Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із вимогами про визнання [PERSON] , недієздатною та призначення опікуна. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначив про те, що на початку спільного подружнього життя з [PERSON] у [PERSON] та його дружини не виникало жодних проблемних ситуацій та сварок, проте, трохи згодом заявник почав помічати у поведінці своєї дружини насторожуючі моменти, які виражалися у неадекватній поведінці та нападах агресії, які були пов`язані зі зловживанням алкогольними напоями. Заявник посилається на те, що епізодично [PERSON] поводила себе вкрай неадекватно, агресивно та становила загрозу для оточуючих, особливо для свого малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Проте, згодом, заявник виявив довідки, які підтверджували перебування його дружини, [PERSON] , починаючи з 20.07.2017 р. на диспансерному обліку у КПП «НАРКОЛОГІЧНИЙ ДИСПАНСЕР м. МАРІУПОЛЬ». Відповідний факт підтверджується довідкою № 463, виданою КНП «НАРКОЛОГІЧНИЙ ДИСПАНСЕР м. МАРІУПОЛЬ». Згідно з інформацією, яка міститься у довідці № 209 від 18.01.2016 р. [PERSON] пройшла огляд лікаря-нарколога у КНП «НАРКОЛОГІЧНИЙ ДИСПАНСЕР м. МАРІУПОЛЬ», за висновком якого відповідачці було поставлено діагноз: психологічний розлад внаслідок вживання алкоголю. Заявник наводить як приклад, випадок який стався 09.12.2022 р. до Відділення поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області звернулася із заявою про вчинення кримінального правопорушення адвокат Драгун А.С. в інтересах [PERSON] , яка є рідною матір`ю [PERSON] та відповідно бабусею малолітнього [PERSON] . Підставою для звернення із заявою про вчинення кримінального правопорушення став напад на [PERSON] , яка перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїм`чоловіком та малолітнім онуком збиралася сідати в автомобіль. Підсумовуючи викладене в заяві про визнання [PERSON] недієзданою, заявник користуючись своїм процесуальним правом на звернення до суду вирішив скористатися ним та в порядку окремого провадження визнати свою дружину - [PERSON] недієздатною, з метою створення безпечних умов свого життя та життя своєї дитини. А також просив призначити його опікуном [PERSON] . На адресу суду в жовтні 2023 року надійшла заява [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ), заінтересована особа: Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування (м. Одеса, пр. Добровольського. 106), особа, щодо якої розглядається справа: [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ), про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуна. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 03.10.2023 року визначено головуючого-суддю Дяченка В. Г. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 17 квітня 2025 року визначено головуючого-суддю Сувертак І. В. Вилучений суддя Дяченко В. Г., підстава вилучення звільнення з посади. Справу суддею Сувертак І. В. отримано 21.04.2025 року. Ухвалою суду 21 квітня 2025 року прийнято до свого провадження зазначену цивільну справу головуючим суддею Сувертак І. В. Крім того, ухвалою суду першої інстанції від 13 березня 2024 року було призначено у справі за заявою [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ), заінтересована особа: Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування (м. Одеса, пр. Добровольського. 106), особа, щодо якої розглядається справа: [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ), про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуна, судово-психіатричну експертизу щодо психічного стану [PERSON] . Постановою Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 13 березня 2024 року про призначення експертизи за заявою [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ), заінтересована особа: Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування (м. Одеса, пр. Добровольського. 106), особа, щодо якої розглядається справа: [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ), про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуна\~скасовано, справу направилено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Як встановлено апеляційним судом, заява [PERSON] про визнання [PERSON] недієздатною не містить, як того вимагає частина 3\~статті 297 ЦПК України, викладення підтверджених доказами обставин, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За положеннями частини 1\~статті 298 ЦПК України\~суд призначає судову-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану особи за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи. Заява про визнання [PERSON] недієздатною, клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи та додані до них копії документів не свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад здоров`я [PERSON] , що може мати наслідком не здатність [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та (або) керування ними. Сам по собі факт подачі заяви про визнання особи недієздатною не має наслідком обов`язкове призначення експертизи. Призначення судово-психіатричної експертизи у справах про визнання особи недієздатною ставиться в залежність від наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи. Призначаючи експертизу, суд не мав у справі достатніх даних про психічний розлад здоров`я [PERSON] , як наслідок, призначення експертизи за наявних у справі доказів не відповідає вимогам частини 1\~статті 298 ЦПК України. (т.2, а.с. 112-113). 25.04.2025 року набрав чинності\~Закон № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів", відповідно до якого Суворовський районний суд міста Одеси змінено на Пересипський районний суд міста Одеси. Представник заявника адвокат Мартишко А. С. надала клопотання про відкладення розгляд справи, оскільки вона перебуває у закордонному відрядженні по 04 вересня 2025 року включно. Представник заінтересованої особи адвокат Кокарєв А. П. надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні заяви [PERSON] в повному обсязі. Просив не відкладати розгляд справи, оскільки сторона заявника не з`являється в судове засідання безліч разів, при цьому без поважних причин. Представник заінтересованої особи Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, в судове засідання не прибув, про розгляд справи обізнаний належним чином, причин неявки суду не сповістив та з клопотанням про відкладення розгляд справи не звертався. Щодо неявки сторони заявника в судове засідання суд зазначає наступне. Рівність сторін є одним з невід`ємних елементів поняття справедливого судового розгляду. Вона вимагає, аби кожна сторона бачила, що їй надано розумні можливості представити свій інтерес за умов, які не ставлять її у несприятливе становище, порівняно із супротивником (Ocalan проти Туреччини [ВП], § 140, Foucher проти Франції, § 34; Bulut проти Австрії; Faig Mammadov проти Азербайджану, § 19). Вона вимагає забезпечення справедливої рівноваги між сторонами і застосовується як до цивільних, так і до кримінальних справ. Слухання може бути проведене за відсутності позивача, якщо він відмовився від права бути присутнім на слуханні. Така відмова може бути очевидною або передбачуваною з поведінки, наприклад, коли він або вона намагається ухилитися від судового розгляду (Lena Atanasova проти Болгарії, § 52). Проте будь-яка відмова від гарантій згідно зі статтею 6 повинна виконувати тест «проінформованої та усвідомленої» відмови, як це встановлено у прецедентному праві Суду (Сейдовіч проти Італії [ВП], §§ 86-87)7. Розумний характер тривалості провадження визначається відповідно до обставин справи, що вимагає оцінки в цілому (Boddaert проти Бельгії, § 36). Хоча окремі стадії провадження можуть провадитись з прийнятною тривалістю, проте загальна тривалість процесу може, однак, перевищити «розумний строк» (Добертен проти Франції, § 44). Установивши невідповідність акта законодавства критерію «якість закону» суд, за загальним правилом, повинен тлумачити національне законодавство таким чином, щоб результат цього тлумачення відповідав верховенству права з урахуванням усіх складових цього принципу, зокрема, справедливості та розумності (врахування при вирішенні публічно-правового спору загальних (суспільних) інтересів). Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Вимоги статті 131 ЦПК УКраїни передбачають обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) та про причини неявки в судове засідання, а саме : " 1. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться... 3. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин." Викладене свідчить про можливість вирішення справи у відсутності заявника. З`ясував обставини справи, проаналізував матеріали справи, встановив факти та відповідні до них правовідносини, суд дійшов до висновку про те, що заява про визнання [PERSON] недієздатною та встановлення над нею опіки не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 30 ЦК України\~передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1\~ст.\~39 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ч.1 ст. 40 ЦК України). Згідно зі\~ст.\~55 ЦК України\~опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч.1\~ст.60 ЦК Українисуд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У постанові Верховного Суду від 17.05.2021 у справі №636/398/19 зазначено, що за положеннями ч.1\~ст.\~39 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою\~ст.\~39 ЦК України\~передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється\~ЦПК України. Відповідно до\~ст.239 ЦПК України\~суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Стаття 3 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~визначає презумпцію психічного здоров`я. Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатність це втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в Цивільному кодексі України, стан недієздатності характерний тільки для фізичних осіб та встановлюється в судовому порядку після обов`язкового проведення судово-психіатричної експертизи. Як встановлено судом, а також апеляційним судом в постанові від 12 грудня 2024 року, заява [PERSON] про визнання [PERSON] недієздатною не містить, як того вимагає частина 3\~статті 297 ЦПК України, викладення підтверджених доказами обставин, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За положеннями частини 1\~статті 298 ЦПК України\~суд призначає судову-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану особи за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи. Заява про визнання [PERSON] недієздатною, клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи та додані до них копії документів не свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад здоров`я [PERSON] , що може мати наслідком не здатність [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та (або) керування ними. Сам по собі факт подачі заяви про визнання особи недієздатною не має наслідком обов`язкове призначення експертизи. Призначення судово-психіатричної експертизи у справах про визнання особи недієздатною ставиться в залежність від наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи. Призначаючи експертизу, суд не мав у справі достатніх даних про психічний розлад здоров`я [PERSON] , як наслідок, призначення експертизи за наявних у справі доказів не відповідає вимогам частини 1\~статті 298 ЦПК України. (т.2, а.с. 112-113). Приймаючи до уваги те, що заявником жодними належними та допустимими доказами не доведено, що [PERSON] , хворіє на психічну хворобу і внаслідок чого вона не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, що може бути підставою для визнання особи недієздатною, суд відмовляє у задоволенні заяви [PERSON] при визнання [PERSON] недієзданою. Оскільки у задоволенні заяви про визнання особи недієздатною відмовлено, та враховуючи відсутність подання органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуна, тому суд дійшов висновку, що і в цій частині заява також не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2\~ст. 299ЦПК України\~судові витрати відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed