Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

17 липня 2024 року позивач звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] Проживає в даній квартирі разом зі своєю дружиною та новонародженим сином. Житловий будинок в якому він проживає перебуває в управлінні та на балансі ОСББ «Будинок Форест». 25 квітня 2024 року внаслідок дій чи бездіяльності власника квартири [ADDRESS] [PERSON] , відбулося затоплення його квартири [ADDRESS] , чим завдано значної матеріальної шкоди його майну та моральної шкоди йому та його дружині особисто. Вказує, що в той же день, ним було повідомлено ОСББ «Будинок Форест» про виниклу аварію, для встановлення причин затоплення та винних у затопленні осіб. Того ж дня, на виклик прибув голова ОСББ «Будинок Форест» Тарасюк Назар, яким було складено акт про затоплення його квартири з вини відповідача, який останній підписав без зауважень та заперечень з приводу факту затоплення та його вини у затопленні. Причиною затоплення комісією встановлено несправність водопостачальної системи у квартирі [ADDRESS] , яка належить відповідачу. Зазначає, що протягом двох місяців, він неодноразово звертався до відповідача про необхідність усунення наслідків затоплення його квартири та просив врегулювати спір в позасудовому порядку. У свою чергу, відповідач гарантував усунення завданих збитків, шляхом їх відшкодування в сумі, яку він мав самостійно визначити за результатами обстеження незалежною особою - майстром, який буде виконувати ремонтні роботи, або ж експертом. Однак, відповідач відмовився відшкодовувати вартість ремонтних робіт у сумі, яка визначена залученим ним майстром. Натомість, залучив свого власного спеціаліста, який визначив, очевидно на його прохання, втричі меншу суму вартості робіт з відновлювального ремонту квартири, однак на його прохання виконати визначені ремонтні роботи, відмовився їх виконувати за дану суму. З метою визначення вартості відновлювального ремонту власної квартири, 13 травня 2024 року він звернувся до експертів ТОВ «Луцьк Дім Сервіс». Того ж дня експертом-оцінювачем ТОВ «Луцьк Дім Сервіс» було проведено огляд належної йому квартири та складено дефектний акт переліку виявлених наслідків затоплення та робіт необхідних для їх усунення. Згідно висновку про вартість завданої шкоди складеного експертом ТОВ «Луцьк Дім Сервіс» ринкова вартість відновлювального ремонту його квартири, тобто завданого збитку, склала 83642,00 грн. Названу суму матеріальної шкоди відповідач відмовився відшкодовувати у позасудовому порядку. 18 червня 2024 року у зв?язку із завданою шкодою для можливості проведення ремонтних робіт по усуненню пошкоджень завданих затопленням, ним було направлено вимогу відповідачу про відшкодування шкоди у визначеному експертом розмірі. 19 червня 2024 року він отримав від відповідача грошовий переказ на його ім?я в розмірі 20000 грн. з призначенням платежу - відшкодування матеріальних та моральних збитків за затоплення квартири. Інших сум на відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди на момент звернення до суду не надходило. Відтак, відповідач з моменту аварії так і не виконав своїх зобов?язань у повному обсязі, здійснивши лише часткове відшкодування завданої шкоди, що є порушенням його прав та інтересів. Зволікання у проведенні відшкодування завданої шкоди завдає йому та його дружині, яка є особою з інвалідністю 3 групи також моральну шкоду, адже дана ситуація - залиття квартири, зумовила у нього та його, на той момент вагітної дружини, тривалий стресовий стан, моральні переживання, порушення звичного способу життя, яке завдало душевних страждань та необхідності вжиття додаткових заходів задля відновлення порушеного права, унаслідок чого він відчував емоційну напругу, нервозність, переживання протягом тривалого часу. З врахуванням даних обставин він оцінює завдану йому моральну шкоду затопленням квартири у розмірі 10000 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 73642 грн. та 10000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати по справі. 13 серпня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову зазначає, що 12 червня 2024 року він добровільно перерахував позивачу кошти в розмірі 20000 грн. Факт затоплення квартири він визнає. Разом з тим, з обсягом пошкоджень та їх сумою він не згідний, оскільки така є завищеною. Відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об?єкта від 27 травня 2024 року, виконаного на його замовлення експертом [PERSON] , сума збитків становить 15684 грн. Дану суму з перевищенням до 20000 грн., враховуючи певні моральні страждання мешканців квартири, він перерахував, а тому вважає спір вичерпаним. Вказує, що огляд спеціаліста-оцінювача на замовлення позивача 13 травня 2024 року здійснювався без його присутності, тому він був позбавлений можливості зробити зауваження. Натомість, огляд експертом 29 травня 2024 року на його замовлення здійснювався за участі позивача, і він не зробив будь-яких зауважень щодо наявних пошкоджень, хоча виявлені пошкодження відрізняються у Звітах в сторону зменшення. Вірогідно, це сталось внаслідок природного висихання поверхонь, що свідчить про незначний обсяг та ступінь заподіяних ушкоджень. В Звіті, наданим позивачем, у вартість відновлювального ремонту входить заміна трьох міжкімнатних дверей. У звіті від 29 травня 2024 року пошкодження дверей не виявлено, їх часткове не закриття є наслідком набухання ламінату. У разі, якщо суд погодиться на заміну дверей, демонтовані двері, а також ламінат, повинні бути передані йому, адже вони є цілком придатними до використання. Вважає, що сплативши позивачу 20000 грн., він повністю відшкодував матеріальні та моральні збитки. Витрати на правничу допомогу є завищеними. У задоволенні позову просив відмовити. 10 вересня 2025 року позивач подав відповідь на відзив, відповідно до якого останній зазначає, що сторона позивача не заперечує щодо часткового відшкодування розміру завданої шкоди відповідачем, однак розмір такого є недостатнім. Вважає, що наданий відповідачем звіт не є належним та достатнім доказом розміру завданої матеріальної шкоди, адже особа, що проводила дану експертизу не є кваліфікованим експертом, який має право на проведення оціночних та експертних досліджень з метою визначення завданої шкоди. 10 вересня 2025 року відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких зазначив, що експерт Павлюк О.М. не є судовим експертом, так як і суб`єкт оціночної діяльності ТОВ «Луцьк Дім Сервіс». Вважає, що як і звіт про проведення технічного експетра [PERSON] , так і Висновок про вартість завданої шкоди , належать до письмових доказів в розумінні ст. 95 ЦПК України і підлягають оцінці судом на загальних підставах. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2024 року у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено запитання: Яка сума матеріальних збитків була нанесена залиттям квартири [ADDRESS] , та яка ринкова вартість відновлювального ремонту внаслідок залиття даної квартири, яке відбулося 25 квітня 2024 року? 19 травня 2025 року на адресу суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №4243 від 08 травня 2025 року. 18 червня 2025 року подав клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15250 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Додатково суду пояснив, що відповідач є сусідом позивача зверху. Причину затоплення і пошкодження майна було встановлено відповідно до Акту. Оскільки у сторін були різні висновки щодо суми збитків, суд призначив судову експертизу. Однак, позивач просить стягнути суму коштів, визначену його експертом. Отримані позивачем від відповідача 20000 вважає частковим відшкодуванням матеріальних збитків в розмірі 10000 грн. і моральної шкоди в розмірі 10000 грн. А тому, за мінусом отриманих позивачем від відповідача 20000 грн. просив стягнути в користь позивача матеріальні збитки в розмірі 73642 грн., моральну шкоду 10000 грн. Позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Додатково суду пояснив, що не був присутній вдома в момент затоплення, був присутній брат дружини [PERSON] , пізніше приїхала дружина. Зі слів дружини знає, що прибирати воду в квартирі допомагала дружина відповідача. Він з дружиною розмовляли з [PERSON] і вони сказали: « [PERSON] , відшкодуєм». При огляді його квартири експертом [PERSON] . 13 травня 2024 року [PERSON] не запрошували. З сумою збитків, запропонованою [PERSON] він не погоджується. Моральна шкода полягає в незручностях від затоплення квартири, крім того, захворіла його вагітна дружина, зробили кесарське і дитина померла, в дружини покриваються руки плямами від води. Ремонт в квартирі не робили поки триває судовий розгляд. Коли він сказав відповідачу, що подаватиме позов до суду, [PERSON] перерахував йому кошти в розмірі 20000 грн., які він отримав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суду додатково пояснила, що затоплення відбулося не з вини відповідача, а через зрив водного фільтра. Відповідач це визнає, то був казус, і поведінка відповідача була добросовісною. Його дружина допомагала збирати воду в квартирі позивача. [PERSON] мав намір добровільно відшкодувати заподіяну шкоду, але у нього виникли сумніви щодо виставленого позивачем рахунку майже на 90000 грн. Тому провів свою експертизу (експерт [PERSON] ). Визначена експертом сума збитків 15684 грн. Але відповідач перерахував позивачу навіть більші кошти в розмірі 20000 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що повністю відшкодував збитки позивачу. Суду пояснив, що затоплення сталося через розрив водного фільтра, цен і від кого не залежало. Від початку старався знайти спільну мову з позивачем. Однак, запропонувану ним суму відкодування позивач не хотів брати. Переслані позивачу кошти в розмірі 20000 грн. Це і матеріальна і моральна шкода. Сума, яка додана до визначеної його експертом суми збитків (15684 грн.) і є на відшкодування моральної шкоди. Заслухавши доводи сторін та їхніх представників,пояснення свідка та експерта, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.9). 25 квітня 2024 року відбулось затоплення вищевказаної квартири. Із акту від 25 квітня 2024 року, складеного головою правління ОСББ «Будинок Форрест», [PERSON] та [PERSON] слідує, що «25 квітня 2024 року відбулось одноразове затоплення квартири [ADDRESS] , винуватцем затоплення являється квартира [ADDRESS] . Причиною затоплення є несправність водопостачальної системи, яка є власністю [PERSON] та знаходиться в його квартирі [ADDRESS] » (а.с.26). Факт затоплення квартири [PERSON] також підтвердив опитаний в судововому засіданні свідок [PERSON] (брат дружини позивача), який суду пояснив, що станом на день затоплення постійно проживач в квартирі [ADDRESS] зранку близько 08 -09 год він прокинувся від звуку у коридорі, як від дощу. В коридорі було по гульки води. Відразу побіг наверх. У квартирі, яка знаходиться на поверх вище, відкрила дружина власника, яка їм в подальшому допомагала прибирати воду. Пізніше приїхав сам позивач. Воду витирала і дружина позивача, у неї потім була реакція після прибирання, шкіра подразнилася. Було пошкоджено троє дверей, ламінат в залі і коридорі, стеля в кухні. Об`єм затоплення складає 70 %. Квартира була куплена з ремонтом. До затоплення пошкоджень ламінату не було. Власником квартири [ADDRESS] , яка знаходиться поверхом вище над квартирою позивача, є відповідач [PERSON] . Вказане підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (№ інформаційної довідки 383039914). Відповідно до наданого позивачем звіту про оцінку визначення вартості відновлювального ремонту завданого збитку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виконаного 16 травня 2024 року ТОВ «Луцьк Дім Сервіс», ринкова вартість відновлювального ремонту вказаної квартири, тобто завданого збитку складає 83642 грн. (а.с.11-23). У свою чергу, відповідачем надано Звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об?єкта від 27 травня 2024 року, виконаний на його замовлення експертом [PERSON] , відповідно до якого загальна вартість ремонту квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 15684 грн. (а.с. 65-92). Надані кожною зі сторін звіти істотно різняться у вартості матеріального збитку, завданого власнику квартири [ADDRESS] . Вищевказані обставини обумовили звернення до суду з даним позовом. На обґрунтування своєї позиції стороною позивача в ході розгляду справи було заявлено клопотання про призначення у справі судової бцдівельно-технічної експертизи, яке задоволено судом. Як уже зазначалося, 19 травня 2025 року на адресу суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №4243 від 08 травня 2025 року. Зі змісту вищевказаного висновку слідує, що сума матеріальних збитків нанесена залиттям квартири [ADDRESS] , та ринкова вартість відновлювального ремонту внаслідок залиття даної квартири, яке відбулося 25 квітня 2024 року становить 33821 грн. (а.с.147-153). Опитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] суду пояснив, що з матеріалами справи він був ознайомлений, та надавав у висновку відповіді на чіткі запитання, які були задані судом в ухвалі про призначення експертизи. Попередніх висновків він не враховував. Локалізація пошкоджень майна встановлена на фото і деталізації у висновку не потребувала. Розміри ушкоджень вказані у кошторисі. Суд не надавав дозвіл на зняття шпалер, але під ними є теж пошкодження, тому при розборі верхнього шару може виявитись більше пошкоджень, тому закладається більше. Були дефекти ламінату в кухні і коридорі. Дані по зарплаті закладені в програмі і вона автоматично вносить їх в кошторис. На стелі теж були жовті плями (на фото № 3 не відображено (принтер не показав), припускає, що він їх не зазначив у висновку. Виявлено розширення швів на трьох дверях. Станом на день експертизи було розходження ламінату, вздуття не було, але можливо було при затопленні. Підложка ламінату входить в ремонтні роботи. Розкриття ламінату не робив, підлогу не досліджував. Кошторис був складений для будівельних робіт підрядною організацією, загально-виробничі витрати програма складає автоматично. Враховуючи те, що висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №4243 від 08 травня 2025 року був складений судовим експертом, на виконання вимог ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2024 року, згідно якої експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, то суд визнає його належним, допустимим та достовірним доказом у справі, а його доказова значимість переважає надані сторонами звіти. Будь-яких доказів на спростування висновоку експерта судової будівельно-технічної експертизи №4243 від 08 травня 2025 року сторонами не надано та його об`єктивність в жодній мірі не спростована. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення матеріальна шкода в розмірі 33821 грн. (сума збитків згідно з висновком судового експерта). Разом з тим, сторони не заперечують факту отримання позивачем від відповідача 20000 грн. У відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди. Відшкодовуючи матеріальні збитки позивача відповідач [PERSON] орієнтувався на визначену запрошеним ним експертом [PERSON] загальну вартість ремонту квартири [ADDRESS] , зазначену у кошторисному розрахунку вартості об?єкта будівництва, в розмірі 15684,20 грн. Враховуючи часткове відшкодування відповідачем матеріальної шкоди завданої позивачу залиттям квартири, до стягнення за рішенням суду в якості такого виду відшкодування підлягає різниця між сумою, визначеною судовим експертом і сумою відшкодованого, тобто (33821-15684,20) = 18136,80 грн. Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач також просить стягнути з відповідача заподіяну йому моральну шкоду, у зв?язку із залиттям квартири. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з?ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто, при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду необхідно встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами. Відповідно до роз?яснень, які містяться в п. 9 постанови № 4 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. На переконання суду, [PERSON] було завдано моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях у зв`язку із пошкодженням його майна, оскільки протягом тривалого часу останній був позбавлений можливості належним чином використовувати свою квартиру. Зазначена обставина безперечно негативно вплинула на життєдіяльність позивача, а відтак порушила його звичний життєвий ритм. Обгрунтовуючи розмір моральної шкоди, позивач також покликається на погіршення стану здоров?я його дружини. З виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 07 травня 2024 року вбачається, що [PERSON] в період з 26 квітня 2024 року хворіла на гострі ларинготрахеїт, інфекційний кон?юктивіт. Однак, дружина позивача не є учасником даної справи. Крім того, із наданих стороною позивача доказів не можливо встановити, що погіршення здоров?я його дружини є в причинно-наслідковому зв?язку із затопленням квартири З урахуванням викладеного, достатнім та справедливим розміром моральної шкоди для відшкодування позивачу суд вважає 5000 грн. Як уже зазначалося вище, відповідачем шляхом перерахування позивачу 20000 грн. було частково відшкодовано, в тому числі і моральну шкоду. За мінусом відшкодування матеріальної шкоди, сума відшкодованого відповідачем в рахунок моральної шкоди становить (20000 -- 15684,20) = 4315,80 грн. З врахуванням часткової оплати відповідачем моральної шкоди в розмірі 4315,80 грн., суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 684,20 грн. (5000 грн. 4315,80 грн.). Тобто, загальна сума матеріальної та моральної шкоди, яка стягується з відповідача за цим позовом становить 18821 грн. (18136,80+684,20). Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, зокрема, представник позивача просить стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 15250 грн. У підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник позивача долучає до матеріалів справи наступні документи: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 01 червня 2025 року; копію акта приймання-передачі наданих послуг від 18 червня 2025 року. Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15. Суд наголошує, що не зобов?язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial