Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

06 червня 2025 року [PERSON] звернулася до Овідіопольского районного суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , 1935 року народження, яка є її бабцею. В обґрунтування заяви зазначала наступне. [PERSON] померла [INFO] . Заповіту вона не залишила. На день її смерті залишилось майно, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай) серія РН № 738222, виданого Овідіопольською РДА 14.08.2000р. На день\~смерті [INFO] заявниця\~проживала разом\~зі спадкодавицею,\~оскільки остання\~ще за\~життя подарувала\~житловий будинок\~по [ADDRESS] \~своїй онуці,\~що підтверджується\~договором дарування\~№ 411\~від 10.03.2004р.,\~посвідченого приватним нотаріусом\~Мирошниченко Н.М. Бабуся залишилася проживати у вказаному будинку до самої своєї смерті. В подальшому [ADDRESS] була перейменована у [ADDRESS] на підставі рішення Овідіопольської селищної ради № 65-УІІ від 21.01.2016 року. 08.04.2025 року заявниця звернулася із заявою до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Селезньової В.А.с заявою про прийняття спадщини після [PERSON] . Приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Селезньова В.А. листом-роз`ясненням № 37/01-16 від 08.04.2025 року рекомендувала звертатися до суду з огляду на те, що заявниця пропустила 6-місячний строк встановлений чинним законодавством для прийняття спадщини та не надала відомості щодо останнього місця проживання спадкодавця на час відкриття спадщини і докази щодо постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, рекомендувала звертатися до суду. Спадкова справа заведена не була, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 80761294 від 08.04.2025р. З огляду на вказане, заявниця змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавицею бабусею [PERSON] , по день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . . Заявниця в судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі, просила суд її задовольнити. Заінтересована особа Овідіопольська селищна рада Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання, в якому просила суд слухати справу без участі представника, не заперечувала щодо задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявниці, показання, свідків суд вважає заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1ст. 315 ЦПК Українита не є вичерпним (ч. 2ст. 315 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно дост.\~55\~Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до положень ст.ст.\~1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст.\~1223\~ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Згідно зіст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.1ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч.1 ст.1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, необхідно встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Так судом встановлено, що [PERSON] , 1935 року народження \~померла\~ [INFO] , що підтверджується\~свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . [PERSON] належав житловий будинок на підставі свідоцтва про право особистої власності на нерухоме майно, виданого Овідіопольською селищною радою Одеської області 23.12.2003р., який вона подарувала заявниці, що підтверджується копією договору дарування жилого будинку від 10.03.2004 року № 411, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Мірошниченко Н.М. Із свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), повторного свідоцтва про народження її матері [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) серія [NUMBER] та свідоцтв про шлюб серія [NUMBER] та серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є донькою [PERSON] і відповідно онукою [PERSON] . Згідно ч.1 ст.29\~ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбаченихКонституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Оскільки Овідіопольською селищною радою Одеського району Одеської області не було надано довідок щодо останнього місця проживання та реєстрації спадкодавця [PERSON] , для підтвердження вказаного факту в суд були викликані свідки [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] підтвердила, що знала померлу [PERSON] , оскільки багато років мешкає поряд, вона її сусідка, будинок навпроти. Знає її онуку [PERSON] , яка мешкала з бабусею та доглядала її. Бачила постійно їх у дворі. Бабуся померла в 2009 році, онука мешкала разом з нею з 2008 року. Свідок [PERSON] підтвердила, що знала покійну, її доньку та її онуку [PERSON] . Зазначила, що бабуся померла в 2009 році. Онука мешкала разом з бабусею та доглядала її приблизно з 2008 року. Оскільки інших доказів на підтвердження постійного проживання заявниці однією родиною з [PERSON] не менше ніж п`ять років до моменту смерті, яка настала [INFO] , надано не було, суд вважає, що заява може бути задоволена частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial