Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

28.04.2025 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором за №L2059195 від 09.11.2018 року у загальному розмірі 27 024,03 грн., яка складається з: суми заборгованості 17 980,99 грн., суми інфляційних втрат 7 426,23 грн., суми 3% річних 1 616,81 грн., а також витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу. Так, представник позивача в обґрунтування позову посилався на те, що 09.11.2018 року між ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії за №L2059195. В інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ФК «Дінеро» присвоєно номер договору - №L2059195, паралельно з номером договору №AG1144859, який зазначено в документах (на сайті) кредитора. Це та інші дані щодо кредитного договору зазначено у «довідці про ідентифікацію» особи позичальника, яка передана разом з іншими документами до ТОВ «ВІН ФІНАНС» на підставі договору про відступлення прав вимоги. Первісний кредитор виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти, а позичальник, в свою чергу, не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, із-за чого і виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості, її загальний розмір становив: 17 980,99 грн., яка складала з тіла кредиту в розмірі 8 200 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 1 581 грн., штрафами 4 099,99 грн., комісією 4 100 грн. 01.07.2019 року між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги за №01072019, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі і за договором кредитної лінії за №L2059195, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно відповідача. Станом на дату укладення договору за №01072019 від 01.07.2019 року відступлення права вимоги, сума заборгованості відповідача перед новим кредитором ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за кредитним договором становила 17 980,99 грн. В період з 01.07.2019 року по 25.04.2025 року по кредитному договору за №L2059195 від 09.11.2018 року надходження коштів на користь ТОВ «ВІН ФІНАНС» в рахунок погашення заборгованості за кредитом - 0,00 грн. А відтак, враховуючи вищезазначене, сума заборгованості за відступленим правом вимоги становить 17 980,99 грн. Всупереч умов кредитного договору та вимог закону, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «ВІН ФІНАНС». Заборгованість відповідача за кредитним договором за №L2059195 від 09.11.2018 року становить 17 980,99 грн., сума збитків з урахуванням 3% річних 1 616,81 грн., сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 7 426,23 грн. Разом заборгованість становить 27 024,03 грн. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08.05.2025 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому в прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання 09.09.2025 року не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, крім того повідомлявся через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Вишгородського районного суду Київської області, причини неявки суду невідомі, а тому суд, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~- у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А відтак, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного: Так, відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Так, судом встановлено, що 09.11.2018 року ТОВ «ФК «Дінеро» укладено договір кредитної лінії за №L2059195 (AG1144859) з [PERSON] . Вказаний договір укладений в електронній формі. Також відповідачем в електронній формі підписані: загальні умови договору кредитної лінії, додаткові угоди №АМ0229146, №АМ568558, №АМ6233808, №АМ9071648, №АМ9071648, №АМ9071648 до спеціальних умов для короткострокового кредиту договору кредитної лінії №AG1144859 та паспорт споживчого кредиту. Відповідно до умов цього договору, сума кредиту склала 8\~2000 грн., відсоткова ставка 0,66 % в день, комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день: 33 грн. Загальна вартість кредиту: 9\~781,00 грн. Реальна річна відсоткова ставка: 236,23 %. Дата повного погашення: 08.02.2019. Штраф, якщо є: 50 %. За розрахунком заборгованості за договором кредитної лінії за №L2059195 загальна заборгованість становить 17\~ 980,99 грн. та складається з: 8\~200 грн. тіло кредиту, 1\~581 грн. проценти для початково зазначеної тривалості, 4\~099,99 грн. штраф/пеня, 4\~100 грн. комісія. Позовна заява\~містить також\~і розрахунок\~позивача щодо\~сум інфляційних\~втрат та\~суми 3%\~річних за\~період 09/04/2022\~-\~07/04/2025,\~згідно якого: інфляційні втрати становлять 7 426,23 грн., а 3% річних 1 616,81 грн. 01.07.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги за №01072019, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі і за договором кредитної лінії за №L2059195, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно відповідача. 25.07.2024 року на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» протоколом за №1706 вирішено питання про зміну найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» та наказом за №55-к від 25.07.2024 року на виконання протоколу за №1706 від 25.07.2024 року внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів позивача. Так, приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону за №675-VIII). Відповідно до ст. 205, ст. 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Так, положеннями ст. 3 Закону за №675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до приписів ч. 3-5 ст. 11 Закону за №675-VIII - електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 627-628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629, ст. 638 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У постанові від 30.01.2018 року по справі за №161/16891/15 - Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року за №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року за №75 - виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Частиною 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом встановлено, що 09.11.2018 року ТОВ «ФК «Дінеро» укладено договір кредитної лінії за №L2059195 (AG1144859) з [PERSON] . Вказаний договір укладений в електронній формі. Умовами договору визначено, що товариство зобов`язане видати клієнту, а клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк повернути позику та сплатити проценти за користування, штрафи та пені. Разом з тим, позивачем ТОВ «ВІН ФІНАНС» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцем ТОВ «ФК «Дінеро» були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірі, що передбачені договором, а відповідач ці кошти отримав. Будь-яких належних та допустимих доказів щодо підтвердження заборгованості відповідача за укладеним кредитним договором позивачем суду не надано. Також позивачем не доведено набуття ним права вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги, оскільки доказів на підтвердження оплати за цим договором позивачем також не надано. З огляду на викладене, недоведеною є вимога про стягнення з боржника на користь ТОВ «ВІН ФІНАНС» боргу за кредитним договором за №L2059195 (AG1144859). Суд також враховував, що звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотань про вжиття заходів забезпечення доказів та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Таким чином, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Отже, ураховуючи викладене, в задоволенні позову слід відмовити. Щодо вимоги про поновлення строку позовної давності для подання позову: Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України - перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ст. 257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Нормами ст. 267 ЦК України визначено - якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до п. 18, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року за №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року за №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. У відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Тобто, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, що звернені позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Оскільки у даній справі відсутні підстави для задоволення позовних вимог та відповідач не заявив про необхідність застосування позовної давності, а тому дане питання судом не досліджується. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові на позивача. Оскільки позивачу у позові відмовлено, суд відмовляє у стягненні з відповідача на користь позивача і судових витрат. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 526, 527, 610-612, 627-629, 638 ЦК України,

Outcome: dismissed