Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У березні 2025 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] посилається на те, що 24 лютого 2022 року коли російська федерація розпочала ракетні удари по території України її батьки поїхали до сестри в село Богданівка Броварського району Київської області, а позивач із чоловіком та дітьми залишились в м. Бровари. 08 березня 2022 року село Богданівка вже було окуповане російськими військовими, у той час як батько позивача [PERSON] та чоловік сестри [PERSON] перебували у селі. 22 березня 2022 року російський військовий погрожуючи кинути гранату, зайшов в будинок і розстріляв батька з автоматичної зброї. Після поховання батька, позивач разом із дітьми перетнули польський кордон та полетіли до Франції, де їм надали тимчасовий захист. Донька позивача стала замкнута, емоційно не стабільна, агресивна, в неї значно погіршились результати навчання. Син став тривожним, мовчазним. Через злочин, вчинений представниками військових структур та формувань російської федерації, життя, моральний та психологічний стан позивача та її сім`ї значно погіршилась, тому враховуючи викладене [PERSON] просить стягнути із держави російська федерація на свою користь відшкодування моральної шкоди, у зв`язку зі збройною агресією, тимчасовою окупацією території України, що призвели до позбавлення життя та втрати близької людини, вимушеного переселення 10\~000\~000 грн., стягнути із відповідача на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 2\~500\~000 грн., стягнути із відповідача на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 2\~500\~000 грн., та стягнути із відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до роз`яснень Міністерство закордонних справ, у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України МЗС України 24.02.2022 нотифікувало МЗС рф про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини з росією, які були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між країнами від 14.02.1992. відтак, діяльність дипломатичних представництв України в росії та росії в Україні, а також будь яке дипломатичне спілкування припинені відповідно до Віденської конвенції 1961 року. Отже, подальше отримання згоди рф на відмову від судового імунітету, а також подача будь-яких судових документів у даній категорії справ до російської сторони дипломатичними каналами унеможливлюється. Відповідача, Російську Федерацію суд повідомляв про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзив на позов відповідач не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями ст. 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилась [PERSON] . Батьком у свідоцтві записаний [PERSON] . 19 липня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії- [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». У [PERSON] та [PERSON] , [INFO] народилась дочка [PERSON] , та [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , в селі Богданівка Броварського району Київської області, про що свідчить свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] . Відповідно до довідки про причину смерті від [INFO] [PERSON] помер від наскрізного вогнепального кульового поранення голови з ураженням кісток черепа та головного мозку. Також, до матеріалів справи долучено свідоцтво про поховання [PERSON] . До матеріалів справи долучено копії закордонних паспортів [PERSON] № [NUMBER] , [PERSON] [NUMBER] , та [PERSON] № [NUMBER] із записів яких видно, що 06.04.2022 року позивач із дітьми перетнула кордон Польщі, а 07.04.2022 року перетнули кордон Франції. 28 березня 2022 року до ЄРДР зареєстровано заяву про вчинення кримінального правопорушення в кримінальне провадження № 120220041030000336, із якого видно, що 23 березня 2022 року, приблизно о 11:30, більш точного часу не встановлено, представники підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, із застосуванням військової техніки та зброї, здійснили збройний напад на цивільних громадян, цивільні споруди та транспортні засоби, що перебували у с. Богданівка Броварського району Київської області та допустили порушення законів та звичаїв війни. Зокрема, останні відкрили вогонь із автоматичної зброї у напрямку [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] . За результатами обстрілу [PERSON] отримав вогнепальні поранення, від яких помер на місці. Згідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 06 лютого 2023 року, [PERSON] , [INFO] має функціональні труднощі помірного ступеня прояву. Із довідки виданої практичним психологом ЗДО «Джерельце» від 30.05.2025 року, видно, що [PERSON] , ходив до дитячого садка до початку повномаштабного вторгнення, під час воєнних дій в Київській області ЗДО не працював, садок відкрили вже у червні 2022 року і згодом [PERSON] прийшов до садку і було видно, що у дитини ПТСР. Хлопчик пережив психологічну травму і її ознаки були очевидні. У нього часто виникали агресивні реакції на спогади пережиті ним подій. Спостерігалися тривожні прояви поведінки, посилилися страхи, часто відмовлявся від їжі, сон був порушений, часто почав хворіти, тяжко йшов на контакт. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики [PERSON] від 30.05.2025 року, вбачається наступне. [PERSON] є ученицею Броварського ліцею №1 з першого класу (з 2018 року). Після початку російського повномаштабного вторгнення перейшла навчатись до ліцею №5 в зв`язку з відсутністю власного бомбосховища в ліцеї. У 7 класі знову повернулась на навчання в ліцей №1. За час навчання зарекомендувала себе як спокійна, дисциплінована учениця. Володіє учбовим матеріалом на середньому рівні. [PERSON] має психоемоційні проблеми, а саме порушення адаптації, пригнічений психічний стан та бажання ізолюватися від соціуму. Часто проявляються симптоми, включаючи зміни настрою, порушення сну та апетиту, зміни в мисленні та пам`яті, а також проблеми в соціальних контактах. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Загальновідомо (тобто таке, що не потребує доказування - частина третя статті 82 ЦПК України), що рф, яка здійснює збройну агресію проти України, зухвало відкидає визнання будь-якої відповідальності за свою протиправну діяльність в Україні. 02 березня 2022 року збройну агресію рф проти України у резолюції ES-11/1 «Агресія проти України» визнала Генеральна Асамблея ООН. Вона вимагає від рф негайного припинення застосування сили проти України, утримання від погроз чи застосування сили проти будь-якої держави ООН, повного та безумовного виведення збройних сил з території України у межах її міжнародно-визнаних кордонів, а також забезпечення повного захисту цивільних осіб, включаючи гуманітарний персонал, журналістів та осіб, які перебувають у вразливому становищі, у тому числі жінок і дітей. 27 квітня 2022 року Парламентська Асамблея Ради Європи ухвалила резолюцію «Наслідки продовження агресії російської федерації проти України: роль і відповідь Ради Європи» № 2433. Визнала, що агресія рф проти України є безпрецедентним актом як сама по собі, так і за її далекосяжними наслідками, бо провокує найважчу гуманітарну кризу в Європі з найбільшою кількістю жертв, наймасштабнішим внутрішнім і зовнішнім переміщенням населення з часів Другої світової війни. 14 квітня 2022 року Верховна Рада України визнала дії, вчинені збройними силами рф та її політичним і військовим керівництвом під час останньої фази збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, геноцидом Українського народу (пункт 1 Заяви Верховної Ради України «Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні», схваленої постановою Верховної Ради України № 2188-IX). Вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН. Звернення позивачів до українського суду слід вважати єдиним розумно доступним засобом захисту права, позбавлення якого означало б позбавлення такого права взагалі, тобто заперечувало б саму сутність такого права (правові висновки, викладені у змісті постанов Верховного Суду: від 18 грудня 2024 року в справі № 686/29638/23 (провадження № 61-10754св24), від 11 грудня 2024 року в справі № 638/7894/23 (провадження № 61-7699св24), від 04 вересня 2024 року в справі № 201/196/23 (провадження № 61-15671св23)). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з частиною першою статті 49 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди. До зобов`язань, що виникають з дії однієї сторони, з урахуванням статей 49-51 цього Закону, застосовується право держави, у якій мала місце така дія (стаття 48 Закону України «Про міжнародне приватне право»). Відповідно до частини другої статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є, зокрема, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Завдання моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Згідно з пунктом 9 частини другої статті 16 ЦК України, відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів. Частиною першою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (пункт 2 частини другої статті 23 ЦК України). Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб (частина третя статті 23 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України). Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність від порушення цивільного права особи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 279/1834/22 (провадження № 61-1382сво23)). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, зокрема щодо способу та розміру компенсації (коли розмір компенсації не визначений законом). Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)). Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України). Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (частина п`ята статті 12 ЦПК України). Врахувавши конкретні обставини справи, глибину завданої позивачу моральної шкоди, характер та обсяг душевних страждань, яких зазнала позивач та її сім`я, зокрема діти, з урахуванням приписів розумності і справедливості, тривалості моральних страждань, а також врахувавши характер та тривалість порушення, яке продовжувало існувати на час розгляду справи, наслідки такого порушення для позивача, який внаслідок збройної агресії російської федерації проти України зазнав трагічних втрат в зв`язку зі смертю батька, що призвело до незворотних наслідків та порушення нормальних життєвих зв`язків, суд дійшов обґрунтованого висновку, що визначений розмір моральної шкоди є достатнім для відшкодування завданої моральної шкоди, а тому дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Щодо судових витрат. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на викладені норми чинного законодавства, та враховуючи ті обставини, що позивач звільнений від сплати судового збору, стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 15 140, 00 грн.

Outcome: approved