Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачів за первісним та зустрічними позовами та заперечень відповідачів До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 29 вересня 2023 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кухтіна Вікторія Віталіївна, про визнання майна спільного сумісною власністю, визнання права власності на частину у спільному майні, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом та законом (обов`язкова частка), в якій позивач просив суд: 1. Визнати факт спільного проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 01 січня 2004 року по 28 січня 2019 року включно. 2. Визнати об?єктом спільної сумісної\~власності [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] наступне майно: ???Земельну ділянку з кадастровим номером 1221455800:01:088:0112, площею 0,0921 га, оформлену на ім?я [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія ДП Дн №024588, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2791, виданого 26 лютого1998 року; ???Садовий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 131,3 кв.м., житловою площею 44,3 кв.м. оформлений на ім?я [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно 16 січня 2016 року, індексний номер 51708440, орган державної реєстрації прав: Дніпропетровське районне управління юстиції; Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 51708794 від 16 січня2016 року; ???Земельна ділянка з кадастровим номером 1210100000:03:170:0018, площею 0,0241 га за адресою:\~ [ADDRESS] , оформлена на ім?я [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДП №020236, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №041472, виданого 12 вересня 2003 року; ? частина домоволодіння [ADDRESS] , загальною площею 310,8 кв.м, житловою площею 178,2 кв.м., 1-17 - споруди, I-V - мостіння, оформлену на ім?я [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу домоволодіння, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. за реєстровим номером 3273 від 01 червня 2001 року. 3. Визнати за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платників податків [NUMBER] право власності на частину у спільній сумісній власності, а саме визнати право власності на: - частину\~земельної ділянки з кадастровим номером 1221455800:01:088:0112, площею 0,0921 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; - частину Садовий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 131,3 кв.м., житловою площею 44,3 кв.м.; - \~частину земельної\~ділянки з кадастровим номером 1210100000:03:170:0018, площею 0,0241 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; - частину домоволодіння [ADDRESS] , загальною площею 310,8 кв.м, житловою площею 178,2 кв.м., 1-17 - споруди, I-V - мостіння. 4. ???Визнати за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платників податків [NUMBER] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті дружини [PERSON] , померлої [INFO] , - частину\~земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:03:170:0018, площею 0,0241 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та частину домоволодіння [ADDRESS] , загальною площею 310,8 кв.м, житловою площею 178,2 кв.м., 1-17 - споруди, I-V - мостіння. 5. ???Визнати за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платників податків [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом (обов?язкова частка) після смерті дружини [PERSON] , померлої [INFO] , на 1/12 частину земельної ділянки з кадастровим номером 1221455800:01:088:0112, площею 0,0921 та, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та 1/12 частину Садового будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 131,3 кв.м. житловою площею 44,3 кв.м. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач посилався\~на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 05 червня 1976 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , а також вони спільно виховували доньку [PERSON] від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , які також є спадкоємцями після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] за його заявою було відкрито спадкову справу. 12 лютого 1999 року шлюб між ними було формально розірвано, а 29 січня 2019 року повторно зареєстровано Проте шлюбні відносини між ними не припинялися, вони вели спільний бюджет і спільне господарство, спільно виховували дітей, мали взаємні подружні права та обов`язки, здійснювали спільні витрати, спільно придбавали рухоме та нерухоме майно, робили ремонти, добудови та облаштування придбаної нерухомості, спільно працювали та відпочивали, проживали однією сім`єю до самої смерті [PERSON] , що підтверджується Довідками управління праці та соціального захисту про склад сім`ї та пільги; Довідками, виданими Головою квартального комітету про склад сім`ї; Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 13 грудня 2003 року, в якому зазначено власником майна [PERSON] , та [PERSON] зазначено як особу, яка має право керувати транспортним засобом; фотографіями з сімейних свят; договорами на організацію відпочинку, документами та альбомами з фотографіями спільного відпочинку, в тому числі на честь святкування 20, 25, 30, 40 років спільного сімейного проживання; спільними заповітами на користь один одного, членськими книжками СТ «Зоря», квитанціями на сплату комунальних послуг і витрат на утримання майна, квитанцій на придбання будівельних матеріалів та іншого устаткування, поясненнями свідків. 17 жовтня 2004 року між ним та [PERSON] було також проведено таїнство вінчання, про що видано Свідоцтво про вінчання від 17 жовтня 2004 року [PERSON] єпархії Української Православної Церкви. У зв`язку з тим, що в період з 12 лютого 1999 року по 28 січня 2019 року включно зареєстрований між ними шлюб був відсутній, але вони проживали однією сім`єю, вели спільний бюджет та спільне господарство без реєстрації шлюбу, у зв`язку з чим просив суд визнати факт сумісного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За період спільного проживання як у зареєстрованому шлюбі, так і в період, коли шлюб між ними не був зареєстрований, за спільні кошти ними спільно було придбано наступне майно: ???Земельна ділянка з кадастровим номером 1221455800:01:088:0112, площею 0,0921 га, оформлена на ім?я [PERSON] на підставі Державного акту на право приватизації власності на землю Серія ДП Дн № 024588, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2791, виданого 26 лютого 1998 року ???садовий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 131,3 кв.м., житловою площею 44,3 кв.м., побудований в 1990 році та оформлений на ім?я [PERSON] 16.01.2016 ?Земельна ділянка з кадастровим номером 1210100000:03:170:0018, площею 0,0241 га за адресою: [ADDRESS] , оформлена на ім?я [PERSON] 13 вересня 2003 року ?частина домоволодіння [ADDRESS] , оформлена на ім?я [PERSON] . 01. 06.2001 За життя [PERSON] було складено наступні заповіти: 05 січня 1999 року за реєстровим №7 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Усенок Світланою Василівною було складено заповіт, яким вона заповідала усе належне їй майно [PERSON] . 25 липня 2002 року за реєстровим №4105 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевою I.О. [PERSON] було складено заповіт, яким вона заповідала усе належне їй майно [PERSON] . 17 квітня 2010 року за реєстровим № 475 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мамоновою Г.М. посвідчено заповіт [PERSON] , за яким вона заповідала: частину домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0241 га - онучці [PERSON] , [INFO] ; усе останнє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право - сину [PERSON] , [INFO] . 17 жовтня 2018 року за реєстровим номером 2344 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Черниш Є.В. посвідчено заповіт [PERSON] , згідно якого вона належну їй частину домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0241 га за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1210100000:03:170:0018 заповідала [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день є чинним заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Черниш Є.В. 17 жовтня 2018, а також заповіт, від 17\~квітня 2010\~року в частині заповіту на користь сина [PERSON] щодо всього майна, крім частини домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0241 га за адресою: [ADDRESS] . 22 вересня 2023 року на його звернення приватний нотаріус Кухтіна В.В. відмовила йому у видачі Свідоцтва про право власності на майно в спільному майні подружжя з посиланням на те, що під час реєстрації права власності на нерухоме майно [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебувала; запропоновано звернутися до суду. Щодо набуття у власність земельної ділянки та садового будинку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Згідно рішення зборів Садівничого товариства «Зоря» від 28 грудня 1987 року йому [PERSON] було виділено земельну ділянку за № [NUMBER] ; з 1987 року він був членом СТ «Зоря», в якому знаходилася виділена земля. На зазначеній земельній ділянці у 1990 році власними силами та за власні кошти ним та [PERSON] був збудований садовий будинок, якому присвоєно номер 105. В 1997 році, під час приватизації земельної ділянки, ними було вирішено оформити право на земельну ділянку на ім?я [PERSON] . Згідно рішення Виконкому Ювілейної селищної ради народних депутатів від 19 листопада 1997 року №205 [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельну ділянку площею 0,0921 га. В 1990 році на вказаній земельній ділянці ними було побудовано садовий будинок загальною площею 131,3 м.кв., житловою площею 44,3 м.кв., який зареєстрований 16 січня 2016 року на ім?я [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно СТВ 389346, індексний номер 51708440, орган державної реєстрації прав: Дніпропетровське районне управління юстиції. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 51708794 від 16січя 2016 року. Будівництво садового будинку в 1990 році, тобто в період зареєстрованого шлюбу, що підтверджується Технічним паспортом на будинок, в якому зазначено рік будівництва - 1990; Довідкою СТ «ЗОРЯ» від 17 травня 2023 року № 17/05-23 квитанціями на придбання будівельних матеріалів для будівництва зазначеного будинку, поясненнями свідків, членською книжкою садовода товариства. Таким чином, зазначений будинок є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , і він має право отримати частину вказаного садового будинку та земельної ділянки як частину у спільній сумісній власності. Щодо набуття у власність земельної ділянки кадастровий номер 1210100000:03:170:0018 та частини домоволодіння розташованого за адресою [ADDRESS] : 01 червня 2001 року ним та [PERSON] було придбано частину домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , оформлено на ім?я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частини домоволодіння, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. за реєстровим №3273. Право власності на частину домоволодіння зареєстровано в КП «ДМБТІ» 30 жовтня 2001 року, записано в реєстрову книгу №602. Крім того, 16 серпня 2001 року на ім?я [PERSON] ними було придбано земельну ділянку площею 241 кв.м., що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ДП №020236, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №041472, виданим 12 вересня 2003 року. Вказані домоволодіння та земельна ділянка були придбані в результаті їхньої спільної праці, за спільні кошти з [PERSON] , оскільки на час придбання даного домоволодіння та земельної ділянки вони хоча і не перебували в зареєстрованому шлюбу, але проживали разом, вели спільний бюджет. Він особисто оплачував продавцю грошові кошти за домоволодіння та земельну ділянку. На час придбання даного майна [PERSON] вже не працювала, матеріально забезпечував сім?ю тільки він, що підтверджується їхніми трудовими книжками. Оскільки він був більше зайнятий на роботі, то доручав [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 17 травня 2001 року вчинення дій з продажу належного йому на той час будинку по [ADDRESS] , виписати його з проданого будинку та прописати за новою адресою. В результаті їхньої спільної праці та об`єднанні зусиль, ними було придбано спільне майно для проживання їхньої сім?ї, в якому вони проживали разом до самої смерті [PERSON] . За вказане майно ним сплачувалися комунальні платежі, оплачувалися витрати на проведення будівельних робіт, заміну вікон, утеплення будинку, тощо. Тому просив суд визнати за ним право власності на 1/4 частину домоволодіння та частину земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та по домоволодіння та земельної ділянки в смт Слобожанське, Садове товариство «Зоря» як частку у спільній сумісній власності Він є непрацездатною особою за віком, таким чином має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] 3 огляду на коло спадкоємців та наявність заповітів [PERSON] від 17 квітня 2010 року та від 17 жовтня 2018 року, він вважає необхідним просити також суд визнати за\~ним право\~власності в\~порядку спадкування\~за заповітом\~від 17\~жовтня 2018\~року на\~ частину\~домоволодіння [ADDRESS] \~та \~земельну ділянку\~площею 0,0241\~га за\~адресою:\~ [ADDRESS] , цільове призначення: обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1210100000:03:170:0018, а також\~1/12\~частину садового\~будинку [ADDRESS] \~та 1/12\~частину земельної\~ділянки в\~СТ «ЗОРЯ»\~Слобожанської с/ради\~Дніпровського району\~Дніпропетровської області\~в порядку\~спадкування за\~законом обов`язкова\~частка) (т. 1 а.