Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в якому просить встановити юридичний факт належності правовстановлюючого документа особі, а саме те, що державний акт на право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 087802, який виданий Бишківською сільською радою 15 жовтня 2002 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 334, згідно якого [PERSON] на підставі рішення XV сесії III скликання Бишківської сільської ради від 08 жовтня 2001 року № 4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,0745 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бишківської сільської ради, належить [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що вона є\~дружиною [PERSON] ,\~який помер [INFO] , а тому після його смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки заповіт від його імені не посвідчувався. Зазначає, що вона як дружина [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті, прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована та постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто на день смерті спадкодавця, не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Однак звертає увагу, що з державного акта на право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 087802, який 15 жовтня 2002 року виданий Бишківською сільською радою та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 334, вбачається, що [PERSON] на підставі рішення XV сесії ІІІ скликання Бишківської сільської ради від 08 жовтня 2001 року № 4 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,0745 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка розташована на території Бишківської сільської ради. Даний державний акт був нею представлений нотаріусу для спадкування земельної ділянки. Однак нотаріусом, а також в землевпорядній організації було усно роз`яснено їй про необхідність встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа, оскільки такий виданий на ім`я [PERSON] , а спадкодавцем є [PERSON] . Тобто в зазначеному вище державному акті допущено помилку щодо по батькові власника земельної ділянки, оскільки згідно свідоцтва про смерть [INFO] помер [PERSON] , а в державному акті на землю зазначено, що такий видано на ім`я [PERSON] . Як наслідок просить встановити юридичний факт належності правовстановлюючого документа особі, який підтверджується також сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 118961, який виданий 14 травня 1997 року Бишківською сільською радою Львівської області та зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 843, сертифікатом на право володіння іменними інвестиційними сертифікатами серії 02 № 385751 в рахунок індексації до сертифіката № 538677, який виданий закритим акціонерним товариством «Інвестиційна компанія «Тект» взаємний фонд 28 листопада 1996 року, довідкою про причину смерті до форми № 10/о № 534, яка видана 15 червня 2017 року, лікарським свідоцтвом про смерть № 534, яке видане Комунальним закладом Львівської обласної ради «Львівське обласне патологоанатомічне бюро» 15 червня 2017 року, договором № 7 купівлі-продажу майнового паю від 25 січня 2005 року, довідкою № 614, яка видана 10 червня 2025 року Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, оскільки у всіх даних документах чітко вбачається по батькові [PERSON] , а не [PERSON] . А тому просить захистити її права як спадкоємця, задовольнити позовні вимоги, так як встановити іншим способом юридичний факт належності правовстановлюючого документа особі як рішенням суду неможливо. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 27 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження,\~розпочато підготовче провадження у справі, підготовче судове засідання призначено\~на 04 вересня 2025 року о 10 год. 30 хв.\~ Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак вона подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Добросинсько-Магерівської сільської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду. А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, тобто фактично визнав позовні вимоги, покладається при вирішенні справи на думку суду, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"\~міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (пункти 1 і 3). Відповідно до п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Оскільки встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа особі, пов`язане із спадкуванням та можливим подальшим вирішенням спору про право, встановлення факту, що має юридичне значення може вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб (спадкоємців), а тому суд розглядає питання встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа особі в порядку позовного провадження. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, ч. 2 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, згідно з правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження, місце проживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Бишків, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 20 листопада 2001 року. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке повторно видане Жовківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 20 травня 2025 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 вересня 1970 року у виконавчому комітеті Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області, про що 12 вересня 1970 року було складено відповідний актовий запис № 18. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Тобто дошлюбним прізвищем [PERSON] було [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , про що 16 червня 2017 року було складено відповідний актовий запис № 12, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , яке видане виконавчим комітетом Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області 16 червня 2017 року. Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу). А тому після смерті чоловіка, [PERSON] , відкрилася спадщина. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Нормою ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Викладеним у довідці № 613, яка видана 10 червня 2025 року Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що від імені [PERSON] , померлого [INFO] , заповіт у виконкомі Добросинсько-Магерівською сільської ради Львівського району Львівської області не посвідчувався. Так як заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, а тому спадкування після його смерті відбувається за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Суд враховує, що [PERSON] як дружина [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Викладеним у довідці № 611, яка видана 10 червня 2025 року Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що померлий [PERSON] до дня смерті, [INFO] , був зареєстрований і проживав в [ADDRESS] . Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї З довідки № 612, яка видана 10 червня 2025 року Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] , дружина померлого [PERSON] , проживала разом із ним та була зареєстрована по [ADDRESS] (після зміни адміністративно-територіального устрою Львівського) району Львівської області та вели спільне господарство. Тобто позивач прийняла спадщину як спадкоємець за законом першої черги після смерті свого чоловіка, [PERSON] , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки була зареєстрована та постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто на день смерті спадкодавця, не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Внаслідок звернення у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області 20 травня 2025 року після смерті [PERSON] було зареєстровано спадкову справу № 155/2025, номер у Спадковому реєстрі 74095128, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 81233975 від 20 травня 2025 року. З державного акта на право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 087802, який 15 жовтня 2002 року виданий Бишківською сільською радою та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 334, вбачається, що [PERSON] на підставі рішення XV сесії ІІІ скликання Бишківської сільської ради від 08 жовтня 2001 року № 4 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,0745 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка розташована на території Бишківської сільської ради. Суд констатує, що в зазначеному вище державному акті допущено помилку щодо по батькові власника земельної ділянки, оскільки згідно свідоцтва про смерть [INFO] помер [PERSON] , а в державному акті на землю зазначено, що такий видано на ім`я [PERSON] . Як наслідок виникає необхідність у встановленні юридичного факту належності правовстановлюючого документа особі. Даний факт підтверджується зазначеними вище документами, зокрема свідоцтвом про смерть [PERSON] , а також наступними доказами. Так з сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 118961, який виданий 14 травня 1997 року Бишківською сільською радою Львівської області та зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 843, вбачається, що громадянину [PERSON] , який проживає в селі Бучми, Жовківського району Львівської області, на підставі рішення Бишківської сільської ради від 01 квітня 1994 року було передано у приватну власність земельну ділянку, площею 2,21 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території села Бучми Бишківської сільської ради Львівської області. Землю передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства. З сертифіката на право володіння іменними інвестиційними сертифікатами серії 02 № 385751 в рахунок індексації до сертифіката № 538677, який виданий закритим акціонерним товариством «Інвестиційна компанія «Тект» взаємний фонд 28 листопада 1996 року, вбачається, що [PERSON] є власником 979 (дев`ятсот сімдесят дев`ять) штук інвестиційних сертифікатів, загальною вартістю 48950000 (сорок вісім мільйонів дев`ятсот п`ятдесят тисяч) карбованців. З довідки про причину смерті до форми № 10/о № 534, яка видана 15 червня 2017 року, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . Причина смерті хронічна перфоративна виразка. З лікарського свідоцтва про смерть № 534, яке видане Комунальним закладом Львівської обласної ради «Львівське обласне патологоанатомічне бюро» 15 червня 2017 року, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у місті Львові у стаціонарі ЛОКЛ. У договорі № 7 купівлі-продажу майнового паю від 25 січня 2005 року, стверджується, що [PERSON] продав, а СФГ «Пасічне», в особі Шкоропад Марії Григорівни купило належний продавцеві майновий пай колективного сільськогосподарського підприємства СГ ТзОВ «Відродження» с. Бишків, Жовківського району номінальною вартістю 2795 грн. З довідки № 614, яка видана 10 червня 2025 року Бишківським старостинським округом № 4 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що на території села Бучми (Бишків) Жовківського (після зміни адміністративно-територіального устрою Львівського) району Львівської області був зареєстрований і проживав [PERSON] , який помер [INFO] . Така особа як [PERSON] на території села Бучми, Бишків не був зареєстрований та не проживав. Тобто з представлених документів вбачається, що в державному акті на право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 087802, який 15 жовтня 2002 року виданий Бишківською сільською радою та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 334, помилково зазначено по батькові [PERSON] замість правильного [PERSON] , оскільки з інших досліджених документів, зокрема свідоцтва про смерть чітко вбачається по батькові [PERSON] . Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позовної заяви та встановлення юридичного факту належності [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , правовстановлюючого документа, а саме державного акта на право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 087802, який виданий Бишківською сільською радою 15 жовтня 2002 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 334, згідно якого [PERSON] на підставі рішення XV сесії III скликання Бишківської сільської ради від 08 жовтня 2001 року № 4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,0745 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Бишківської сільської ради, як наслідок прошу задовольнити позовні вимоги. Суд враховує, що встановити іншим способом юридичний факт належності правовстановлюючого документа як рішенням суду неможливо, оскільки спадкодавець помер, втратив цивільну правоздатність та дієздатність. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved