Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за Договором позики №2548645 в розмірі 20225,00 гривень. Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання за Договором позики №2548645 від 05.01.2024 року, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . У відповідності до укладеного з первісним кредитором договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 позивач набув право вимоги до боржників, вказаних в реєстрі, в тому числі і до відповідача. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, відповідач не здійснив погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні первісного кредитора. Представник позивача стверджує, що за вказаних обставин [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Договором позики №2548645 в розмірі 20225,00 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15225 грн. - сума заборгованості за відсотками. Ухвалою судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 01.07.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Відповідачем 14.07.2025 подано до суду відзив на позов, в якому [PERSON] зазначає, що вона знаходиться в статусі дружини військовослужбовця, який проходить дійсну військову службу по мобілізації з 16.02.2024, що надає відповідачу право на пільги та гарантії як дружини військовослужбовця відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Разом з тим, відповідачка не визнає позовні вимоги у повному обсязі, вважає їх необґрунтованими та недоведеними належними доказами, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підтвердження своїх заперечень проти позову відповідач зазначає, що до позову не долучено платіжного документу на підтвердження перерахування фактором грошових коштів клієнту за відступлення права грошової вимоги. Також відповідач зазначив, що позивачем не доведено жодними належними доказами отримання ним грошових коштів за кредитним договором, зокрема, не надано доказів видачі йому кредитних коштів (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо) та інших доказів, які б підтверджували факт отримання кредитних коштів відповідачем в розмірі, заявленому позивачем, а наявність розрахунку заборгованості є неналежним та недостатнім доказом не підтверджує факт надання коштів відповідачу. У наданій стороною позивача 16.07.2025 відповіді на відзив представник позивача просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, вважає відзив відповідача безпідставним та необґрунтованим. Аргументуючи відповідь на відзив, представник позивача зазначає, що позивачем було надано до суду всі наявні документи за Кредитним договором, які були передані Первісним кредитором до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладеного Договору Факторингу. Також вказує, що з метою надання вичерпної інформації по справі, позивач звернувся до первісного кредитора з відповідними запитами про надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів що підтверджують надання (перерахування) коштів позичальнику за укладеними договором. Станом на 15.07.2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримано додаткові докази, які просить долучити до матеріалів справи, а саме: Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2548645 від 05.01.2024 року; Інформаційна довідка за кредитним договором № 2548645 від 05.01.2024 року. Також представник позивача зазначає, що позивач не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок Позичальника, оскільки такі документи є банківською таємницею та формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/отримання кредитних коштів. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок Позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Також представник позивача зазначає, що відомості щодо належності відповідача до захищеної категорії осіб, визначених згідно Закону України «Про правовий та соціальний захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідач первісному кредитору не надавав. Дослідивши заявлене у відповіді на відзив представником позивача клопотання про долучення доказів, суд дійшов висновку про його задоволення та долучення доданих до нього позивачем письмових доказів до справи, оскільки подані докази стосуються предмету позову та надані позивачем у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі від 01.07.2025 року строк для надання відповіді на відзив, до відповіді на відзив додано підтвердження надсилання їх копій відповідачу. Суд виходить з того, що докази, які подані стороною позивача, надані суду після подання стороною відповідача відзиву та з метою спростування викладених у відзиві обставин, на які відповідач посилається як на підставу своїх заперечень проти позиву. Відповідач [PERSON] 17.07.2025 подала до суду заперечення на відповідь на відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. В запереченні відповідач зазначила, що позивачем не доведено належними доказами факт отримання грошових коштів за Договором позики від 05.01.2024. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про поважність причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не направив, в позовній заяві та відповіді на відзив просив розгляд справи проводити без участі представника позивача. Відповідач у\~судове засідання\~не з`явилася про розгляд справи повідомлена належним чином, будь-яких заяв чи клопотань про поважність причин неявки до суду не подала.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом частини 1\~статті 89 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.\~\~На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.\~\~Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.\~\~Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.\~\~Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.\~\~Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~\~статтею 64\~\~Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36\~\~Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом статті 12 цього Закону\~\~якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до\~\~статті 536 ЦК України\~\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом (параграф 2) і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 05.01.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики №2548645 (далі Договір). Договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора. Згідно з п.2 вказаного договору клієнту надається позика у розмірі 5000,00 грн. на строк 30 днів, базова процентна ставка за перший день користування позикою 22,21% (фіксована), знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення 0,01%, базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 3% (фіксована); дата надання позики: 05.01.2024, дата повернення позики: 04.02.2024. Відповідно до п. 1 Договору грошові кошти надаються позичальнику шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника. Зазначені в п.30 Договору реквізити електронного платіжного засобу позичальника [PERSON] : [NUMBER] . Також сторонами підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за Договором. Отже, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, що 05.01.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики в електронній формі, що відповідачем не заперечується. З інформаційної довідки № КД-000032879/ТНПП від 06.06.2025 року, наданої для ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» слідує, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» (надалі Компанія) яке діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (Рішення НБУ про включення до Реєстру платіжної інфраструктури та видачу ліцензії від 27 квітня 2023 року № 21/764-рк), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код за ЄДРПОУ 39861924) відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: 1) Дата 05.01.2024 року; 2) Номер платежу 5733bble-db70-42f5-bc42-c6be0fda822c; 3) Сума 5000.00 грн.; 4) Отримувач Бондар Ольга - ЕПЗ номер [NUMBER] . Із копії договору факторингу №14/06/2021 встановлено, що 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/2021, у відповідності до умов якого, з урахуванням додаткових угод №2 від 28.07.2021 року, №7 від 13.06.2022 року, №30 від 24.06.2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні «Фінансова компанія «1 Безпечне Агентство Необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Перехід прав вимоги заборгованості відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників. Відповідно до Витягу з реєстру боржників №26 від 24.06.2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в зазначеному реєстрі міститься інформація стосовно боржника [PERSON] за договором позики №2548645 із зазначенням суми заборгованості в розмірі 20225,00 грн., з яких з яких: 5000,00 грн. за основною сумою боргу; 15225,00 грн.\~заборгованість по відсоткам. У відповідності до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників №26 від 24.06.2024 за Договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних кредитів» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло Реєстр Боржників у повному об`ємі відповідно до умов Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021. Згідно з розрахунками заборгованості за договором позики №2548645 від 05.01.2024 загальна заборгованість за вказаним договором за період з 05.01.2024 по 24.06.2025 станом на 24.06.2024 року складає 20225,00 грн., з яких: 5000,00 грн. заборгованість за тілом; 15225 грн. заборгованість за відсотками. Згідно з п. 1, 2 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги, правонаступництва). Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Таким чином, з досліджених матеріалів справи судом встановлено, що між відповідачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено Договір позики №2548645 від 05.01.2024, а право грошової вимоги за договором №2548645\~від 05.01.2024позивач набув до відповідача 24.06.2025 року. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за Договір позики №2548645\~від 05.01.2024виконало, перерахувавши відповідачу через ТОВ «Фінансова\~компанія «Фінекспрес»кредитні кошти, про що свідчить відповідна довідка, відповідно до яких на платіжну картку клієнта [NUMBER] \~(отримувач\~ [PERSON] )зараховано: 05.01.2024 року сума в розмірі 5000,00 грн. Зазначена в довідці сума зарахованих на платіжну картку коштів відповідає визначеному у договорі позики №2548645\~від 05.01.2024обумовленому ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] розміру позики (5000 грн.). Також, дата зарахованих на платіжну картку коштів відповідають узгодженим ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] даті надання позики (згідно п.2 Договору дата надання позики 05.01.2024 року). Окрім того, у справі наявний розрахунок заборгованості, який відповідачем також не спростовані в силу принципу змагальності учасників судового процесу, а тому доводи сторони відповідача про відсутність відомостей, які дозволили б суду перевірити чи передавались в дійсності кошти позичальнику в позику, є безпідставними. Суд приходить до висновку, що позивач надав належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за договором позики, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем. Наданий розрахунок та довідка містять всі ознаки первинного документу (реквізити організації, зміст операції, номер платежу, контрагента, реквізити електронного платіжного засобу контрагента), вказані документи завірені електронними печатками та підписами матеріально-відповідальних осіб - директорів. Окрім доводів представника відповідача, жодних доказів на спростування факту отримання грошових коштів від ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»за вищезазначеним договором позики не надано. Так, відповідач [PERSON] , стверджуючи, що не отримувала кредит від ТОВ «1\~Безпечне Агентство\~Необхідних кредитів»,не надала суду доказів того, що на неї не відкривався картковий рахунок № [NUMBER] , про який вказано у інформаційній довідці № КД-000032879/ТНПП від 06.06.2025 року, наданої для ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних кредитів», та що вона не отримувала 05.01.2024 року кредитні кошти від вказаного товариства на свій рахунок, доступ до якого безпосередньо має відповідач, та реквізити якого нею зазначено Договір позики №2548645 від 05.01.2024. Окрім того номер платіжної\~картки [NUMBER] \~відповідає вказаному\~в кредитному\~договорі номеру\~платіжної картки,\~погодженої сторонами\~договору позики. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку щодо невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань за вказаними договором позики. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконав, після закінчення строків договору [PERSON] не повернула отримані грошові кошти. Таким чином, враховуючи, що відповідачем не виконано грошові зобов`язання в строк, передбачені умовами договору позики, суд вважає вимоги позивача, який є новим позикодавцем, щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за Договором позики №2548645 від 05.01.2024 за основною сумою боргу в розмірі 5000,00 грн. обґрунтованими. Разом з тим, щодо позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ в частині стягнення відсотків за Договором позики №2548645 від 05.01.2024 суд виходить з наступного. Як слідує з відзиву на позов та долучених до відзиву документів, відповідач [PERSON] є дружиною військовослужбовця [PERSON] , який був призваний 16.02.2024 року на військову службу за призовом під час мобілізації, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, витягом з наказу від 16.02.2024 начальника Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова Міністерства оборони України. У статті 1, 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Дана пільга поширюється та діє для військовослужбовців з початку (18.03.2014 року) і до закінчення особливого періоду, для резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Банки під час дії особливого періоду не мають право нараховувати відсотки, а у випадку нарахування зобов`язані їх списати. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц. Таким чином, маючи кредитне зобов`язання, та будучи дружиною військовослужбовця, який був призваний 16.02.2024 року на військову службу за призовом під час мобілізації, відповідачка має право на встановлені законодавством пільги. На день подання відзиву на позовну заяву відповідачка має статус дружини військовослужбовця з моменту призову його по мобілізації до лав Збройних Сил України, а саме з 16.02.2024. Водночас, відповідно до п.2 Договору позики №2548645 від 05.01.2024 строк позики становить 30 днів та датою повернення позики є 04.02.2025 року Тобто, нараховані позивачем з 05.02.2025 року відсотки відповідачу за Договором позики №2548645 від 05.01.2024 є безпідставними. Так, відповідно до\~\~статті 536 ЦК України\~\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. При цьому, норма абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦПК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосована лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного суду дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зважаючи на вище вказане, суд враховує, що зі спливом строку кредитування припинилось і право позивача нараховувати проценти за позикою. Згідно з п. п. 1, 2 вище вказаного Договору позики №2548645\~від 05.01.2024[PERSON] надаються грошові кошти в позику у розмірі\~5000,00 грн. на строк 30 днів, базова процентна ставка за перший день користування позикою 22,21% (фіксована), знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення 0,01%, базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 3% (фіксована); дата надання позики: 05.01.2024, дата повернення позики: 04.02.2024. Згідно з розрахунком заборгованості за договором позики №2548645 від 05.01.2024, заборгованість за вказаним договором станом на 24.06.2024 складає 20225,00 грн., з яких тіло позики складає 5000,00 грн. та 15225,00 грн. - проценти за користування позикою. При цьому, суд враховує, що строк кредитування становить 30 днів, починаючи з 05.01.2024 року, й зі спливом строку позики припинилось і право позивача нараховувати проценти за позикою, а тому нарахуванню підлягаю проценти в межах строку кредитування. Як слідує з наданого позивачем розрахунку заборгованості розмір відсотків за користування позикою протягом визначеного 30-денного строку позики з 05.01.2024 по 04.02.2024 року за Договором з 05.01.2024 по 04.02.2024 року становить 1125 грн. Сторонами договору також погоджено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, згідно з якою загальна вартість кредиту за період з 05.01.2024 по 04.02.2024 становить 6125,00 грн., що підтверджується Додатком №1 до Договору № 78649592 від 04.05.2023. В той же час, після спливу визначеного договором строку позики право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, з огляду на положення ст.ст. 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, про що зазначено вище, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача відсотків за період з 05.02.2024 року задоволенню не підлягають. Враховуючи вище викладене, загальна сума процентів, яка підлягає стягненню з відповідача становить 1125,00 грн. Відповідно до\~вимог ст.ст.\~4,\~6\~ЦК України,\~основним актом\~цивільного законодавства\~України є\~Цивільний кодекс\~України; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Враховуючи все вищезазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» заборгованості за договором позики у розмірі 6125,00 гривень, з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 5000,00 грн., заборгованість за процентами\~- 1125,00 гривень. Інші доводи сторін відповідача, наведені нею у справі, не спростовують встановлені судом та наведені вище обставини щодо наявності у відповідача заборгованості за договором позики. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов (30,28%), стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог - у розмірі 916,87 гривень.

Outcome: partial