Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та зустрічною позовною заявою адвоката Свиди О.Г., який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Позовна заява [PERSON] мотивована тим, що 21.07.2016 між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу у них народився син: [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що підставою для розірвання шлюбу стало погіршення спільного життя через відсутність взаємопорозуміння та спільних інтересів, втрату почуття любові та поваги один до одного. Вказує, що шлюбні стосунки фактично припинені більше року, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. На переконання позивача, реєстрація шлюбу носить лише формальний характер. Тому, просить суд шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвати. Мотивуючи зустрічну позовну заяву представник вказує, що за час шлюбу у сторін про справі народився син, одноосібним вихованням якого займається його довірителька [PERSON] за такого, просить суд визначити місце проживання дитини за місцем проживання матері. Крім того, у зв`язку з тим, що у поза судовому порядку сторонами не було досягнуто домовленості з приводу виконання обов`язку батька утримувати дитину, у зв`язку з чим просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення ним повноліття. Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] у судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви та просила задоволити таку у повному обсязі. Одночасно, не заперечила проти задоволення зустрічного позову. Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] у судовому засіданні вказав, що його довірителька не заперечує проти розірвання шлюбу та підтримав зустрічну позову заяву. Заслухавши пояснення учасників представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 21.07.2016 року, який зареєстрували у Виконавчому комітеті Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис №57 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 13.05.2025 (повторно). Відповідно до копії свідоцтва про народження № [NUMBER] , органом самоврядування мерії міста Ніредьгаза, [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що подружжя не підтримує шлюбно-сімейних відносин, їх шлюб існує формально, примирення між сторонами не можливе, спору про поділ майна не має. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З`ясувавши фактичні обставини справи, дійсні причини позову, суд у відповідності до ст. 112 Сімейного Кодексу України вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому згідно вимог ч. 3 ст. 105 СК України даний шлюб слід розірвати. Частиною 2 статті 114 СК України визначено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер та його розірвання буде відповідати волі кожного з подружжя. Що стосується вирішення зустрічної позовної заяви, суд виходить з наступного. Статтею 160\~СК України\~передбачено,\~що місце\~проживання дитини,\~яка не\~досягла десяти\~років,\~визначається за\~згодою батьків. Місце\~проживання дитини,\~яка досягла\~десяти років,\~визначається за\~спільною згодою\~батьків та\~самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно наявного в матеріалах справи Висновку виконавчого комітету Холмківської сільської ради від 10.07.2025 судом встановлено, що орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Суд також приймає до уваги те, що згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яким проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. За такого, суд вважає за необхідне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою її місця проживання. Суд наголошує, що визначення місця проживання дитини разом з матір`ю жодним чином не обмежує прав батька на приймання участі у житті дитини. Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачем ставиться вимога про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі ст.\~182\~СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані сторонами по справі докази та враховуючи, що сторонами у поза судовому порядку не досягнуто згоди щодо утримання дитини кожним із батьків, доказів зворотного суду надано не було, а також те, що обов`язок утримувати дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, за таких обставин, суд дійшов до висновку, що [PERSON] зобов`язаний нести витрати на утримання свого сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved