Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 30.06.2000 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, відносини погіршились, з квітня 2022 року проживають окремо, так як остання виїхала до Бельгії, між ними відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть. Вважає, що спільне життя, збереження сім`ї та примирення неможливі. Тому просить суд не надавати строк для примирення та розірвати шлюб. Ухвалою суду від 04.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, судом належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та оголошенням на офіційному сайті суду, про причини неявки суду не повідомила. Також судом було здійснено виклик відповідача оголошенням, яке розміщено на сторінці веб-сайту суду офіційного веб-порталу «Судова влада України». Відповідач відзив на позовну заяву не подавала. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленої про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, а також у зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання позивача, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 30.06.2000 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану м. Южноукраїнська Миколаївської області /а.с.4/. Сторони шлюбних відносин не підтримують, з квітня 2022 року проживають окремо, оскільки відповідач виїхала до Бельгії, відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя, втрачено почуття любові, спільне господарство не ведуть, подружнє життя сторін не склалося, примирення неможливе, згоди щодо розірвання шлюбу у добровільному порядку не досягли, про що зазначено у позовній заяві. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved