Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

У травні 2025 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 00-9836247 від 28.06.2024 у розмірі 18 016,00 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40\~грн та 7000,00 грн витрат на правничу допомогу. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 28.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» (далі ТОВ «Макс кредит») та відповідачкою укладено кредитний договір № 00-9836247, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, за умовами якого відповідачка отримала кредит у сумі 8000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Макс кредит» виконало свої зобов`язання за договором, надавши відповідачці кредит у встановленому договором розмірі. Проте відповідачка порушила умови кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим у неї утворилася прострочена заборгованість. 17.12.2024 між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 17122024-МК, відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідачки у розмірі 22\~016,00\~грн. У подальшому 02.04.2025 між ТОВ «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» укладено договір факторингу № 020425-У, відповідно до умов якого до ТОВ\~«Юніт капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 00-9836247 від 28.06.2024 у розмірі 18\~016,00 грн, з яких: 9200,00 грн заборгованість за кредитом; 8816,00 грн заборгованість за процентами за користування кредитом. Усупереч умовам кредитного договору, після відступлення позивачу права вимоги відповідачка не здійснила жодних платежів для погашення боргу. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23\~травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 14 липня 2025 року 12-00 год. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 липня 2025 року судове засідання відкладено на 05 вересня 2025 року 09-30 год. У позовній заяві представник позивача адвокат Тараненко А. І. просив справу розглянути без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка подала до суду заяву, в якій не визнала позовні вимоги, стверджувала, що не отримувала кредит та не використовувала кредитні кошти, оскільки шахраї отримали доступ до її відомостей та оформили на неї кредити в різних фінансових установах. Вона зверталася до поліції із заявою, але їй відмовили у відкритті кримінального провадження. Просила судове засідання проводити без її участі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що 28 червня 2024 року відповідачка уклала з ТОВ «Макс кредит» договір кредитної лінії № 00-9836247, підписавши його електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 93959 (а.\~с. 45-50). Згідно з умовами договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у формі кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п. 1.2, 1.3 договору сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає 8000,00 грн, тип кредиту кредитна лінія; строк дії кредитної лінії (строк кредитування) 360 днів (дата остаточного повернення кредиту 23 червня 2025\~року). Згідно з п. 1.5 договору тип процентної ставки фіксована; стандартна процентна ставки складає 1,45 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в п. 1.3 цього договору; знижена процентна ставка становить 1 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику як заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п. 1.4 договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 15 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом (дати видачі кредиту). У п. 1.6 договору передбачено, що кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту в розмірі 15,00 % від суми кредиту, що складає 1200,00\~грн. Пунктом 6.4 договору передбачено, що в разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за цим договором, сума кредиту, за яким перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, кредитодавець має право нарахувати, а позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу в такому порядку: на другий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 400,00 грн; на п`ятий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 800,00 грн; на десятий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 1200,00\~грн; на двадцять перший день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 800,00 грн; на сороковий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 800,00 грн. Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що [PERSON] , з якою укладено договір № 00-9836247 від 28.06.2024, ідентифікована ТОВ «Макс кредит»; акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 93959 (а. с. 57). Згідно з додатком до інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» від 23.12.2024 № 1401/12 28.06.2024 на картковий рахунок [PERSON] за №\~ [NUMBER] через платіжний сервіс Platon перераховано грошові кошти в розмірі 8000,00 грн (а.\~с.\~10, 11). Відповідно до наданого ТОВ «Макс кредит» детального розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 00-9836247 від 28.06.2024, 28.06.2024 відповідачці надано кредит у розмірі 8000,00 грн, нараховано комісію в розмірі 1200,00 грн, а в подальшому здійснювалося нарахування відсотків та штрафних санкцій відповідно до умов договору. На момент переходу права вимоги до відповідачки за цим договором від ТОВ «Макс кредит» сума загальної заборгованості [PERSON] за цим договором складала 18\~016,00 грн, із яких: 8000,00 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням; 8816,00 грн сума за нарахованими процентами; 1200,00 грн сума заборгованості за нарахованими комісіями (а. с. 16). 17.12.2024 між до ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого ТОВ «Макс кредит» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно з реєстром в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а. с. 17-19). Згідно з копіями платіжних інструкцій в національній валюті від 27.12.2024 №\~342, від 26.12.2024 № 335, від 06.01.2025 № 358 ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» сплатило ТОВ «Макс кредит» 2\~203\~656,28 грн як плату за відступлення прав вимог згідно з договором факторингу № 17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024. Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «Макс кредит» до договору факторингу № 17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024 до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 00-9836247 від 28.06.2024, у розмірі 18\~016,00\~грн, із яких: 9200,00 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням; 8816,00 грн сума за нарахованими процентами (а. с. 25). 02.04.2025 між до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» укладено договір факторингу № 020425-У, відповідно до умов якого ТОВ\~«ФК\~«Онлайн фінанс» зобов`язується відступити ТОВ «Юніт капітал» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників (а. с. 27-29). Відповідно до копії платіжної інструкції в національній валюті від 14.04.2025 №\~415 ТОВ «ФК «Юніт капітал» сплатило ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» 880\~190,12 грн як плату за право грошової вимоги згідно з договором факторингу № 020425-У від 02.04.2025 (а. с. 32 зворот). Згідно з реєстром боржників до договору факторингу № 020425-У від 02.04.2025 до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 00-9836247 від 28.06.2024 у розмірі 18\~016,00 грн, із яких: 9200,00 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням; 8816,00 грн сума за нарахованими процентами (а. с. 33, 34). Випискою з особового рахунку за кредитним договором № 00-9836247 від 28.06.2024 підтверджується наявність заборгованості відповідачки у розмірі 18\~016,00 грн, з яких: 9200,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8816,00 грн прострочена заборгованість за процентами (а. с. 15). Згідно з доданим до заяви відповідачки листом начальника відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області Бойка Миколи від 26.09.2024 №\~11990 звернення [PERSON] від 06.09.2024 щодо спірних питань, яке зареєстроване до єдиного обліку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області розглянуто. Матеріали вивчені органом слідства відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області та у зв`язку з відсутністю відомостей, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю з цим внести відповідну інформацію до ЄРДР, розгляд здійснювався згідно із Законом України «Про звернення громадян». Під час проведеної перевірки достатніх відомостей, які б слугували законними підставами для відкриття кримінального провадження, не отримано (а. с. 71). Також відповідачка до заяви додала скріншоти з перепискою з особами " [PERSON] " та "Вероника" (а. с. 72 84). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені\~статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч.\~3\~ст.\~215 ЦК України). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 652 ЦК України\~дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Абзац другий частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). У силу ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За положеннями п. 4 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч. 2\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитора встановлювати у кредитному договорі комісію за надання, обслуговування кредиту. Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1\~ст. 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Також відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за цим договором. Статтею 2 ЦПК України\~встановлено, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1\~ст. 13 ЦПК України). За положеннями ст.\~12,\~81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно із ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~ Статтею 77 ЦПК України\~встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною другою\~статті 78 ЦПК України\~встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. При цьому суд бере до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №\~14-308цс18), ст.\~204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 607/11746/17 (провадження № 61-18730св20). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд вважає, що відповідачкою не доведено належними та допустимими доказами обставини, на які вона посилається в своїй заяві, а також не спростовано позиції позивача. Будь-яких інших доказів на спростування презумпції правомірності укладеного між сторонами договору матеріали справи не містять. Відповідачка не спростувала належними і допустимими доказами того, що не укладала вказаного кредитного договору з первісним кредитором та не отримувала кредитні кошти, оскільки з доданих до заяви доказів, а саме скриншотів переписки, вбачається, що сторонні особи отримали доступ до її карткового рахунку та зняли гроші з кредитного ліміту, а не уклали кредитні договори з кредитними установами від імені відповідачки. Надані позивачем на обґрунтування своїх вимог докази суд вважає належними та допустимими і такими, що підтверджують укладення відповідачкою вищевказаного кредитного договору, який не оспорений відповідачкою у встановленому законом порядку та згідно з презумпцією правомірності договору є правомірним (дійсним) станом на час розгляду справи в суді. Укладаючи вищевказаний кредитний договір, відповідачка погодилася з умовами кредитування, у тому числі на розмір процентів за користування кредитними коштами та комісії за надання кредиту. Унаслідок невиконання відповідачкою взятих за кредитним договором зобов`язань утворилася заборгованість у вказаному позивачем розмірі, яка не спростована відповідачкою, і така заборгованість підлягає стягненню з неї на користь позивача, який є новим кредитором на підставі відповідного договору про відступлення права вимоги. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає таке. Згідно із ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких віднесено і витрати на професійну правничу допомогу. Пунктами 1, 2, 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, у ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)\~чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Статтею 137 ЦПК України\~встановлено, зокрема, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)\~складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)\~часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)\~обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24\~січня 2019 року в справі № 910/15944/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002\~року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19\~лютого 2020\~року у справі № 755/9215/15-ц). Позивачем на підтвердження надання правничої допомоги на суму 7000,00 грн надано такі документи: договір про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025, додаткова угода № 2 до договору про надання правничої допомоги №\~07/04/25-02 від 07.04.2025, акт прийому-передачі наданих послуг від 07.04.2025, відповідно до яких вартість обсягу наданих послуг становить 7000,00 грн. Суд вважає, що визначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн є завищеним з урахуванням категорії справи та наданих адвокатом послуг. Так, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн відповідатимуть критеріям реальності таких витрат, розумності їхнього розміру з урахуванням конкретних обставин цієї справи, що є співмірним зі складністю справи, а також обсягом наданих адвокатом послуг, які зводилися до вивчення матеріалів справи, складення позовної заяви, підготовки адвокатського запиту та клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів. При цьому суд також ураховує фінансовий стан обох сторін, де позивачем є юридична особа, яка займається питаннями фінансового характеру, і на користь якого стягнуто грошові кошти, як заборгованість за договором, а відповідачкою - фізична особа, з якої стягнуто заборгованість за кредитним договором у зв`язку з невиконанням умов договору. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в загальному розмірі 6422,40 грн.

Outcome: approved