Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

18.06.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, у якій просила стягнути з відповідача на її користь 35?000 євро відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок незаконної збройної агресії Російською Федерацією проти України. Також просить стягнути з відповідача державне мито у зв`язку з тим, що позивач, за законом, не сплачує мито, якщо шкода заподіяна позивачу злочином, вчиненим відповідачем. Також просила стягнути з відповідача на її користь 200?000 доларів США майнової шкоди за пошкоджене майно внаслідок ураження ракетою під час обстрілу у липні 2023 року. В подальшому представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1062397 грн, що еквівалентно 25 380 доларів США, що становить вартість відновлювального ремонту пошкодженого майна. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 20 лютого 2014 року розпочалася військова збройна агресія Російської Федерації проти України, що призвела до окупації частини території України, а саме: Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, і включення цієї території до складу Російської Федерації на правах суб`єктів федерації Республіки Крим та міста федерального значення Севастополь. З цього часу Російська Федерація втратила імунітет від судового переслідування в національних судах України. У квітні 2014 року розпочалася друга фаза збройної агресії Російської Федерації проти України: озброєні бандформування проголосили створення так званої «Донецької Народної Республіки» (7 квітня 2014 року) та «Луганської Народної Республіки» (27 квітня 2014 року). 23 серпня 2014 року відбулося масове вторгнення на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів Збройних Сил Російської Федерації. 24 лютого 2022 року розпочалася повномасштабна збройна агресія Російської Федерації проти України вторгнення збройних сил агресора на суверенну територію України з одночасними масованими обстрілами крилатими ракетами великої дальності з території Республіки Білорусь майже всіх великих міст України. У липні 2023 року російська ракета розірвалася біля її будинку, що спричинило значні руйнування житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . Всі ці обставини були зафіксовані у протоколах слідчих на місці вибуху. Таким чином, Російська Федерація спричинила позивачці матеріальну шкоду, яку вона оцінює у 200?000 доларів США. Окрім того, враховуючи, що її здоров`я погіршилося внаслідок сильного стресу, втрачено можливість спілкуватися з родичами та друзями, а також через те, що вона була змушена покинути домівку та виїхати до іншого міста, де переховувалася у сховищах, намагаючись врятувати своє життя, позивач також заявляє вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 35 000 євро. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 19.06.2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 13.08.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд, не з`явився. Загальновідомим є той факт, що в лютому 2014 року розпочалася військова агресія Російської Федерації проти України, внаслідок якої була анексована територія Автономної Республіки Крим, частково окуповані території Донецької та Луганської областей України. 24 лютого 2022 розпочалось повномасштабне вторгнення Російської Федерації на території України, у зв`язку із чим Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України», в Україні введено військовий стан строком на 30 діб, та який наступними указами Президента України неодноразово продовжувався, та триває станом на момент постановлення судового рішення по даній справі. Зазначені обставини є загальновідомими та ніким не оспорюються, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами ч. 3 ст. 82 ЦПК України. Відповідно до заяви Міністерства закордонних справ України, що розміщена 24 лютого 2022 року об 11 год 52 вх на офіційному сайті міністерства та є у вільному доступі, Президент України підтримав пропозицію Міністерства закордонних справ України про розрив дипломатичних відносин України з російською федерацією у відповідь на акт збройної агресії рф проти України, вторгнення російський військ задля знищення Української держави, захоплення силою української території та встановлення окупаційного контролю. Згідно з листом Міністерства закордонних справ України від 13 жовтня 2022 року № 72/11-612/1-81401 адресованого Міністерству юстиції України, Кабінету міністрів України, Офісу Президента України, Апарату Верховної Ради України, що також розміщений на офіційному сайті міністерства та є у вільному доступі, після повідомлення російській стороні про рішення української сторони розірвати дипломатичні відносини, встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною і російською федерацією, здійсненим у м. Мінську 14 лютого 1992 року, зазначений міжнародний договір припинив свою дію 24 лютого 2022 року. Відповідно до статті 12 Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004), що відображає звичаєве міжнародне право, держава не має права посилатися на судовий імунітет у справах, пов`язаних із завданням шкоди здоров`ю, життю та майну, якщо така шкода повністю або частково завдана на території держави суду та якщо особа, яка завдала шкоду, у цей час перебувала на території держави суду. Отже, судовий імунітет російської федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення російською федерацією державного суверенітету України, а отже, не є здійсненням російською федерацією своїх суверенних прав, що охороняються судовим імунітетом, а тому держава російська федерація є належним відповідачем у даній справі. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 18 травня 2022 року по справі № 760/17232/20-ц. У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з Росією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення різних запитів та листів до посольства Російської Федерації в Україні у зв`язку із припиненням його роботи на території України. Отже, починаючи з 2014 року відсутня необхідність у направленні до посольства Російської Федерації в Україні запитів щодо згоди Російської Федерації бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням Російською Федерацією збройної агресії проти України та ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави. Починаючи з 24 лютого 2022 року таке надсилання неможливе ще й у зв`язку із розірванням дипломатичних зносин України з Російською Федерацією. Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19 вказав, що в разі застосування деліктного винятку (наявність факту заподіяння шкоди) будь-який спір, що виник на території України в громадянина України, навіть з іноземною країною, зокрема РФ, може бути розглянутий і вирішений судом України як належним та повноважним судом. Суд України, розглядаючи справу, де відповідачем визначено РФ, має право ігнорувати імунітет цієї країни та розглядати справи про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі в результаті збройної агресії РФ за позовом, поданим саме до цієї іноземної країни. Верховний Суд також встановив підстави для висновку про те, що, починаючи з 2014 року, немає необхідності в направленні до посольства РФ в Україні запитів щодо згоди РФ бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням РФ збройної агресії проти України й ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави. А з 24 лютого 2022 року таке надсилання неможливе ще й з огляду на розірвання дипломатичних відносин України з РФ у зв`язку з повномасштабною збройною агресією. У зв`язку з викладеним, суд не направляв запиту до відповідача для отримання згоди РФ бути відповідачем у цій справі. Також судом враховується те, що було направлено нотаріально засвідчений переклад ухвали суду та доданих документів російською мовою на поштову адресу Посольства Російської Федерації в одній із країн, зручній для вручення зазначених документів, а саме до Посольства Російської Федерації в Республіці Польща. Поштове повідомлення повернулося до відправника у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Отже, судом було вжито всіх можливих заходів для належного повідомлення відповідача. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності відповідача у справі. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи,

Outcome: partial