Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

До Вітовського районного суду Миколаївської області за підсудністю з Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача Романенко Михайло Едуардович звернувся через систему «Електронний суд» з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №725102 від 22.03.2019 року в сумі 3599,87 грн, а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування свого позову зазначав, що 22.03.2019 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір кредиту № 725102 шляхом підписання заяви-анкети та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ "А-Банк". Відповідно до укладеного договору позивач надав грошові кошти у сумі 6\~650 грн строком на 30 днів. 12.04.2018 року між ТОВ « Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія укладено договір факторингу №1, на підставі чго відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором. 12.09.2019 року укладено додаткову угоду №25 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги №25 від 12.09.2019 року про те , що на уовах договору право вимоги до ряду борджників в тому числі до [PERSON] за договорм № 725102 від 19.05.2019 року перейшло до нового кредитора ТОВ «Фк «Довіра та Гарантія» 25.07.2024 року відповідно до протколу загальних зборів №1706 перейменовано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Однак позичальник не виконав умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту та відсотків за користування ним, в зв`язку з чим за ним виникла зазначена заборгованість, яку позивач просив стягнути в повному розмірі. В судове засідання представник позивача за позовом не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, одночасно з позовною заявою направив до суду клопотання з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про та час судового засідання повідомлений належним чином, в порядку встановленому ст. 128 ЦПК України, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Ухвалою суду від 11 вересня 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що 22.03.2019 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір кредиту № 725102 шляхом підписання заяви-анкети та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ "А-Банк". Відповідно до укладеного договору позивач надав грошові кошти у сумі 6\~650 грн строком на 30 днів. 12.04.2018 року між ТОВ « Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія укладено догоір факторингу №1, на підставі чго відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором. 12.09.2019 року укладено додаткову угоду №25 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги №25 від 12.09.2019 року про те , що на умовах договору право вимоги до ряду борджників в тому числі до [PERSON] за договорм № 725102 від 19.05.2019 року перейшло до нового кредитора ТОВ «Фк «Довіра та Гарантія» 25.07.2024 року відповідно до протколу загальних зборів №1706 перейменовано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Позивач ознайомився з даним договором до його укладання і погодився з його умовами. З наданого Банком розрахунку заборгованості відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, перераховував платежі на погашення кредитної заборгованості несвоєчасно, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість в загальній сумі 35\~999,87, що складається з заборгованості відповідача за кредитним договором в сумі 23\~368,10 грн., яка складається з наступного: заборгованості за простроченим тілом кредита в сумі 6 650,00 грн., сума боргу за процентами 3591,00 грн, заборгованості за простроченими відсотками в сумі 9\~935,10 грн., сума боргу за штрафами 3192,00 грн. Сума збитків з врахуванням 3% річних 2105,22 грн, сума збитків інфляційних втрат 10\~526,55 грн. Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Договір про надання фінансового кредиту № 725102 від 19.05.2019 року укладений в електронній формі відповідно до закону України «Про елктронну комерцію» Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). При цьому, в ч.1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст.ст.526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до змісту Умов та правил надання банківських послуг сторони узгодили, умови повернення Банку кредиту, процентів за користування кредитом, неустойку та інші зобов`язання за Договором. За положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку та паспорт споживчого кредиту. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов`язання за Договором, а позичальник навпаки, порушив його умови в частині своєчасної та повної сплати кредитних платежів, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за заборгованістю в сумі 23\~368,10 грн., яка складається з наступного: заборгованості за простроченим тілом кредита в сумі 6 650,00 грн., сума боргу за процентами 3591,00 грн, заборгованості за простроченими відсотками в сумі 9\~935,10 грн. Що стосується стягнення штрафу в розмірі 3\~192 грн. та суми збитків з врахуванням 3% річних 2105,22 грн, і суми збитків інфляційних втрат 10\~526,55 грн., то слід зазначити наступне. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК Україниу період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні»у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першоїстатті 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану»в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи зазначені положення закону стягнення штрафу розмірі 3\~192,00 гривень за кредитним договором №725102 від 22.03.2019 року, тобто у період дії воєнного стану, не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. З огляду на наведені вище норми, не підлягають до стягнення з відповідача грошові кошти у якості інфляційних втрат та суми збитків з урахуваням 3% річних, нараховані позивачем за період з 24.02.2022 по жовтень 2024 року. Розрахунок інфляційних втрат та 3% річних слід розрахувати за кількістю днів прострочення зобов`язання (з грудня 2021 року по 24.02.2022 року), а тому відповідно, сума 3% річних становить 170,94 грн., а розмір інфляційних нарахувань становить 826,83 грн. Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 5000,00 грн, які підтверджуються договором про надання правової допомоги №33 від 22.03.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та Адвокатським бюро «Анстасії Міньковської» та розрахунком судових витрат в позовній заяві. Разом з тим, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог (58,82%%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1424,85 грн. - судовий збір, 2941,00 грн.- витрати на правничу допомогу.

Outcome: approved