с. 1-11). 15 липня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кухтіна Вікторія Віталіївна про визнання права власності на частину садового будинку та частину земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом в якому просив суд: Визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом - на 5/12\~частин земельної\~ділянки з кадастровим номером 1221455800:01:088:0112, площею 0,0921 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; - на 5/12\~частин Садового\~будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 131,3 кв.м., житловою площею 44,3 кв.м. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що його батьки з 1976 року і до смерті матері проживали однією сім`єю, ніколи не розходилися і не припиняли шлюбних відносин. Вони завжди проживали разом, вели спільне господарство і все майно яке вони набули, вони набули спільно. Отже позовною заявою [PERSON] та доданими до неї доказами підтверджено, що батьки безперервно проживали спільно, мали один бюджет і спільно вели господарство з 1976 року. Таким чином, майно, набуте батьками з 1976 року є спільним набутим майном та батько має право на 1/2 частину в зазначеному майні, а саме: ???на частину земельної ділянки з кадастровим номером 1221455800:01:088:0112, площею 0,0921 га, ???на частину садового будинку за адресою: [ADDRESS] , ???на частину земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:03:170:0018, площею 0,0241 га за адресою: [ADDRESS] , ?- частину домоволодіння [ADDRESS] , 17\~квітня 2010\~року його матір [PERSON] склала заповіт, яким заповідала: частину домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0241 га - онучці [PERSON] , [INFO] ; усе останнє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право - сину [PERSON] , [INFO] . 17\~квітня 2018\~року його матір склала ще один заповіт, яким вона належну їй частину домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0241 га за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1210100000:03:170:0018 заповідала [PERSON] . Отже на сьогоднішній день є чинним останній заповіт від 17жовтня 2018 року, відповідно до якої [PERSON] заповідала належну їй частину домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0241 га за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1210100000:03:170:0018 на користь [PERSON] , а також заповіт від 17 квітня 2010 року, в частині заповіту на користь сина [PERSON] (за виключенням частини домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0241 га за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1210100000:03:170:0018). Зокрема, в порядку спадкування за заповітом він має право отримати у спадщину частину земельної ділянки з кадастровим номером 1221455800:01:088:0112, площею 0,0921 га, та частину садового будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 131,3 кв.м., житловою площею 44,3 кв.м. З урахування викладеного, батько, як непрацездатний вдівець має право на обов?язкову частку у спадщині і в тому майні, яке заповідала йому матір на його користь: а саме ??? частина земельної ділянки з кадастровим номером 1221455800:01:088:0112, площею 0,0921 га, яка оформлена на ім?я [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія ДП ДН №024588, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2791, виданого 26 лютого 1998 року належить батькові [PERSON] як частка у спільному майні; ??1/12 частина - як обов?язкова частка у спадщині. ??? частину садового будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 131,3 кв.м., житловою площею 44,3 кв.м., який оформлений на ім?я [PERSON] належить батькові [PERSON] як частка у спільному майні; - 1/12 частина - як обов?язкова частка у спадщині. Таким чином йому в порядку спадкування за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мамоновою Г.М. за реєстровим № 475 від 17 квітня 2010 року, належить решта цього майна, а саме 5/12 частин земельної ділянки з кадастровим номером 1221455800:01:088:0112, площею 0,0921 га, та 5/12 частин садового будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 131,3 кв.м., житловою площею 44,3 кв.м право власності на яке просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом (т. 2 а.с. 10-15). Позивач за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі та просив їх задовольнити (т. 2 а.с. 160,189,211,229). Позивач за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] визнав в повному обсязі та просив їх задовольнити (т. 2 а.с. 161) Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кухтіна правом на надання пояснень не скористалася , надала заяву про розгляд справи за її відсутності (т. 2 а.с. 45, 123,134,146,169,183,205). Відповідач [PERSON] правом на надання відзиву не скористалася Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 29 вересня 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (т. 1 а.с.222-223). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідачів (т . 1 а.с.226-229). До суду 03 листопада 2023 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання [PERSON] та про відсутні дані про реєстрацію стосовно [PERSON] (т. 1 а.с. 231-232). 03 листопада 2023 року суддя звернувся до Державної міграційної служби України щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання [PERSON] (т . 1 а.с.233). Ухвалою судді від 28 листопада 2023 року у зв`язку з виявленими недоліками позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (т. 1 а.с. 243-245). 04 грудня 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кухтіна Вікторія Віталіївна, про визнання майна спільного сумісною власністю, визнання права власності на частину у спільному майні, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом та законом (обов`язкова частка) (т. 2 а.с. 6-7). 15 січня 2024 року [PERSON] було подано зустрічний позов до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кухтіна Вікторія Віталіївна, про визнання права власності в порядку спадкування (т. 2 а.с. 10-15). 15 січня 2024 року представником позивача було подано клопотання про витребування доказів, а саме спадкової справи № 27/2022 заведеної після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] (т. 2 а.с. 22), яке ухвалою суду від 15 січня 2024 року було задоволено (т. 2 а.с. 26-27). 09 квітня 2024 року на адресу суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи 27/2022 заведеної 20 грудня 2022 року (т. 2 а.с. 45-105). Ухвалою суду від 03 липня 2024 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кухтіна Вікторія Віталіївна, про визнання права власності в порядку спадкування до спільного розгляду з первісним [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кухтіна Вікторія Віталіївна, про визнання майна спільного сумісною власністю, визнання права власності на частину у спільному майні, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом та за законом (обов`язкова частка) (т. 2 а.с. 140-141). 19 вересня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 2 а.с. 151-152). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні, зустрічні позовні вимоги [PERSON] визнали та не заперечували проти їх задоволення Позивач за зустрічним позовом [PERSON] визнав позовні вимоги [PERSON] та наполягав на задоволенні своїх позовних вимог. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні пояснили що вона є непрацездатною особою та має право на обов`язкову частину у спадщині після смерті своєї матері, просила не покладати на неї судові витрати по справі, оскільки не вважає себе відповідачем у даній справі. Приватний нотаріус в судове засідання не з`явилася, про день та час повідомлялася належним чином надавала заяви про розгляд справи за її відсутності. Фактичні обставини встановленні судом 05 червня 1976 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] (т. 1 а.с. 16) 12 лютого 1999 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] (т. 1 а.с.17) 29 січня 2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було знову зареєстровано, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія № [NUMBER] (т. 1 а.с. 18) [INFO] у [PERSON] та [PERSON] , народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (т. 1 а.с. 14). [PERSON] мала доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу (т. 2 а.с. 93). За життя [PERSON] та [PERSON] склали наступні заповіти: 04 січня 1999 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Продан О.Г. за №4 зареєстрований в реєстрі заповіт [PERSON] , який заповів усе належне йому майно де б вона не знаходилося та з чого б воно не складалося [PERSON] (т. а.с. 20) 05 січня 1999 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Продан О.Г. за №7 зареєстрований в реєстрі заповіт [PERSON] , яким вона заповіла усе належне їй майно де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося [PERSON] (т. 1 а.с.21). 25 липня 2002 року за реєстровим №4105 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевою I.О. було посвідчено заповіт [PERSON] , яким вона заповідала усе належне їй майно [PERSON] (т. 1 а.с. 22). 17\~квітня 2010\~року за реєстровим № 475 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мамоновою Г.М. посвідчено заповіт [PERSON] , яким вона заповідала: частину домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0241 га - онучці [PERSON] , [INFO] ; усе останнє\~майно,\~де б\~воно не\~знаходилось та\~з чого\~б воно\~не складалося,\~і взагалі,\~все те,\~що буде\~належати їй\~на день\~смерті і\~на що\~вона за\~законом матиме\~право -\~сину [PERSON] ,\~ [INFO] (т. 1 а.с. 23). 17\~жовтня 2018\~року за реєстровим номером 2344 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Черниш Є.В. посвідчено заповіт [PERSON] , згідно якого вона належну їй частину\~домоволодіння [ADDRESS] \~та земельну\~ділянку площею\~0,0241\~га за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~цільове призначення:\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд,\~кадастровий номер\~1210100000:03:170:0018\~заповідала [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 24). Майно стосовно якого виник спір Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серія ДП Дн № 024588 від 26\~лютого 1998\~року [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Ювілейної селищної Ради народних депутатів від 19 листопада 1997 року № 205 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0921 гектарів межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території садового товариства «Зоря» діл. № [NUMBER] , Ювілейної селищної Ради для ведення садівництва (т. 1 а.с. 26). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за [PERSON] 24.01.2014 зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1221455800:01:088:0112 яка розташовано за адресою: [ADDRESS] , площа 0,0921 гектарів (т. 1 а.с.27-29). Свідоцтвом про право власності\~ від\~16\~січня 2016\~року (т. 1 а.с. 30) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т. 1 а.с. 31) підтверджується право власності на садовий\~будинок за адресою [ADDRESS] загальною площею 131,3 кв.м., житловою 44,3 кв.м. [PERSON] (т. 1 а.с.30 ). Відповідно до договору купівлі - продажу від 01 червня 2001 року [PERSON] придбала частину домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] житловою площею 178,4 кв.м (т. 1 а.с. 37). Право власності на частину домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано 01 вересня 2004 року за [PERSON] , що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (т. 1 а.с. 38). Згідно до державного акта на право власності на земельну\~ділянку \~Серія ДП\~№ 020236\~від 12\~вересня 2003\~року [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки 16 серпня 2001 р. № 3589 є власником земельної ділянки площею 0,0241 га., яка розташована на території [ADDRESS] (т. 1 а.с. 44). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (т.1 а.с. 15) 20 грудня 2022 року після смерті [PERSON] - [PERSON] звернувся з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини за законом та за заповітом після смерті [PERSON] , та повідомив про заповіт від 17 жовтня 2018 року складеним на його ім`я та про інших спадкоємців [PERSON] сина померлої та [PERSON] доньку померлої (т. 2 а.с. 47). 20 грудня 2022 року з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся син - [PERSON] (т. 2 а.с. 77). Донька [PERSON] 20 грудня 2022 року звернулася до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини за законом та /або за заповітом (т. 2 а.с. 81). 20 грудня 2022 року відкрито спадкову справу № 70062695 після смерті [PERSON] (т. 1 а.с. 19). На запит нотаріуса до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про надання довідки про склад сім`ї [PERSON] , для відкриття спадщини та з метою встановлення факту прийняття та місця відкриття спадщини 29 листопада 2022 року надано відповідь, що за наявними даними картотеки за адресою [ADDRESS] з 25 вересня 2006 року по теперішній час зареєстровано дві особи [PERSON] та [PERSON] (т. 2 а.с. 57-58). 30\~січня 2023\~року \~ [PERSON] \~звернулася з\~заявою до\~приватного нотаріуса\~про відкликання\~ заяви\~про відмову\~ від\~спадщини (т.\~2\~а.с.\~91),\~та того\~ж дня\~подала заяву\~про прийняття\~спадщини за\~законом (т. 2 а.с. 92) Згідно довідки\~ до\~акту \~огляду медико\~-\~ соціальною\~комісією \~від 16\~листопада 2020\~року [PERSON] ,\~ [INFO] \~встановлено \~третю \~групу інвалідності\~ безстроково (т. 2 а.с. 94). 12 вересня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В. винесено постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (т. 2 а.с. 102-103) 22 вересня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В. надано відповідь про неможливість видати свідоцтво про право власності на майно в спільному майні подружжя, оскільки померла [PERSON] під час придбання майна не перебувала у шлюбі (т. 2 а.с. 105). 30 квітня 2025 року постановою приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (обов`язкову частку), свідоцтва про право на спадщину за заповітом та свідоцтва про право власності на майно в спільному майні подружжя (т. 2 а.с. 207-209). На підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] та сумісного придбання майна позивачами надано наступні документи 23 грудня 1987 року [PERSON] вніс кошти в Садове Товариство «Зоря» (т. 1 а.с. 60). 14 жовтня 1989 року видано квитанцію [PERSON] на оплату за перевозку цегли (т. 1 а.с. 64). 05 листопада 1990 року наказ на відгрузку цегли [PERSON] (т. 1 а.с. 65) Відповідно до страхового свідоцтва від 29 травня 1992 року [PERSON] застрахував дачу «Зоря» (т. 1 а.с. 60) 17 травня 2001 року [PERSON] уповноважує [PERSON] , представляти його інтереси як власника жилого будинку [ADDRESS] , доручення посвідчене приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Продан О.Г., та зареєстровано в реєстрі за № 2468 (т. 1 а.с. 62). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Нісан Прем`єра реєстраційний номер [NUMBER] від 12 грудня 2003 року власником авто є [PERSON] , а [PERSON] має право керувати (т. 1 а.с. 61). 17 жовтня 2004 року видано свідоцтво про вінчання [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 104). 20 вересня 2006 року квартальним комітетом [PERSON] надано довідку, в тім що вона проживає за адресою [ADDRESS] , у складі сім`ї з двох чоловік [PERSON] (т. 1 а.с. 52) 13 вересня 2007 року [PERSON] , [ADDRESS] уклав договір побутового замовлення на придбання меблів (т. 1 а.с. 54-55). 26 листопада 2008 року квартальним комітетом [PERSON] видано довідку в тім що вона проживає за адресою [ADDRESS] , у складі сім`ї з двох чоловік [PERSON] (т. 1 а.с. 51). Позивачем надано накладну № 0011175 від 07 серпня 2009 року на придбання [PERSON] скловати, яку було доставлено (т. 1 а.с. 56). 21 вересня 2010 року управлінням праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради видано довідку про те що [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані за адресою [ADDRESS] та мають право на пільги як діти війни (т. 1 а.с. 53). 21 вересня 2010 року квартальним комітетом [PERSON] видано довідку в тім що вона проживає за адресою [ADDRESS] , у складі сім`ї з двох чоловік [PERSON] (т. 1 а.с. 51). Наданні квитки на поїзд (т. 1 а.с. 106), аналогічні квитки за 2010 рік на екскурсії (т. 1 а.с. 107). Також надано квитанції за сплату комунальних послуг [PERSON] та [PERSON] за буд. [ADDRESS] за 2014 рік (т. 1 а.с. 81- 86) 09 квітня 2015 року квартальним комітетом [PERSON] видано довідку в тім що вона проживає за адресою [ADDRESS] , у складі сім`ї з двох чоловік [PERSON] (т. 1 а.с. 51). Відповідно до акта №1515 від 06 липня 2016 року проведено перевірку димових та каналізаційних каналів в буд. [ADDRESS] (т. 1 а.с. 63). 20 вересня 2016 року квартальним комітетом [PERSON] видано довідку в тім що вона проживає за адресою [ADDRESS] , у складі сім`ї з двох чоловік [PERSON] (т. 1 а.с. 52). 15 грудня 2016 року квартальним комітетом [PERSON] надано довідку, в тім що він проживає за адресою [ADDRESS] , у складі сім`ї з двох чоловік [PERSON] (т. 1 а.с. 51) Згідно договору на туристичне обслуговування від 06 вересня 2019 року [PERSON] придбала тур на двох з [PERSON] до [PERSON] (т. 1 а.с. 108-111). 17 травня 2023 року головою правління Садівничого Товариства «Зоря» надано довідку в тім, що [PERSON] був членом Садівничого товариства «Зоря» в період з 1987-1997 рік та йому було виділено земельну ділянку за № 105 на якій у 1990 року було збудовано будинок за власні кошти та якому присвоєно № 105, згідно номеру земельної ділянки на якому він розташований (т. 1 а.с. 57). Позивач [PERSON] надав копію членської книжки садового Товариства «Зоря» (т. 1 а.с. 58-59). Також позивачем [PERSON] надано квитанції на сплату членських внесків до Садового Товариства «Зоря» за період 2012 -2022 (т. 1 а.с. 67-76). На підтвердження сумісного проживання позивачем також надано копії фотокарток (т. 1 а.с. 87-103). На підтвердження сумісного відпочинку позивачем надано копії закордонних паспортів [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с.113-115). Також надано копії трудових книжок [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 116-122). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила що вона є онукою померлої [PERSON] та донькою [PERSON] їй відомо що бабуся залишала заповіт на її ім`я потім його змінювала, було ще декілька заповітів. Відносини з бабусею були хороші однак були перерви у спілкуванні через сварки, Бабуся допомагала грошима мамі . Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права (частина 2статті 16 ЦК України). За частиною першою ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частиною першою ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, законодавство визначає три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання права. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стосовно позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по 29 січня 2019 рік суд виходить з наступного. Так, 05 червня 1976 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який 12 лютого 1999 року було розірвано та згодом 29 січня 2019 року знову було зареєстровано. У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК) Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити такі факти: спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року № 554/8023/15-ц). Як вбачається зі змісту позовної заяви та наданих пояснень під час розгляду справи, позивач зазначає про проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 12 лютого 1999 року по 29 січня 2019 року за адресою [ADDRESS] , проте факт сумісного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу просить встановити в період з 01 січня 2004 року по 28 січня 2019 року включно. Встановлення цього факту позивачеві необхідно для визнання майна придбаного в період проживання без реєстрації шлюбу спільним сумісним майном. Правовідносини сторін щодо встановлення факту проживання чоловіка та жінки, що не перебувають в шлюбі між собою, починаючи з 01.01.2004 р. було врегульовано на законодавчому рівні СК України. За приписами частини 2\~статті 3 СК України сім`ю\~складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6\~рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99\~установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно із частинами 1, 2\~статті 21 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Таким чином, з наведеного положення випливає головна ознака подружніх відносин: наявність факту спільного проживання, ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. Отже, обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (постанова Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №\~695/1732/16-ц). Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі №\~466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі №\~522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року в справі №\~712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року в справі №\~490/10757/16-ц, від 08 грудня 2021 року в справі №\~531/295/19. \~ У постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі\~статті 74 СК України\~суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі (постанова Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20). На підтвердження\~факту спільного\~проживання однією\~сім`єю\~чоловіка та\~жінки без\~реєстрації шлюбу\~позивачем надано:\~Довідки управління\~праці та\~соціального захисту\~про склад\~сім?ї та\~пільги,\~а саме\~що [PERSON] \~та [PERSON] \~проживали \~та зареєстровані\~за адресою\~ [ADDRESS] \~та мають\~пільги як\~діти війни;\~Довідки,\~видані головою\~квартального комітету\~про склад\~сім?ї,\~а саме\~що [PERSON] \~проживає за\~адресою \~ [ADDRESS] \~та її\~сім`я \~складає два\~чоловіка [PERSON] ;\~Свідоцтво про\~реєстрацію транспортного\~засобу серія\~ [NUMBER] \~від 13.12.2003\~року,\~в якому\~зазначено власником\~майна [PERSON] ,\~а [PERSON] \~зазначено як\~особу,\~яка має\~право керувати\~транспортним засобом;\~ фотографії\~з сімейних\~свят ;\~договори на\~організацію \~спільного відпочинку,\~документи та\~альбоми з\~фотографіями спільного\~відпочинку,\~в тому\~числі на\~честь святкування\~20,\~25,\~30,\~40\~років спільного\~сімейного проживання; спільні заповіти на користь один одного, членські книжками СТ «Зоря», квитанції на сплату комунальних послуг і витрат на утримання майна, квитанції на придбання будівельних матеріалів та іншого устаткування, Свідоцтво про вінчання, видане 17жовтян 2004 року [PERSON] єпархії Української Православної Церкви. Враховуючи що позивачем доведено наявність між ним та померлою [PERSON] відносин притаманних подружжю у період з 01 січня 2004 року по 28 січня 2019 рік надано належні докази спільного проживання, ведення спільного господарства, спільного бюджету, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить позивач, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] разом із [PERSON] в період з 01 січня 2004 року по 28 січня 2019 року, має для позивача юридичне значення і потрібне для реалізації спадкових прав, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог [PERSON] про визнання об`єктом спільного сумісного власності земельної ділянки в Садовому товаристві «Зоря», садового будинку розташованого в Садовому товаристві «Зоря», земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS] та частини домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] , суд виходить з наступного. Так судом встановлено що все майно було придбано до 01 січня 2004 року, тобто до дії Сімейного Кодексу Відповідно до частини першої\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно із частиною першою\~Прикінцеві положення Сімейного кодексу України\~цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності\~Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року. Відповідно до статей 16, 17 Закону України "Про власність",\~статті 22 КпШС України, який був чинним до 1 січня 2004 року, спільною сумісною власністю визнавалось майно, нажите подружжям за час шлюбу (майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім`ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю). В інших випадках спільна власність громадян\~\~визнавалась частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено й учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їхніх часток, розмір частки кожного з них визначався ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. Відповідно до статей\~128, частини третьої статті\~240 ЦК УРСР 1963 року, який був чинним до 1 січня 2004 року, визначалось, що право власності в набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно зі статтею\~60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. \~Відповідно до частини\~третьої\~статті\~368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття\~63 СК України). \~У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина\~перша\~статті\~70 СК України). У частинах першій, другій статті 74 СК України (у редакції, чинній станом на 01 січня 2004 року) якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до статті 74 СК України (в редакції, чинній з 16 січня 2007 року) якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до роз?яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Частиною першою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об?єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною четвертою статті 120 3К України визначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначаєть пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Отже, аналіз вказаних норм права свідчить про те, що перехід права власності на земельну ділянку відбувається одночасно з переходом права на об?єкт нерухомості, що відповідає принципу «superficies solo cedit» - збудоване на землі слідує за нею. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об?єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об?єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває У прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлі чи споруди, або їх частини стає власником відповідної земельної ділянки, або її частини на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності. Частиною першою статті 30 Земельного кодексу України 1992 року (далі - 3К У країни 1992 року) також було передбачено, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об?єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 (провадження № 14-10519) сформульований правовий висновок, що у тому разі, якщо одним із подружжя під час шлюбу, дійсного на момент виникнення спірних правовідносин, придбано будинок, то в подружжя виникла спільна сумісна власність, тобто право другого з подружжя на частину будинку. У зв?язку з тим, що земельну ділянку виділено у власність для обслуговування цього будинку, то в чоловіка, за яким визнається право власності на 1/2 частку будинку, в такій же частці виникає і право власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування будинку. В постанові Верховного Суду від 25 лютого 2019 року у справі № 199/2099/17 (провадження № 61-35533св18) зазначено, що земельна ділянка, одержана особою в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Втім, якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, тоді у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди відповідно до статті 120 ЗК України 2001 року, статті 377 ЦК України. Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 09 грудня 2015 року у справі № 6-81415, в постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/2328/16-ц (провадження № 61-42538cв18), від 26 грудня 2019 року у справі № 364/515/19 (провадження N? 61-19224с19), від 19 листопада 2020 року у справі № 686/9580/16-ц. Так, 16 січня 2016 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на садовий будинок за адресою [ADDRESS] загальною площею 131,3 кв.м., житловою 44,3 кв.м.. Оскільки судом було задоволено позовну вимогу позивача [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю в період з 01 січня .2004 року по 28січня 2019 рік, тому дане майно є спільною сумісною власністю подружжя. 26 лютого 1998 року на ім`я [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю серія ДП Дн № 024588 на підставі рішення виконавчого комітету Ювілейної селищної Ради народних депутатів від 19 листопада 1997 року № 205 та передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0921 гектарів межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території садового товариства «Зоря» діл. № [NUMBER] , Ювілейної селищної Ради для ведення садівництва та 24 січня 2014 року зареєстровано право власності на земельну ділянку за [PERSON] та присвоєно кадастровий номер 1221455800:01:088:0112. Оскільки судом визнано право спільної сумісної власності на будинок [ADDRESS] який розташований на спірній земельній ділянці, а тому на підставі ст. 120 ЗК України дана земельна ділянка також є спільною сумісною власністю подружжя. А отже [PERSON] , має право отримати частину вказаного садового будинку та земельної ділянки як частину у спільній сумісній власності. Стосовно частини домоволодіння та земельної ділянки придбаних 01 червня 2001 року відповідно до договору купівлі продажу [PERSON] , які розташовані за адресою [ADDRESS] , суд вважає що позивачем [PERSON] доведено належними доказами, шо вказані домоволодіння та земельна ділянка були придбані в результаті їхньої спільної праці, за спільні кошти, оскільки на час придбання даного домоволодіння та земельної ділянки вони хоча і не перебували в зареєстрованому шлюбі, але проживали разом, вели спільний бюджет, за вказане майно [PERSON] сплачувалися комунальні платежі, оплачував витрати на проведення будівельних робіт, заміну вікон, утеплення будинку, а тому також є спільною сумісною власністю Пункт 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.95 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачає що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. За змістом положень ст. 1226 ЦК України частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб?єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Частинами 1, 2 ст. 71 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Вказані домоволодіння та земельна ділянка були придбані в результаті їхньої спільної праці, за спільні кошти з [PERSON] , оскільки на час придбання даного домоволодіння та земельної ділянки вона хоча і не перебували в зареєстрованому шлюбу, але проживали разом, вели спільний бюджет. [PERSON] особисто оплачував продавцю грошові кошти за домоволодіння та земельну ділянку. На час придбання даного майна [PERSON] вже не працювала, матеріально забезпечував сім?ю тільки він, що підтверджується наданими трудовими книжками. За вказане майно [PERSON] сплачувалися комунальні платежі, оплачувалися витрати на проведення будівельних робіт, заміну вікон, утеплення будинку, тощо. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За викладених\~обставин,\~оцінивши докази\~у справі\~у їх\~сукупності,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги \~ [PERSON] \~в частині\~визнання за\~ним права\~власності на\~ частину\~у спільній\~сумісній власності\~ ,\~а саме\~на:\~-\~ частину\~земельної ділянки з кадастровим номером 1221455800:01:088:0112, площею 0,0921 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; - частину Садовий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 131,3 кв.м., житловою площею 44,3 кв.м.; - \~частину земельної\~ділянки з кадастровим номером 1210100000:03:170:0018, площею 0,0241 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; - частину домоволодіння [ADDRESS] , загальною площею 310,8 кв.м, житловою площею 178,2 кв.м., 1-17 - споруди, I-V - мостіння підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом та за заповітом та [PERSON] про визнання за ними права власності в порядку спадкування за заповітом суд виходить з наступного. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Дня прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ст. 1270 УЦК України. Відповідно до частин першої- третьої статті 1235 заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов?язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов?язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Відповідно до частин 1 та 3 статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов?язкова частка). Розмір обов?язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов?язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов?язкову частку. Частиною 3 ст.\~1296\~ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦПК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні визначено Законом України "Про нотаріат", глава 7 розділу ІІІ якого, передбачає видачу свідоцтва про право на спадщину. Так, згідно ч. 1ст. 67 Закону України "Про нотаріат", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна (ч. 1ст. 68 Закону України "Про нотаріат"). [INFO] померла [PERSON] після смерті якої відкрилася спадщина на: частину\~земельної ділянки з кадастровим номером 1221455800:01:088:0112, площею 0,0921 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; - частину Садовий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 131,3 кв.м., житловою площею 44,3 кв.м.; - \~частину земельної\~ділянки з кадастровим номером 1210100000:03:170:0018, площею 0,0241 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; - частину домоволодіння [ADDRESS] , загальною площею 310,8 кв.м, житловою площею 178,2 кв.м., 1-17 - споруди, I-V - мостіння. [PERSON] [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк звернулися із заявами про прийняття спадщини, є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] проте їм було відмовлено. 17\~квітня 2010\~року за реєстровим № 475 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мамоновою Г.М. посвідчено заповіт [PERSON] , яким вона заповідала: частину домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0241 га - онучці [PERSON] , [INFO] ; усе останнє\~майно,\~де б\~воно не\~знаходилось та\~з чого\~б воно\~не складалося,\~і взагалі,\~все те,\~що буде\~належати їй\~на день\~смерті і\~на що\~вона за\~законом матиме\~право -\~сину [PERSON] ,\~ [INFO] (т. 1 а.с. 23). 17\~жовтня 2018\~року за реєстровим номером 2344 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Черниш Є.В. посвідчено заповіт [PERSON] , згідно якого вона належну їй частину\~домоволодіння [ADDRESS] \~та земельну\~ділянку площею\~0,0241\~га за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~цільове призначення:\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд,\~кадастровий номер\~1210100000:03:170:0018\~заповідала [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 24). Відповідно ст . 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Згідно ст 1254 ЦК України Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. З урахуванням вищенаведеного на сьогоднішній день є чинними заповіти: - посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мамоновою Г.М. 17\~квітня 2010\~року за реєстровим № 475 в частині заповіту на користь сина [PERSON] , [INFO] щодо всього майна,\~крім \~частини домоволодіння\~ [ADDRESS] \~та земельну\~ділянку площею 0,0241 га за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1210100000:03:170:0018. - посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Черниш Є.В. 17\~жовтня 2018 року за реєстровим номером 2344, відповідно до якого [PERSON] заповідала належну їй частину домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0241 га за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення:\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд,\~кадастровий номер\~1210100000:03:170:0018 на користь [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] яка є донькою померлою та згідно довідки до акту огляду медико - соціальною комісією від 16 листопада 2020 року встановлено третю групу інвалідності безстроково (т. 2 а.с. 94), яка є повнолітньою непрацездатною донькою спадкоємця, а тому відповідно до ч. 1 та 3 ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частину у спадщині після смерті своєї матері. [PERSON] , [INFO] , який є непрацездатним вдівцем також відповідно до ч. 1 та 3 ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частину у спадщині після смерті своєї дружини [PERSON] є спадкоємцем за заповітом від 17 жовтня 2018 року на спадкове майно: - \~частину земельної\~ділянки з кадастровим номером 1210100000:03:170:0018, площею 0,0241 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; - частину домоволодіння [ADDRESS] , загальною площею 310,8 кв.м, житловою площею 178,2 кв.м., 1-17 - споруди, I-V - мостіння. З урахуванням того що донька померлої [PERSON] має право на обов`язкову частину в спірному майні, за таких обставин, суд приходить до висновку, що є усі достатні підстави для визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно за заповітом, а саме: -на 3/8\~частину земельної\~ділянки з кадастровим номером 1210100000:03:170:0018, площею 0,0241 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; - на 3/16 частину домоволодіння [ADDRESS] , загальною площею 310,8 кв.м, житловою площею 178,2 кв.м., 1-17 - споруди, I-V - мостіння. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом від 17 квітня 2010 року на спадкове майно на: частину\~земельної ділянки з кадастровим номером 1221455800:01:088:0112, площею 0,0921 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; - частину Садовий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 131,3 кв.м., житловою площею 44,3 кв.м.; З урахуванням того що донька померлої [PERSON] та чоловік померлої [PERSON] мають право на обов`язкову частину в спірному майні, за таких обставин, суд приходить до висновку, що є усі достатні підстави для визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно за заповітом, а саме: -\~на 4/12\~частину земельної\~ділянки з кадастровим номером 1221455800:01:088:0112, площею 0,0921 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; -\~на 4/12\~частину Садовий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 131,3 кв.м., житловою площею 44,3 кв.м.; Окрім того суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом: -\~на 1/12\~частину земельної\~ділянки з кадастровим номером 1221455800:01:088:0112, площею 0,0921 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; -\~на 1/12\~частину Садовий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 131,3 кв.м., житловою площею 44,3 кв.м.; Крім того,\~позивач [PERSON] \~ просив\~стягнути \~на його\~користь витрати\~на правову\~допомогу в розмірі 14 000 грн. та 168 грн. комісія банка, яку підтверджує \~договором про надання правничої допомоги від 18 вересня 2023 року, додатком до договору про надання правової допомоги від 18 вересня 2023 року, актом приймання-передачі правничої допомоги від 30 червня 2025 року, платіжними інструкціями від 30 червня 2025 року(а.с.35). Відповідно до ч.2\~ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За змістом норм\~ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. При цьому згідно статті 30 згаданого Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Сума заявлених позивачем [PERSON] до відшкодування відповідачами судових витрат на правничу допомогу адвоката співмірна із складністю справи. Сам факт надання правової допомоги адвокатом та отримання її клієнтом підтверджується вищезазначеними документами. Тому, суд вважає, що позивач належними доказами довів понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката, тому вказана сума підлягає солідарному стягненню з відповідачів. Стосовно витрат на комісію банка в розмірі 168 грн., суд вважає за необхідне відмовити, оскільки дані витрати не є витратами на правову допомогу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог позивача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом, враховуючи що відповідач [PERSON] є інвалідом та звільнена від сплати судового збору суд вважає за необхідне стягнути з відповідача (за первісним позовом) [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені витрати за сплату судового збору в розмірі 7\~783,6 грн. та стягнути відповідача (за зустрічним позовом) [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2\~351,1 грн Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного та

Outcome: partial