Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] ,\~ [INFO] ,у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 04 березня 2025 року і до закінчення нею навчання, тобто до 30.05.2025 року, а також витрати на правову допомогу в розмірі 2800 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] \~перебувала в\~шлюбу з\~02.09.2006\~року по\~04.06.2008\~року Від спільного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час донька продовжує навчання в КЗ «Ліцей №23» КМР в 11-А класі. Донька потребує для навчання комп`ютер, канцелярські товари. Позивачу та третій особі матеріально складно у період навчання. У зв`язку з зазначеним, позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача та змушена звернутися до суду для забезпечення своїх інтересів, у спосіб стягнення аліментів на її користь в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) на утримання повнолітньої доньки. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв, клопотань суду не надавав. Третя особа [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, в порядку\~ч.\~3\~ст.\~211\~ЦПК\~України, подано заяву про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо, відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи підтверджено такі факти та відповідні правовідносини. Позивач, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (підтверджено копією паспорта, копією витягу - а.с. 5-7). Відповідач [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] . Третя особа [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації\~місця проживання\~ [ADDRESS] (підтверджено копією паспорта та витягу а.с. 8-9). [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] (підтверджено копією свідоцтва про народження а.с. 11). На теперішній час [PERSON] продовжує навчання в КЗ «Ліцей №23» КМР в 11-А класі. (підтверджено довідкою КЗ «Ліцей\~№23»\~КМР - а.с. 14). У зв`язку з навчанням позивач та третя особа потребують матеріальної підтримки з боку відповідача. Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на\~звернення до\~суду з\~позовом про\~стягнення аліментів\~має той\~з батьків,\~з ким\~проживає дочка,\~син,\~а також\~самі дочка,\~син,\~які продовжують\~навчання. Як вбачається з матеріалів справи, позов заявлений матір`ю повнолітньої дитини. Положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України визначено конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Статтею 199 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Пленум Верховного суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим матеріальної допомоги; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У судовому засіданні знайшли свою доведеність одночасне існування вищезазначених юридичних фактів. Так, по-перше, родинний зв`язок між сторонами по справі судом визначено за правилами, встановленими нормами глави 12 СК України; споріднення (батьківство) підтверджено свідоцтвом про народження. По-друге, [PERSON] досягла повноліття, але її вік є меншим ніж 23 роки, а саме на дату виготовлення повного тексту судового рішення їй виповнилось повних вісімнадцять років. По-третє, відповідно до довідки, виданої КЗ «Ліцей №23» КМР, [PERSON] продовжує навчання в КЗ «Ліцей №23» КМР в 11-А класі. Вчетверте, судом встановлена потреба позивача в матеріальній допомозі з боку батька. З урахуванням того, що [PERSON] здобуває освіту, заняття проводяться щоденно, - суд погоджується, що позивач в зв`язку з продовженням, після досягнення повноліття, навчання має істотне обмеження заробляти кошти для власного забезпечення. Вп`яте, відповідач [PERSON] має реальну можливість надавати допомогу повнолітній дитині, в зв`язку з здобуттям нею освіти. Враховуючи сукупність вказаних юридичних фактів, суд встановив наявність обов`язку відповідача [PERSON] утримувати свою доньку [PERSON] , яка продовжує навчання після досягненням повноліття. Визнаючи розмір аліментів суд керується наступним. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. З урахуваннями зазначеної в статті 200 СК України відсильної норми, суд, при визначені розміру аліментів враховує такі обставини: - стан здоров`я та матеріальне становище позивача та відповідача, як платника аліментів; - інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище відповідача суд визначає, виходячи з рівня його доходів, а також величини витрат, які здійснюються ним на утримання себе та членів своєї сім`ї. Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідач має працездатний вік, відомостей щодо хворобливого стану, що могло б обмежувати його в зароблянні грошових коштів не встановлено. Враховуючи в сукупності вищевказане, обов`язок суду розгляду справ в межах позовних вимог, - суд приходить до висновку про доцільність визначити розмір аліментів в розмірі частки всіх видів доходу [PERSON] щомісячно, що найкращим чином захистить інтереси [PERSON] щодо потреби в матеріальних коштах, у зв`язку з навчанням та не призведе відповідача до скрутного матеріального становища. Визнаючи час з якого мають бути присуджені аліменти, суд виходить з наступного. Згідно ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 СК України. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вхідного штампу позовна заява пред`явлена до суду 04.04.2025 року, тому саме з цієї дати підлягають стягненню присуджені аліменти. Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд додатково звертає увагу, що відповідно до положення статті 199 СК України, право повнолітніх дітей на утримання невід`ємно пов`язане із навчанням, тому такі обставини як закінчення навчання, тимчасова перерва у навчанні, виключення з навчального закладу автоматично припиняють це право. Так, з довідки закладу освіти, вбачається, що третя особа [PERSON] продовжує навчання в КЗ «Ліцей №23» КМР в 11-А класі, тому строком до якого відповідач має надавати матеріальну підтримку повинно бути визначено саме 30.05.2025 року. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до змісту п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що у справі заявлено до відшкодування витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 2800,00 грн. Згідно зі статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року усправі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Суд звертає\~увагу,\~що справа\~стосується стягнення\~аліментів,\~тобто у\~справі незначної\~складності,\~за період\~часу два\~місяці,\~а тому,\~підготовка документів\~для звернення\~до суду\~у рамках\~даної справи\~в суді\~першої інстанції\~не вимагала\~великого обсягу\~юридичної і\~технічної роботи. Враховуючи характер виконаної адвокатами робіт, її доцільність, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та відсутності належного підтвердження сплати витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час подачі позову. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша компенсується за рахунок держави. Так, позивач [PERSON] в силу Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати державного мита, тому судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] в дохід держави. Розмір судового збору суд визначає, з урахуванням норми п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст. ст. 199, 200 СК України,

Outcome: partial