Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 серпня 2008 року у Комарнівській міській раді Голодоцького району Львівської області, актовий запис №13. Позов мотивує тим, що перебувають у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалось через різні характери, погляди на життя, відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, у зв`язку з чим часто виникали непорозуміння та конфлікти. На момент звернення до суду відносини суттєво погіршились, фактично припинили спільне подружнє життя та ведення спільного господарства. Спроби зберегти сім`ю та налагодити відносини не принесли очікуваного результату. Між подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного, в результаті чого стали чужими людьми, відтак сімейні відносини припинились остаточно, шлюб існує формально, примирення не можливе, оскільки подльше збереження шлюбу не відповідає її інтересам. Просить позов задоволити. Сторони у судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись про таке належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомили, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, а тому відповідно до\~ст.280 ЦПК України, за згодою представника позивачки, судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, дала аналогічні пояснення, що й його мотиви, просила такий задоволити. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 24 липня 2025 року прийнято позовну заяву до озгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено до судового розгляду на 25 серпня 2025 року. 25 серпня 2025 року розгляд справи відкладено до 08 вересня 2025 року, у зв`язку з неявкою сторін, зокрема відповідача. Заслухавши представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 27 серпня 2008 року у Комарнівській міській раді Голодоцького району Львівської області, актовий запис №13. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 травня 2025 року, та [INFO] донька [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 травня 2025 року. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є небажання позивача будувати у подальшому сімейні стосунки через різне відношення до інституту сім`ї, внаслідок яких втрачено почуття любові, поваги у подружжя, припинено подружні стосунки, не ведеться спільне господарство, шлюб існує формально. Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Положення ст.24 СК України визначають, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Зокрема, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. Частина перша ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «Приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява N 44647/98). Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені і відновлювати позивач такі наміру не має. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі\~сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права подружжя та дітей. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки такий носить виключно формальний характер. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved