Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даною заявою, виходячи з наступного. У червні 2025 року заявнику, стало відомо про смерть його батько [PERSON] , [INFO] , який проживав у місті Маріуполі Донецької області. Про смерть заявник дізнався від сусідів, які теж залишились проживати в Маріуполі. На час смерті заявник знаходився на території України про смерть матері не знав. На підтвердження факту смерті [PERSON] , [INFO] є свідоцтво про смерть виданого міським відділом ДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР та Мелітопольського району, серія [NUMBER] від 24.12.2024. У зв`язку з цим, [PERSON] наразі позбавлений права в позасудовому порядку встановити факт смерті батька та відповідно реалізувати свої права. Встановлення факту смерті заявнику необхідно для державної реєстрації смерті [PERSON] . Представник заявника та заявник в судове засідання не з`явилися, просить розглянути справу за їх відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження заявника, копія якого долучена до матеріалів справи. В заяві про встановлення факту смерті зазначено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] на тимчасово окупованій території України в м. Маріуполь. Як вбачається з наданих заявником матеріалів, 24 грудня 2024 року міським відділом ДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР серія ДНР № 419013 видано свідоцтво про смерть [PERSON] . 14 серпня 2025 року заявник отримав відмову № 2495/33.10-87 від Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києва Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) у проведенні державної реєстрації смерті померлого [PERSON] , [INFO] (копія наявна в матеріалах справи). Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, за положеннями ч. 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» в редакції, чинній на день розгляду справи, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про становлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. При цьому, підрозділом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції України та законів України. В свою чергу ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території У країни» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Згідно до ч.1 ст. 17 вищенаведеного Закону, у разі порушення його положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів (ч.2 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території У країни»). Приписами ч.1 ст. 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. За таких обставин, з метою захисту законних прав та інтересів заявника як громадянина України, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити заяву. Відповідно до ст.430 ч.1 п.8 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved