Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. У травні 2025 року до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області надійшла позовна заява [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] . Позовні вимоги мотивує тим, що з 2013 року вони проживали разом без реєстрації шлюбу та мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом з матір`ю, яка не може повністю забезпечити належного матеріального забезпечення, тому просить стягнути аліменти з батька дитини. Враховуючи те, що відповідач має можливість надавати таку допомогу, просить стягувати з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.05.2025 і до досягнення дитиною повноліття. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04\~червня 2025\~року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження. Згідно з ч. 1 ст. 244 ЦПК України\~після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Відтак, суд 27.08.2025 перейшов до стадії ухвалення рішення. ІІІ. Позиції сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце судового засідання. Відповідач у судове засідання не з`явився, у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав. Позивачем у позовній заяві зазначене місце проживання Відповідача: [ADDRESS] . За вказаною адресою Відповідачу рекомендованим повідомленням направлено ухвалу про відкриття провадження у справі, з викликом її в судове засідання. Відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч. 8\~ст. 178 ЦПК України. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; відповідач не\~подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] . У свідоцтві про народження серії [NUMBER] , видане 21 липня 2020 року його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину встановлені у\~ст. 181 СК України. Так, за загальним правилом, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182\~СК України встановлені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. VІ. Висновки суду. [PERSON] народився [INFO] . У свідоцтві про народження серії [NUMBER] , видане 21 липня 2020 року його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Сімейний кодекс\~України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Судова практика містить висновки про те, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не належить до переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 755/14148/18 та від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20). Таким чином, визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що позивач в судовому засіданні уточнила позовні вимоги щодо розміру стягнення аліментів, а саме 1/4 частки всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму. Суд також враховує, що Відповідач є особою працездатного віку, має постійний дохід, тому вважає, що з відповідача на утримання неповнолітньої дитини слід стягувати аліменти в розмірі частки всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.02.2025 і до досягнення дитиною повноліття, що забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів. Саме такий розмір аліментів суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, відповідно до статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, не є сталим і може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п.1 ч.1 ст.\~430\~ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. VІІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.6ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 коп.

Outcome: approved