Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 30.12.2023 між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб. В шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що їх шлюб на грані розпаду. Сторони не змогли створити міцної сім`ї, в них різні погляди на життя, різні характери, часто виникали сварки і непорозуміння. Вже більше місяця сторони подружніх відносин не підтримують та проживають окремо. Відповідач після народження дитини вчинив стосовно дружини фізичне насильство, у зв`язку з чим позивачка викликала поліцію. Позивачка зазначає, що у неї склалося скрутне матеріальне становище, оскільки вона ніде не працює, здійснює догляд за дитиною віком до 3-х років. Син [PERSON] проживає з позивачкою та перебуває на її вихованні та утриманні, витрати постійно зростають. Крім того, позивачка є особою з інвалідністю ІІ групи. Позивачка зазначає, що відповідач достатньо матеріально не допомагає дружині. Відповідач інших утриманців не має, отримує високий та постійний дохід. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 3000,00 грн щомісячно на своє утримання як дружини, з якою проживає дитина до трьох років (а.с.1-5). Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.07.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.20-21). 11.08.2025 судом отримано відзив на позовну заяву від представника відповідача, в якому зазначено, що відповідач позов визнає частково. У відзиві вказано, що позивачка безпричинно незадовго після народження дитини (сина [PERSON] , [INFO] ) покинула відповідача і переїхала проживати з дитиною в с. Студінка. Покликання позивачки про фізичне насильство є перебільшенням. Прохання відповідача про примирення позивачка ігнорує. Відповідач надавав і по даний час надає позивачці матеріальну допомогу. Відповідач має постійний дохід, однак на рівні мінімальної заробітної плати 8000,00 грн в місяць. Відповідач має на утриманні непрацездатну маму [PERSON] , 1948 року народження, яка у грудні 2024 року перебувала на стаціонарному лікуванні. Відповідач змушений доглядати матір, тому не може відлучитися на тривалий період часу з постійного місця проживання та не має можливості знайти кращу роботу в іншому регіоні. Відповідач також проживає і за рахунок пенсії, яку отримує його мама - 4000,00 грн. Також у відзиві зазначено, що на даний час відповідачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 6000,00 грн щомісячно. Заявлені позови позбавляють відповідача засобів до існування, оскільки його зарплати не вистачить для сплати аліментів у розмірі, який просить позивачка. В той же час відповідач намагається надавати позивачці на їх утримання з дитиною більше половини отриманого ним заробітку 5000,00 грн. Більше надавати він не може. У зв`язку з цим, сторона відповідача просить суд частково задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1000,00 грн щомісячно (а.с.23-24). 25.08.2025 судом отримано від позивачки відповідь на відзив, в якій зазначено, що наведені відповідачем аргументи є надуманими і не відповідають дійсності. Позивачка зазначає, що періодичне надання відповідачем допомоги в розмірі 2-3 тис. грн не покриває навіть 10% реальних потреб їх з дитиною сім`ї. Позивачка зазначає, що твердження відповідача про те, що на його утриманні перебуває мати є неправдивими. У відповідача є ще два брати: брат [PERSON] (проживає в тому ж населеному пункті, що і їх мати); брат [PERSON] (проживає в сусідньому населеному пункті, займається підприємницькою діяльністю). У брата [PERSON] працюють по трудовій угоді відповідач та їх брат [PERSON] , отримують постійний високий дохід, але офіційно в документах зазначено тільки можливу мінімальну заробітну плату, що не відповідає реальній ситуації. Позивачка зазначає, що відповідач 2-3 рази в тиждень спільно з братами на своєму транспортному засобі купляє і реалізовує в Закарпатській та Львівській областях вироби фірми «ІКО». Позивачка стверджує, що відповідач особисто отримує 40-45 тис. грн в місяць. Також позивачка вказує, що перебування матері відповідача [PERSON] на лікуванні (була 2 дня в лікарні) спричинено стресом після вчинення відповідачем фізичного насильства стосовно позивачки, у зв`язку з чим позивачка з дитиною залишила місце спільного проживання з чоловіком ( [ADDRESS] ). Позивачка зазначає, що факт вчинення відповідачем домашнього насильства стосовно неї підтверджується відповіддю Калуського РВП ГУНП від 01.08.2025, в якій зазначено, що звернення позивачки від 05.07.2025 розглянуто, проведено профілактичну бесіду щодо недопущення вчинення конфліктних ситуацій в подальшому; [PERSON] притягнути до адміністративної відповідальності не представилось можливим, оскільки він на телефонні дзвінки не відповідає, по місцю проживання не приходить. У позивачки виникає питання, яким чином відповідач здійснює догляд за своєю матір`ю, якщо він по місцю проживання відсутній. Також позивачка зазначає, що її мати [PERSON] , 1954 року народження, проживає разом з позивачкою та дитиною (сином сторін [PERSON] , 2025 року народження) за адресою [ADDRESS] . [PERSON] є пенсіонером, отримує мінімальну пенсію, часто хворіє, потребує матеріальної підтримки і піклування, в 2024 році перенесла серйозну хворобу та знаходилась на лікуванні. [PERSON] перебуває на утриманні позивачки. Крім того, у відповідача разом з братом [PERSON] наявний автотранспорт (легковий автомобіль Хюндай, вантажний автомобіль (бус) Мерседес, та ще два вантажних автомобіля, які вони використовують для переведення м`ясних та ковбасних виробів). Також відповідач разом з братом Володимиром відкрили АЗС в с.Верхня, де заправляють свій автотранспорт. Також позивачка зазначає, що безпосередньо перед реєстрацією шлюбу відповідач придбав гараж в с.Верхня та квартиру площею 42,9 кв.м. в [ADDRESS] . У власності відповідача також перебуває двокімнатна квартира в м.Калуш. Позивачка вказує, що дитина щомісячно потребує: 10 пачок каші «Хіпп-1» по 500,00 грн кожна (5000,00 грн в місяць), 3 упаковки підгузників загальною вартістю 1725,00 грн в місяць, одежа вартістю приблизно 4000,00 грн в місяць. Крім цього, необхідні витрати на оплату комунальних послуг, інші продукти харчування, медичні обстеження, придбання ліків і вітамінів. Крім того, під час перебування в шлюбі позивачці встановлено ІІ групу інвалідності. Зазначена обставина дає відповідачу законне право на відстрочку від мобілізації, але відповідач своєю агресивною поведінкою змусив позивачку з дитиною покинути місце їх спільного проживання. У зв`язку з цим, позивачка просить позов задовольнити (а.с. 38-43). 28.08.2025 від представника відповідача судом отримано заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено, що покликання позивачки на обставини реалізації відповідачем спільно із братом продукції в Закарпатській та Львівській областях є голослівними. Ті обставини, що відповідач їздить в різні місця є виконанням його прямих обов`язків як найманого працівника на посаді водія. Ствердження позивачки про заробіток відповідача в сумі 40-45 тис. грн є голослівним, оскільки його заробіток становить 8000,00 грн. У відповідача відсутній транспортний засіб у особистому користуванні. Автомобілі є у володінні брата відповідача [PERSON] , однак до цього майна відповідач не має жодного відношення, відповідач керує транспортними засобами як найманий працівник. Відповідачу невідомо про обставини існування АЗС в с. Верхня. Щодо придбання гаража і однокімнатної квартири у 2023 році, то відповідач зазначає, що ще у 2003 році ним була придбана трикімнатна квартира. У 2023 році він свою трикімнатну квартиру продав, а натомість придбав гараж і однокімнатну квартиру. Придбання майна відбулось за рахунок коштів від продажу особистого майна. Зараз придбане майно фактично не використовується відповідачем. В квартирі ніхто не проживає, однак відповідач сплачує за утримання майна до 400,00 грн в місяць. Гараж витрат на утримання не потребує. Також представник відповідача зазначає, що позивачка не надала жодних об`єктивних даних, які б підтверджували фактичний розмір витрат на дитину. У зв`язку з цим, сторона відповідача просить суд частково задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1000,00 грн щомісячно (а.с.62-63). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в шлюбі з 30.12.2023 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.11). В сторін [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 12). Позивачка [PERSON] була особою з інвалідністю ІІІ групи, що підтверджується посвідченням від 25.07.2024 (а.с.8). З 01.08.2025 позивачці встановлено ІІ групу інвалідності (а.с.45-49). [PERSON] перебувала на лікуванні з 29.10.2024 по 06.11.2024, з 18.12.2024 по 26.12.2024 (а.с.52-53). Позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7) разом з матір`ю [PERSON] , 1954 року народження (а.с.57-58). [PERSON] є пенсіонером (а.с.59), перебувала на лікуванні в лютому 2024 (а.с.60). До матеріалів справи позивачкою також долучено фото товарів (упаковка каші та підгузники), яке не надає суду жодної доказової інформації (а.с.50). На підтвердження понесення витрат на оплату комунальних послуг за адресою [ADDRESS] , позивачкою надано суду роздруківку, з якої вбачається, що за даною адресою здійснюється нарахування за газ, електрику та поводження з відходами (а.с.51). Відповідач [PERSON] працює по трудовому договору у фізичної особи [PERSON] з 2020 року (а.с.25-26). Його заробітна плата становить 8000,00 грн в місяць (а.с.27, 65-67). Відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] (а.с.28, 29). [PERSON] є пенсіонером (а.с.31). [PERSON] в грудні 2024 року перебувала на лікуванні (а.с.30). З відповіді Калуського РВП ГУНП від 01.08.2025 вбачається, що звернення позивачки від 05.07.2025 розглянуто, проведено профілактичну бесіду щодо недопущення вчинення конфліктних ситуацій в подальшому; [PERSON] притягнути до адміністративної відповідальності не представилось можливим, оскільки він на телефонні дзвінки не відповідає, по місцю проживання не приходить (а.с.44). Відповідач [PERSON] є власником гаража в с.Верхня (придбаний 01.08.2023), квартири в [ADDRESS] (придбано 20.12.2023), квартири в [ADDRESS] (придбана в 2004 році) (а.с.54, 69-70, 71-72). Також 13.07.2023 відповідач продав квартиру за адресою [ADDRESS] , яка належала йому з 2004 року (а.с.68). [PERSON] також є власником транспортних засобів: автомобіль Хюндай (дата реєстрації 01.07.2020), автомобіль Мерседес (дата реєстрації 09.08.2018). Судом встановлено, що позивачка на даний час здійснює догляд за дитиною (сином [PERSON] , [INFO] ) до досягнення дитиною 3-річного віку. Згідно із ч.1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законом або договором. Згідно з ч.1, ч.4 ст.75\~СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84\~СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Суд звертає увагу, що у Сімейному кодексі\~України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. При цьому, суд при прийнятті рішення враховує прожитковий мінімум та кошти, що необхідні на життєві потреби особи. Слід зазначити, що аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Суд при прийнятті рішення в кожному конкретному випадку має виходити із матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів доходу, інші обставини. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач має у власності майно, однак суду не надано жодних доказів, які б підтверджували отримання відповідачем доходу з цього майна. Судом встановлено, що у 2023 році відповідачем придбано майно за кошти, отримані ним від продажу майна, яким він володів з 2004 року. Суд також враховує, що відповідач є працездатною, фізично здоровою особою, офіційно працює та отримує мінімальну заробітну плату. Твердження позивачки про те, що відповідач отримує більшу заробітну плату, а також те, що він наймається господарською діяльністю, не підтверджується належними доказами. Суд враховує тай факт, що і позивачка, і відповідач проживають разом зі своїми мамами-пенсіонерками, які хворіють, тому сторони їх допомагають. Однак дані особи отримують пенсію. У матері відповідача ще є два інші сини, які можуть їй допомагати. Позивачка на даний час здійснює догляд за дитиною (сином [PERSON] , [INFO] ) до досягнення дитиною 3-річного віку, тому у зв`язку з цим повинна отримувати соціальну допомогу. Крім того, позивачка є особою з інвалідністю ІІ групи, а особи з інвалідністю отримують пенсію (соціальну виплату). Суд не враховує покликання позивачки про понесення нею витрат на утримання дитини, тому що в даній справі не вирішується питання про стягнення аліментів на дитину. Також суд не враховує твердження позивачки щодо вчинення домашнього насильства та твердження позивачки щодо права відповідача на відстрочку від мобілізації, тому що дані обставини не мають відношення до визначення розміру аліментів на дружину. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу позивачці. Однак, з врахуванням встановлених вище обставин, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання дружини у твердій грошовій сумі 2000,00 грн щомісячно до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.2 ст. 430 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті. Згідно частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 807,51 грн пропорційно до задоволених позовних вимог (1211,20 грн. х 66,67%). Щодо стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу, то судом встановлено наступне. Відповідно до\~ст.133\~ЦПК України,\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи.\~До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати\~ на професійну правничу допомогу. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу стороною позивача надано суду: угоду про надання правової допомоги від 24.07.2025; квитанцію про сплату адвокату 3500,00 грн, ордер та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.13-16). Суд вважає, що понесення позивачкою витрат на правничу допомогу в сумі 3500,00 грн підтверджено належним чином, квитанцією підтверджено проведення позивачкою фактичної оплати за надані адвокатом послуги. Сума є співмірною із реально виконаною роботою та критеріями розумності, тому, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 2333,45 грн витрат за надання професійної правничої допомоги пропорційно до задоволених позовних вимог (3500,00 грн. х 66,67%). На підставі викладеного,

Outcome: partial