Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на набуття права вимоги за кредитним договором та в зв`язку із порушенням відповідачкою договірних зобов`язань по сплаті коштів за наданий кредит, просив стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №2009161607 року від 10 серпня 2014 року в розмірі 36\~738 грн. 20 коп., з якої: 28 049 грн. 90 коп. заборгованість по тілу кредиту, 8\~688 грн. 30 коп. заборгованість по відсоткам, а також судовий збір. Представник позивача в судове засідання не прибув, письмово в позові просив про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, до суду повторно не прибула, участь у розгляді справи в суді не взяла, відзиву не подавала. Відтак, оскільки суд позбавлений можливості в черговий раз відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку. За змістом ст. 223 ЦПК України, повторна неявка учасника справи незалежно від причин неявки, не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, 10 серпня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір про надання споживчого кредиту №2009161607. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2.3, 1.3.1-1.4.2, 1.4.4-1.4.5, 2.2.1, 2.4-2.6 Договору, банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах, зокрема: на придбання товару/послуг у продавця 1 в розмірі 7\~699 грн.; на придбання послуг зі страхування у продавця 2 в розмірі 1\~847 грн. 76 коп. Загальна вартість кредиту становить 9\~621 грн. 76 коп. Строк кредиту становить 24 місяці. Розмір процентної ставки 0,01%. Кредит надається на придбання 2-х вікон вартістю 4\~349 грн. 50 коп. (за одну одиницю) у ФОП [PERSON] , який реалізує товари в рамках програми споживчого кредитування банка. Початковий внесок 1\~000 грн., кредит 7\~699 грн. Підставою для перерахування банком коштів продавцям є оригінал Договору. Банк перераховує кошти продавцю протягом 3 (трьох) робочих днів з дати отримання банком оригіналу свого примірника Договору. Датою надання кредиту позичальнику є 10 серпня 2014 року. Позичальник зобов`язаний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені Договором не пізніше 10 серпня 2016 року. Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначеному в графіку платежів. Проценти за користування кредитом нараховуються та сплачуються щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи з розміру процентної ставки визначеної в п. 1.1 Договору. Розмір щомісячних процентів належний до сплати зазначений в графіку платежів. Проценти за користування кредитом нараховуються щоденно на фактичну суму непогашених кредитних коштів за фактичний час користування такими коштами виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, включаючи день видачі та включаючи день повернення та сплачуються позичальником відповідно до умов Договору. Платежі по кредиту нараховуються щомісячно виходячи зі строку кредиту в розмірі вказаному у графіку платежів в Додатку №1, що є невід`ємною частиною Договору. За умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та прийняття банком позитивного рішення щодо надання держателю кредиту, банк відкриває держателю картковий рахунок в гривнях та випускає кредитну картку типу MasterCard Standart, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки. Розмір кредитного ліміту складає 1\~000 грн. Строк дії кредитної лінії становить 3 роки з моменту підписання банком і позичальником цього договору. За користування кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі встановленими тарифами банку та на дату укладення угоди розмір процентів становить 2,49% на місяць по операціях розрахунків карткою за товари та послуги в мережі інтернет та 3,49% на місяць по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. Із графіку платежів до договору про надання споживчого кредиту №2009161607 від 10 серпня 2014 року вбачається, що загальна вартість кредиту [PERSON] становить 13 663 грн. 88 коп., з якої 9\~621 грн. погашення основної суми кредиту, 4\~041 грн. 12 коп. комісія, реальна річна процентна ставка 36,21%. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою ст. 530 ЦК України, встановлено, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необгрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено, що 13 жовтня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №13/10/23. Разом з тим, витяг з реєстру боржників №2 до договору факторингу від 18 квітня 2025 року, який би містив всі необхідні реквізити офіційного документу, підписаний обома сторонами договору та скріплений їх печатками згідно п. 3.1 Договору факторингу, суду не наданий. Також суд зазначає, що згідно умов договору №2009161607 банк надає позичальнику споживчий кредит у сумі 9\~621 грн. 76 коп. (на 24 місяці під 0,01% річних) для придбання двох вікон, з початковим внеском 1 000 грн. та щомісячним погашенням за графіком, а також відкриває картковий рахунок із кредитним лімітом 1 000 грн. строком на 3 роки, проценти за яким становлять 2,49% на місяць за безготівкові розрахунки та 3,49% за зняття готівки. На підставі рахунку №100/91 від 10 серпня 2014 ФОП [PERSON] від [PERSON] одержано 1\~000 грн. Будь-яких інших доказів перерахування кредитних коштів згідно п. 1.2.3 Договору суду не надано. Відтак, надання кредиту за умовами цього Договору в суді не доведено. У позові зазначено, що в межах кредитного договору №Х2009161607 відповідачці 20 червня 2015 року відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , що відображено в розрахунку заборгованості, складеному представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» за період з 13 жовтня 2023 року по 31 березня 2025 року. Разом з тим, будь-яких належних, допустимих і достатніх доказів відкриття такого рахунку відповідачкою матеріали справи не містять. Документів, які б підтверджували отримання [PERSON] банківської картки АТ «ОТП Банк» до позову не долучено, виписки з рахунку про рух кредитних коштів і нарахування кредитного ліміту суду не подано. Сам тільки розрахунок заборгованості із зазначенням загальної суми боргу по тілу і відсотках не є належним, допустимим і достатнім доказом на підтвердження обставин викладених у позові. Окрім цього, суд звертає увагу, що наданий розрахунок заборгованості ТОВ «ФК «ЄАПБ» не узгоджується з графіком платежів, що є невід`ємним додатком до кредитного договору. Так, згідно з графіком, загальна вартість кредиту становить 13 633 грн. 88 коп., з яких 9 621 грн. основна сума кредиту, 4 041 грн. 12 коп. комісія. У той же час, у розрахунку позивача зазначено, що станом на 31 березня 2025 року за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим, у межах кредитного договору від 20 червня 2015 року, заборгованість [PERSON] становить 36 738 грн. 20 коп., з яких: 28 049 грн. 90 коп. заборгованість за тілом кредиту, 8 688 грн. 30 коп. заборгованість за відсотками. Проте, ці обставини жодними належними, допустимими і достатніми доказами у справі не підтверджено. Отже, надані позивачем докази не узгоджуються між собою та не підтверджують належним чином заявлених вимог. Заявлені в справі вимоги й наданий розрахунок стосуються договору №Х2009161607 від 20 червня 2015 року, який у справі відсутній і суду не наданий. Крім того, будь-яких доказів перерахування кредитних коштів позичальнику відповідачці по справі, на договірних умовах викладених в кредитному договорі, суду не подано, як і не надано будь-якого розрахунку заборгованості/виписки з карткового рахунку первісного кредитора. Відтак, суд доходить висновку, що з наданих позивачем доказів достатні для задоволення позову обставини встановити неможливо, а позов є недоведеним і необґрунтованим. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін (ст. 12 ЦПК України), в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. При цьому кожна сторона в силу статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимогами ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 21 липня 2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування з важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22). Отже позовні вимоги на основі належних, допустимих та достатніх доказів позивачем не доведено, а тому в задоволенні вказаного позову слід відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судовий збір покладаєтьсч на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed