Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 04.01.2019 у розмірі 11844 грн. 17 коп. та судовий збір у розмірі 3028 грн. На обґрунтування позову зазначив, що в жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». 04.01.2019 відповідач [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про надання банківських послуг від 04.01.2019. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. За час користування кредитом відповідач не виконувала умови договору, у зв`язку з чим станом на 05.03.2025 у неї утворилась заборгованість у розмірі 11844 грн. 17 коп. З урахуванням викладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити. Позивач АТ «Універсал Банк» свого представника у судове засідання не направив, згідно заяви представника він позовні вимоги банку підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутність та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно до судового засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у порядку, встановленому ЦПК. Відзиву на позову заяву та будь-яких клопотань, в тому числі про застосування строку позовної давності, до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Статтею 509\~ЦК України\~встановлено,\~що зобов`язанням\~є правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов`язана\~вчинити на\~користь другої\~сторони (кредитора)\~певну дію\~(передати\~майно,\~виконати роботу,\~надати послугу,\~сплатити гроші\~тощо)\~або утриматися\~від певної\~дії,\~а кредитор\~має право\~вимагати від\~боржника виконання\~його обов`язку.\~Зобов`язання\~виникають з\~підстав,\~встановлених статтею\~11\~цього Кодексу,\~зокрема з\~договорів. Статтею 628 ЦК України обумовлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст..12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст.\~638\~ЦК договір\~є укладеним,\~якщо сторони\~в належній\~формі досягли\~згоди з\~усіх істотних\~умов договору.\~Договір укладається\~шляхом пропозиції\~однієї сторони\~укласти договір\~(оферти)\~і прийняття\~пропозиції (акцепту)\~другою стороною.\~Згідно ст.640\~ЦК -\~договір є\~укладеним з\~моменту одержання\~особою,\~яка направила\~пропозицію укласти\~договір,\~відповіді про\~прийняття цієї\~пропозиції.\~Згідно ст.\~642\~ЦК відповідь\~особи,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~договір,\~про її\~прийняття (акцепт)\~повинна бути\~повною і\~безумовною. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як встановлено судом, 04.01.2019 [PERSON] на підставі анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, отримала від АТ «Універсал Банк» кредит у вигляді встановленого ліміту (з можливістю його збільшити або зменшити) зі строком кредитування на 25 років з правом автоматичного продовження на картковий рахунок та зобов`язувалася сплатити відсотки за користування кредитними коштами (пільгова та фіксована процентні ставки), а також штрафів у разі прострочення виконання зобов`язання. Отримання кредиту та часткова сплата коштів боржником на виконання договору підтверджується випискою по рахунку, що долучений до матеріалів справи (рух коштів по картці від 05.03.2025). Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір, та зобов`язувалася виконувати його умови. Згідно зі статями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 614 ЦК України). З матеріалів\~справи вбачається,\~що відповідач\~свої зобов`язання\~щодо повернення\~кредитних коштів\~порушила,\~внаслідок чого\~у неї\~утворилася заборгованість,\~яка станом\~на 05.03.2025\~становить11844\~грн.\~17\~коп.\~та складається\~із використаного\~кредитного ліміту\~(10000\~грн.)і суми овердрафту (1844,17). Відповідачем не спростовано правильності проведених позивачем розрахунків заборгованості. Даних, що свідчать про погашення заборгованості у повному обсязі та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за цим кредитним договором у добровільному порядку відповідачем за час розгляду справи в суді не повідомлено. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує обов`язки за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості, не надала суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості та її розміру, не надала суду доказів, що прострочення виконання\~грошового зобов`язання сталося не з її вини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при подачі позову до суду у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved