Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

12.02.2025 позивач ТОВ «КЛТ Кредит» звернувся до Краснопільського районного суду Сумської області з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №3442 від 15.01.2024 у розмірі 35\~943,75 грн, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 15.01.2024 між ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» було укладено електронний Кредитний договір №3442. Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в розмірі 3550,00 гривень, строк кредитування 365 днів, відсоткова ставка 2,5% від суми кредиту за кожен день користування. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. У свою чергу, відповідач порушив умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 05.02.2025 становить 35\~943,75 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути судові витрати у справі та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 17.02.2025 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначений у судовому засіданні на 12.03.2025, яке було відкладене на 07.04.2025. Крім того, клопотання позивача про витребування доказів задоволено та витребувано від Акціонерного товариства «Універсал Банк» (код ЄДРПОУ 21133352) наступну інформацію: чи було емітовано на ім`я [PERSON] (код ЄДРПОУ [NUMBER] ) платіжну карту № [NUMBER] ?; надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 15.01.2024 по 20.01.2024 з відображенням часу зарахування коштів?; надати інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 15.01.2024 по 20.01.2024?; надати інформацію про всі номера телефону, які знаходяться в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). 11.03.2025\~від Акціонерного товариства «Універсал Банк» на виконання ухвали суду від 17.02.2025 тнадійшли витребувані джокументи. 11.03.2025 вх №828/25 та 02.04.2025 вх №966/25 від представника позивача надійшли заяви, в яких останній підтримує свої вимоги та просить справу розглядати без його участи, не заперечує проти заочного розгляду справи. 12.03.2025 згідно з частиною одинадцятою статті 128 Цивільно-процесуального кодексу України Краснопільський районний суд Сумської області викликав [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , окрім направлення судових повісток за місцем реєстрації, шляхом розміщення оголошення про виклик особи на офіційному сайті суду. Згідно довідки секретаря судового засідання від 07.04.2025 на підставі рішення зборів суддів Краснопільського районного суду Сумської області №2 від 28.03.2025, яким зокрема, визнано неможливим подальше відправлення правосуддя судом за місцем розташування суду, розгляд справи №578/241/25, відкладено та вказано, що про дату, час та місце наступного судового засідання учасників буде повідомлено додатково. Рішенням Вищої ради правосуддя № 1105/0/15-25 від 22.05.2025 змінено з 2 червня 2025 року територіальну підсудність судових справ Краснопільського районного суду Сумської області шляхом її передачі до Зарічного районного суду міста Суми. Відповідно до довідки керівника апарату Зарічного районного суду м. Суми за актом приймання-передачі справ та документів від 20.06.2025 у зв`язку зі зміною територіальної підсудності судових справ Краснопільського районного суду Сумської області матеріали справи № 578/168/25 передані до Зарічного районного суду м. Суми, з урахуванням особливостей реєстрації та розподілу справ, визначених рішенням зборів суддів від 27.06.2025 № 13. Рішенням Вищої ради правосуддя від 08.07.2025 вирішено відрядити суддю Краснопільського районного суду Сумської області Зерю Юлію Олександрівну до Зарічного районного суду міста Суми для здійснення правосуддя строком на 1 (один) рік із 14 липня 2025 року. Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 18.07.2025 матеріали справи № 578/168/25 (провадження 2/591/1869/25) передані для подальшого розгляду судді Зері Ю.О. Розгляд справи по суті призначений на 02.09.2025. Представник позивача у судове засідання не прибув, у позовній заяві просив розглядати справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений \~з урахуванням положень статті 128 ЦПК України. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення, у судовому засіданні, яке відбулось 02.09.2025 постановлено протокольну ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до статей 280, 281 ЦПК України. Неявка сторін, належним чином повідомлених про дачу і місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 15.01.2024 між ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» було укладено електронний Кредитний договір №3442. Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в розмірі 3550,00 гривень, строк кредитування 365 днів, відсоткова ставка 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,50% річна процентна ставка користуванням Кредиту). Договір особисто підписано сторонами електронними підписами одноразовим ідентифікатором. Згідно копії чеку про переказ коштів, а також наданою АТ «Універсал банк» копією виписки руху коштів по картці відповідача вбачається, що ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» 15.01.2024 на умовах вищевказаного кредитного договору перерахувало на кредитну карту відповідача грошові кошти у сумі 3550,00 гривень. Таким чином, суд вважає доведеним, що 15.01.2024 між ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» та [PERSON] , було укладено кредитний договір №3442, на підставі якого між сторонами виникло зобов`язання на вищезазначених умовах. Відповідно до інформації, яка була витребувана від Акціонерного товариства «Універсал Банк» (код ЄДРПОУ 21133352) вказано, що на ім`я відповідача (РНОКПП [NUMBER] ) Банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Крім того, наданий рух коштів (виписка) по цій картці за період з 15.01.2024 по 20.01.2024 з відображенням часу зарахування коштів. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №3442 від 15.01.2024 вбачається заборгованість у розмірі 35\~943,75 грн, з яких: 3550,00 грн загальна заборгованість по кредиту, 32393,75 грн загальна заборгованість по відсоткам за період 15.01.2024 по 14.01.2025. Однак станом на момент звернення позивача з позовною заявою до суду відповідач так і не сплатив суму заборгованості, яка виникла через невиконання ним умов кредитного договору. Від відповідача до суду жодних документів на підтвердження його позиції з предмета спору не надходило, своїм правом на участь у судових засіданнях та на подання доказів відповідач не скористався. Суд зазначає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення цивільного законодавства, які регулюють питання виконання зобов`язань, відповідальності за порушення зобов`язання, а також питання, пов`язані з кредитом. Несвоєчасна сплата обумовлених кредитним договором платежів порушує право позивача на отримання власних грошових коштів, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частин першої і другої статті 207\~ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Щодо форми укладеного договору суд вважає за доцільне звернути увагу, що особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з\~частиною першою\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до пункту 6 частини першої електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У ході розгляду справи встановлено, що спірний кредитний договір укладений в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Електронний кредитний договір відповідач підписав шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, подавши заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого отримав на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-повідомлення, який використав для підтвердження підписання кредитного договору. Відтак суд робить висновок, що кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину: без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт кредитодавця за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір між його сторонами не міг бути укладений. Вказаний висновок суду відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, провадження № 61-20799св19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20, провадження № 61-18967св20, від 18 червня 2021 року у справі № 234/8079/20, провадження № 61-2904св21, від 12 червня 2023 року у справі № 263/3470/20 Відповідно до положень статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до\~частини першої\~статті 1054\~ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою\~статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з положеннями частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до\~частини першої\~статті 1056-1\~ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Статтею 526\~ЦК Українипередбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 вказаного Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина перша статті 612 цього ж Кодексу передбачає, що б оржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як встановлено у ході розгляду справи та підтверджено наявними у справі доказами, відповідач згідно укладеного ним договору отримав у користування кредитні кошти, водночас кредитні кошти та нараховані суми процентів своєчасно та у повному обсязі не повернув, чим порушив взяті на себе зобов`язання. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В силу зазначеного вище саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення кредитного договору та прострочення позичальником виконання зобов`язань, факт набуття ним права грошової вимоги до відповідача за спірним договором, а на відповідача - обов`язок довести належне виконання договірних зобов`язань чи спростувати розмір існуючої заборгованості у разі заперечення проти вимог позивача, або ж право визнати позовні вимоги повністю чи частково. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Позивачем у встановленому порядку доведено факт укладення кредитного договору між ним та відповідачем, факт передання відповідачу кредитних коштів. Доказів виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань у повному обсязі матеріали справи не містять, своїм правом на участь у розгляді справи та подання доказів відповідач не скористався, заперечень щодо обґрунтованості позовних вимог до суду не подавав. Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про правомірність, обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за наданим кредитом у сумі 3550,00 грн. Щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитним коштами, суд зазначає наступне. Суд звертає увагу, що умовами кредитного договору № 3442 від 15.01.2024 визначено, що кредит наданий на споживчі цілі, тобто кредитні правовідносини, які виникли між сторонами, носять споживчий характер, а тому на них поширюються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Як зазначає позивач, станом на 05.02.2025 заборгованість відповідача становить 35943,75 грн, з яких 3550,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 32393,75 грн заборгованості за відсотками, саме таку суму просить стягнути позивач на свою користь. При цьому розмір відсоткової ставки у день визначений у розмірі 2,5 %, відповідно до умов договору № 3442 від 15.01.2024. Разом з тим Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX внесені зміни, зокрема, до Закону України «Про споживче кредитування». Так, пунктом 12 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що денна процентна ставка це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначила, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів -1,5%. При цьому відповідно до пункту 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023. Таким чином максимальний розмір денної процентної ставки з 24.12.2023 не повинен перевищувати 1%, а щодо договорів, які укладені до набрання Законом України № 3498-IX: протягом перших 120 днів - 2,5% (до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів 1,5% (до 20.08.2024 включно); починаючи з 241 дня 1% (з 21.08.2024). Як встановлено судом, договір № 3442 укладений між ТОВ «КЛТ кредит» та [PERSON] 15.01.2024, тобто після набрання чинності відповідних положень Закону України «Про споживче кредитування», а тому положення Закону про обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються до даних правовідносин у порядку передбаченому частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» у розмірі не більшому, ніж 1%. З урахуванням наведеного, суд відхиляє наданий розрахунок заборгованості та наводить свій розрахунок, з урахуванням обмеження максимального розміру денної процентної ставки до 1%. Таким чином, заборгованість відповідача за нарахованими відсотками за період з 15.01.2024 до 14.01.2025 становить 12975,50 грн, що розраховується наступним чином (3550*1/100) * 365 (кількість днів прострочення за період, зазначений позивачем). Таким чином, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 12975,50 грн, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає частковому задоволенню. Щодо вирішення питання про судові витрати суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір за подачу позову в сумі 2 422,40 грн. Відповідно до\~частини першої\~статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак враховуючи часткове задоволення позову, позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору у сумі 1112,61 грн пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн надано: договір № 16/09/2024 про надання юридичних послуг від 16.09.2024, відповідно до якого вартість послуг виконавця, становить 10 000,00 грн за складання позовної заяви про стягнення заборгованості; акт приймання-передачі наданих послуг № 2, складений 06.01.2025 до договору № 16/09/2024 про надання юридичних послуг від 16.09.2024, відповідно до якого підготовка позовних заяв про стягнення заборгованості з боржників ТОВ «КЛТ кредит» згідно реєстру № 1 від 06.01.2025 становить 140 000,00 грн; витяг з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 2, відповідно до якого підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором № 3442 від 15.01.2024 та складання адвокатського запиту про витребування доказів становить 10 000,00 грн; платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 8 від 07.01.2025, відповідно до якої позивач перерахував [PERSON] грошові кошти в сумі 140 000,00 грн, призначення платежу «згідно договору № 16/09/2024 про надання юридичних послуг від 16.09.2024, акт № 2 від 06.01.2025». Відтак суд доходить висновку, що матеріалами справи підтверджується надання адвокатом Руденком К.В. правничої допомоги відповідно до договору про надання юридичних послуг № 16/09/2024 від 16.09.2024. Разом з тим з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню 4593,00 грн витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial