Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

У травні 2025 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову позивач посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , та після смерті якого відкрилась спадщина. На дату смерті її батько проживав та був зареєстрований в селищі Губиниха Самарівського району Дніпропетровської області. Позивач зазначила, що в установлений законом строк вона не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, оскільки вважала, що спадкоємцем за законом після його смерті є його дружина та її мати [PERSON] , однак у квітні 2025 року серед речей померлого вона виявила заповіт, складений спадкодавцем 26 серпня 2018 року, який посвідчений секретарем Губиниської селищної ради Єсін Л. Д. та зареєстрований в реєстрі за № 57, відповідно до змісту якого спадкоємцем [PERSON] є вона. Після виявлення такого заповіту, з метою оформлення своїх спадкових прав, вона звернулась до приватного нотаріуса Самарівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н. В., однак нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку пропуском нею строків, установлених ст.\~1270 ЦК України, для прийняття спадщини, у зв`язку із чи нотаріусом було рекомендовано їй звернутись до суду для вирішення цього питання. Зазначає, що вона в установлений законом строк не зверталась до нотаріуса через свою необізнаність про наявність заповіту, складеного на її ім?я, що є поважною причиною пропуску строків такого звернення, у зв`язку з чим, позивач звертається до суду з метою захисту своїх спадкових прав та просить визначити їй додатковий, достатній строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою судді від 09 травня 2025 року позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачеві строку для усунення її недоліків. 16 травня 2025 року позивач усунула недоліки позовної заяви, звернувшись на адресу суду із позовною заявою в новій редакції та надавши всі належним чином засвідчені копії письмових доказів для долучення до матеріалів справи та для направлення всім учасникам справи. Ухвалою судді від 19 травня 2025 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду в порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Цією ж ухвалою було вирішено питання про витребування доказів, а також відповідачеві та третій особі строки для подання відзиву на позовну заяву та письмових пояснень. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача Губиниської селищної ради у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував та просив ухвалити рішення у справі на підставі наявних доказів у справі. Відповідач приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н. В. у судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, подали суду окремі письмові пояснення, відповідно до змісту яких погоджуються із обставинами, викладеними позивачем у пред`явленій позовній заяві, не заперечують проти задоволення позовних вимог та вважають, що коло спадкоємців має бути встановлено нотаріусом з урахуванням заповіту. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до таких висновків. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що 04 вересня 2024 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зроблено відповідний актовий запис за № 3499, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04 вересня 2024 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії. За життя, а саме 26 квітня 2018 року [PERSON] склав заповіт, який посвідчений секретарем Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області Єсін Л. Д. та зареєстрований в реєстрі за № 57, відповідно до змісту якого все своє майно, де б таке не було і з чого б воно не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, заповів [PERSON] , [INFO] . На день смерті [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований один за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання спадкодавця та про склад сім`ї зареєстрованих на момент смерті № 315 від 18 квітня 2025 року, виданої Центром надання адміністративних послуг Губиниської селищної ради та наданою суду в засвідченій позивачем копії. Установлено, що третя особа у цій справі [PERSON] є дружиною спадкодавця, а третя особа [PERSON] та позивач [PERSON] є його доньками, що підтверджується відповідними свідоцтвами, наданими суду в засвідчених позивачем копіях. Також судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] разом зі спадкодавцем на момент його смерті не проживали та заяву про прийняття спадщини після його смерті не подавали. З метою оформлення своїх спадкових прав, позивач [PERSON] звернулась на адресу приватного нотаріуса Самарівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н. В. із питанням заведення спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Листом приватного нотаріуса Самарівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н. В. щодо роз`яснення по спадщині №\~222/01-16 від 18\~квітня 2025 року, позивача було повідомлено про неможливість вчинення нотаріальної дії у зв`язку пропуском нею строків, установлених ст.\~1270 ЦК України, для прийняття спадщини, та їй було рекомендовано звернутись до суду для вирішення цього питання. Судом установлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] не заводилась, що підтверджується відповідною інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові права та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданою у відповідь на запит суду. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на\~заповіт має\~фізична особа\~з повною\~цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (ст. 1234 ЦК України). Частиною 1 статті 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 статті 1269\~ЦК України установлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. За диспозицією зазначеної норми закону у разі встановлення поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд визначає додатковий строк спадкоємцю, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до абз.\~1, 3, 6 п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30\~травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судовий порядок продовження даного строку застосовується у випадках, коли інші спадкоємці, які прийняли спадщину, або хоча б один із них, заперечують проти вступу у спадщину особи, що пропустила вказаний строк; якщо спадщина перейшла до територіальної громади і немає інших спадкоємців; або усі спадкоємці, крім позивача, відмовилися від спадщини. Підставою для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, є визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними. Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що у позивача були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, що пов`язано із необізнаністю спадкоємця про наявність заповіту, а тому остання з поважної причини пропустила строк для прийняття спадщини, визначений ст. 1270 ЦК України. Доводи, викладені позивачем у позові розцінюються судом, як об`єктивні, поважні причини, пов`язані з істотними для позивача труднощами на вчинення такої дії. Ураховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з поважних причин і є підстави для застосування ч. 3 ст.\~1272 ЦК України до спірних правовідносин, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню, позивачеві належить визначити додатковий строк для прийняття спадщини терміном три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Разом з\~тим,\~суд зауважує,\~що відповідно\~до ст.ст.\~15,\~16\~ЦК кожна\~особа має\~право на\~захист свого\~цивільного права\~у разі\~його порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту\~цивільних прав\~та інтересів\~можуть бути: 1)\~визнання права: 2)\~визнання\~правочину недійсним; 3)\~припинення дії,\~яка порушує\~право; 4)\~відновлення становища,\~яке існувало\~до порушення; 5)\~примусове виконання\~обов`язку\~в натурі; 6)\~зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8)\~відшкодування збитків\~та інші\~способи відшкодування\~майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди; 10)\~визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може\~захистити цивільне\~право або\~інтерес іншим\~способом,\~що встановлений\~договором або\~законом чи\~судом у\~визначених законом\~випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень\~частин другої - п`ятої статті 13\~цього Кодексу. Водночас,\~відповідно до\~ч.\~1,\~3\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Позивачем [PERSON] заявлено вимогу про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, в тому числі й до приватного нотаріуса Самарівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н. В. Суд звертає увагу позивача на те, що позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Указаний висновок викладений зокрема у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року по справі № 140/871/16-ц (провадження № 61-38046св18), від 15 січня 2020 року по справі № 200/9984/16-ц (провадження № 61-11977св19) та від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18). Водночас позивач пред`являє зокрема свої вимоги до приватного нотаріуса, яка не є належним відповідачем у цій справі, оскільки нотаріус не відноситься до суб`єктів матеріальних відносин, які лежать в основі вчинення нотаріальних дій. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб учасників нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Таким чином, нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року в справі №\~523/9076/16-ц зазначила, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку про необхідність відмови позивачеві в задоволенні позову в частині вимог до приватного нотаріуса Самарівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н. В. через пред`явлення вимог до неналежного відповідача в цій частині . На підставі ч. 1, п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. У той же час, враховуючи відсутність вини відповідача, суд приходить до висновку, що судові витрати повинні бути покладені на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial