Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Рішенням Ковельськго міськрайонного суду Волинської області від 01.07.2025 у справі за позовом Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» \~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 23449-12/2023 від 30.122023 в сумі 10000 гривень. 03.07.2025 представник відповідача адвокат Шелудько О.О. через систему «Електронний суд» звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просила стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у сумі 6000 гривень, до заяви додала докази понесених витрат. Представником позивача Миколаєнко В.М. суду через систему «Електронний суд» 04.07.2025 подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій представник просить відмовити у задоволенні заяви, оскільки заявлені витрати на оплату правничої допомоги адвоката, є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідають критеріям реальності таких витрат, розумності їх розміру. 03.09.2025 представник відповідача подала заяву через систему «Електронний суд» про розгляд заяви без її та [PERSON] участі. У запереченні на заяву про ухвалення додаткового рішення, представник позивача розгляд справи просила провести без її участі. Згідно з ч.4\~ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Згідно з ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270\~ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша-друга статті 133 ЦПК України). Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2\~ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Частиною 1 ст.137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.5 та 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Із заяви про ухвалення додаткового рішення вбачається, що представник відповідача просить стягнути з позивача понесені відповідачем витрати на професійну правову допомогу в розмірі 6000 грн. На підтвердження витрат з оплати правничої допомоги заявником подано суду: ордер на надання правової допомоги, акт здачі-прийняття наданих послуг, квитанцію про оплату за надані послуги в сумі 6000 гривень, договір про надання правової допомоги від 30.12.2024. Згідно з актом здачі-прийняття наданих послуг адвокатом Шелудько О.О. відповідачу надано правову допомогу, яка полягала у складанні відзиву на позовну заяву, на що витрачено 3 години часу, при цьому загальний розмір гонорару за вказану роботу склав 6000 гривень з розрахунку 2000 гривень за 1 годину роботи. Отже, заявником надано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість. Водночас суд відзначає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. За змістом ч.2 ст.137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Отже, представником відповідача надані докази на підтвердження обсягу наданої правової допомоги, проте всупереч ч.2 ст.137 ЦПК України її вартість (гонорар) у договорі про надання правової допомоги не визначена. Так, у п.4.1 договору про надання правової допомоги сторони лише узгодили положення, за яким за надання правової допомоги адвокатом клієнт зобов"язується сплатити адвокату гонорар, розмір гонорару визначається за домовленістю сторін. Між тим, за нормами ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Суд констатує, що відсутність у договорі про надання правової допомоги порядку обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата) та умов погодинної оплати фактично застосованої сторонами договору суперечить положенням ч.2 ст.137 ЦПК України та не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Як визначив Верховний Суд у додатковій постанові від 6.03.2019 у справі №922/1163/18, у разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг суди мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Зважаючи на це, враховуючи, що представником відповідача все ж фактично виконано обсяг правничої допомоги, зазначений у акті здачі-прийняття наданих послуг, проте розмір адвокатського гонорару за її виконання не є співмірним зі складністю справи, яка розглядалася у спрощеному позовному провадженні, її значенням для сторін, ціною позову, яка склала 17500 гривень, суд дійшов висновку про надмірність заявленої стороною відповідача суми компенсації витрат. З урахуванням викладеного, на переконання суду, дійсна вартість наданої адвокатом відповідачу правничої допомоги складає 3000 гривень. Згідно з ч.1 та п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов судом задоволено частково - у сумі 10000 гривень із заявлених до стягнення 17500 гривень, що становить 57,14%, заява про ухвалення додаткового рішення також підлягає задоволенню частково - на 42,86% (100% - 57,14% = 42,86%) пропорціно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1285,80 гривень від 3000 гривень, які судом визнано дійсною вартістю правничої допомоги відповідачу. На підставі викладеного,

Outcome: partial