Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

Позивач 03 липня 2025 року звернулась до суду з позовом, який було уточнено 10.07.2025, до [PERSON] про виділення частки паю у натурі, у якому просить припинити її право спільної часткової власності в частині частки земельної ділянки площею 4,7250 га, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5323886200:00:029:0028, що розташована на території Харківецької сільської ради Лубенського (раніше Пирятинського) району Полтавської області шляхом виділу з спільної власності [PERSON] , [PERSON] на вказану земельну ділянку. Визнати за нею право власності на новоутворену земельну ділянку загальною площею 2,3625 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка утворилася шляхом виділу з земельної ділянки з кадастровим номером 5323886200:00:029:0028. У обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Т.М. 20.06.2025 [PERSON] є власником 1/2 частини земельної ділянки площею 4,7250 га. за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5323886200:00:029:0028, що розташована на території Харківецької сільської ради Лубенського (раніше Пирятинського) району Полтавської області. Власниками іншої 1/2 частини зазначеної ділянки є [PERSON] . Проте між позивачем та відповідачем не досягнута згода щодо спільного володіння зазначеною земельною ділянкою, виник спір щодо порядку користування спільним майном. Існуючі між непорозуміння та відсутність згоди щодо поділу майна унеможливлюють його нормальне використання. Відповідно до Схеми розподілу земельної ділянки, виготовленої фахівцями КП «Землеустрій-2010», такий виділ є можливим. Укласти договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна відповідач також не погоджується. Такі дії відповідачів обмежують право позивача вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ухвалою суду від 16.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив суд, клопотань про перенесення розглядом справи до суду не надходило, відповідач не скористався наданим судом правом на подачу відзиву. Суд може вирішити спір за наявними матеріалами справи без його участі або на підставі наявних доказів, якщо це відбувається без поважних причин і у встановлений строк. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.ст. 12, 81\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~12\~червня 2009\~року №\~5\~«Про застосування\~норм цивільного\~процесуального законодавства,\~що регулюють\~провадження у\~справі до\~судового розгляду» судам роз`яснено, що суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Михайліченко Т.М. 20.06.2025, [PERSON] є власником 1/2 частки земельної ділянки площею 4,7250 га, цільове призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5323886200:00:029:0028, що розташована на території Харківецької сільської ради Лубенського (раніше - Пирятинського) району Полтавської області. Власниками іншої 1/2 частини зазначеної ділянки є [PERSON] (а.с. 3). Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав № 432337838 від 20.06.2025, за [PERSON] зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером 5323886200:00:029:0028, загальною площею 4,7250 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 4). Відповідно Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 81609168 від 20.06.2025 зареєстровано видачу свідоцтва про право на спадщину НТТ 532680 від 20.06.2025, номер у реєстрі нотаріальних дій 1088 за [PERSON] на 1/2 частки земельної ділянки площею 4,7250 га, цільове призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Харківецької сільської ради Лубенського (раніше - Пирятинського) району Полтавської області (а.с. 5). Відповідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 07.07.2025 № 201-20250707-0010002006 оціночна вартість земельної ділянки площею 4,7250 га, цільове призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровим номером 5323886200:00:029:0028, розташованої на території Харківецької сільської ради Лубенського (раніше Пирятинського) району Полтавської області становить 173004,54 грн. (а.с. 12-13). ПП «ЗЕМЛЕУСТРІЙ 2010» було надано до суду довідку разом із Схемою щодо можливості поділу (виділу) часток співвласників земельної ділянки, де зазначено, що враховуючи що частки співвласників є рівними, кожному може бути виділена в натурі земельні ділянка площею 4,7250 га (2,3625 га/2) кожному (а.с. 11). Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної часткової власності (спільне майно). Статтею 41 Конституції України гарантується, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Частиною 1 ст. 86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позову по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, позивачем вимога про стягнення з відповідачів на її користь понесених нею судових витрат не заявлялася, тому їх слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved