аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до чч.1, 2, ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.91 та набула чинності для України 27.09.91, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями ст.183 СК, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч.1 ст.192 СК встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст стст.181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК). Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 5.02.2014 №6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII ч.2 ст.182 СК викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Разом з тим Позивач не навів достатніх доказів на доведення можливості зміни раніше встановленого розміру аліментів, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін, покращення матеріального стану платника аліментів та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом. Посилання на відмову відповідачки у добровільному порядку надавати кошти для компенсації додаткових витрат на дітей не є правовою підставою для збільшення розміру аліментів, а є підставою для звернення до суду із позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дітей. Таким чином, у цій частині позову вимоги не доведені відповідними доказами, і тому в їх задоволенні слід відмовити. Питання судових витрат у позові не порушувалось. Судовий збір в частині збільшення розміру аліментів слід віднести на рахунок держави, оскільки позивач звільнений від його сплати.

Outcome: partial