Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

Представник позивача адвокат Стельникович С.А. звернувся до суду з позовом та просив визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] право власності на частину земельної ділянки загальним розміром 0,1245 га., яка необхідна для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та знаходяться за адресою: [ADDRESS] , яка межує із земельною ділянкою з кадастровим номером 3222288801:01:062:0010, що належить [PERSON] . Мотивував позов тим, що 29 січня 2000 року Кагарлицькою державною нотаріальною конторою Київської області, на підставі заповіту моєї матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , на ім`я [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок , яке було зареєстроване в реєстрі за №377 (спадкова справа №62). Вказаним вище свідоцтвом підтверджено право позивача [PERSON] на частину житлового будинку [ADDRESS] . На іншу частину визнано право на [PERSON] (брата позивача та чоловіка відповідача). 31 липня 2006 року на підставі рішення Черняхівської сільської ради від 28.12.2004 року (352/13/04) [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222288801:01:062:0010, загальної площі 0,2490 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), землі житлової забудови (серія ЯГ № 167908). 17 лютого 2014 року мій брат, [PERSON] звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області із позовною заяво до мене, [PERSON] , Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, третя особа - управління держземагенства у Кагарлицькому районі Київської області про скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та його реєстрацію, рішення органу місцевого самоврядування, визнання права на земельну ділянку, (цивільна справа № 368/274/14-ц.) Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 07.04.2014 року позов [PERSON] було задоволено. Визнано недійсним та скасовано рішення Черняхівської сільської ради від 28.12.2004 року № 352/12/04, державний акт серія ЯГ №167908, державну реєстрацію державного акту серії ЯГ № 167908. Визнано за [PERSON] право на половину земельної ділянки площею 0,1245 га. цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по [ADDRESS] . При цьому, право приватної власності на іншу половину земельної ділянки площею 0,1245 га., якою я фактично користуюсь, було припинено всупереч моїм законним правам та інтересам з порушенням вимог ст. 120 ЗК України, оскільки скасування державного акту про право приватної власності на земельну ділянку в частині не передбачено законодавством України. Відповідно до інформаційної довідки ДРРП №421282652 від 04.04.2025 року, державним реєстратором Кагарлицького районного управління юстиції Київської області Іванютою П.С. на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер [NUMBER] від 12.10.2014 р. виданого реєстраційною службою Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, 11 жовтня 2014 року було зареєстровано право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON] . [INFO] мій брат [PERSON] помер. Після смерті брата його майно успадкувала його дружина, [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки з ДРРП № 421282652 від 04.04.2025 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер 2-46 від 07.02.2023 року, нотаріусом П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу Сабадаш Ольгою Вікторівною було зареєстровано право власності на частину житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON] . Також, на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер 2-47 від 07.02.2023 року, нотаріусом П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу Сабадаш Ольгою Вікторівною, за [PERSON] було зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222288801:01:062:0010, площею 0,1245 га, що розташовується за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог З У «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо переходу прав на земельну ділянку у зв`язку з переходом прав на об`єкт нерухомого майна, який на ній розміщено» від 08.09.2021 року №1720-ІХ були внесені відповідні зміни до нормативно-правових актів, які регулюють питання щодо єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, в тому числі до ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України , що також відповідає сталеній судовій практиці та правовим висновкам Верховного Суду, які вказані позивачем нижче. Відповідно до ч.І ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), а об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. Згідно ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Відповідно до Постанови Верховного Суду Касаційного цивільного суду від 20.01.2021 року у справі № 318/1274/18 було зроблено правовий висновок щодо єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку. «... При переході права власності на об`єкт нерухомості слід враховувати те, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. При застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з положеннями ст.125 ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з 01.01.2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто за загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст.120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Великою Палатою Верховного Суду була винесена Постанова від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16, в якій суд прийшов до наступного висновку: «... Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід, до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості, розташованого на ній..». Між тим, згідно з принципом єдності правового статусу земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, в ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі М 713/1817/16-й). В судовому засіданні представник позивача адвокат Стельникович С.А. позов підтримав та просив задоволити. Представник відповідача - Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області в судове засідання не з`явився, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Відповідач [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову. Судом встановлено, що 29 січня 2000 року Кагарлицькою державною нотаріальною конторою Київської області, на підставі заповіту матері позивача - [PERSON] , яка померла [INFO] , на ім`я [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок , яке було зареєстроване в реєстрі за №377 (спадкова справа №62). Вказаним вище свідоцтвом підтверджено право позивача [PERSON] на частину житлового будинку [ADDRESS] . На іншу частину визнано право на [PERSON] (брата позивача та чоловіка відповідача). 31 липня 2006 року на підставі рішення Черняхівської сільської ради від 28.12.2004 року (352/13/04) [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222288801:01:062:0010, загальної площі 0,2490 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), землі житлової забудови (серія ЯГ № 167908). 17 лютого 2014 року брат позивача, [PERSON] звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області із позовною заяво до [PERSON] , Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, третя особа - управління держземагенства у Кагарлицькому районі Київської області про скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та його реєстрацію, рішення органу місцевого самоврядування, визнання права на земельну ділянку, (цивільна справа № 368/274/14-ц.) Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 07.04.2014 року позов [PERSON] було задоволено. Визнано недійсним та скасовано рішення Черняхівської сільської ради від 28.12.2004 року № 352/12/04, державний акт серія ЯГ №167908, державну реєстрацію державного акту серії ЯГ № 167908. Визнано за [PERSON] право на половину земельної ділянки площею 0,1245 га. цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки ДРРП №421282652 від 04.04.2025 року, державним реєстратором Кагарлицького районного управління юстиції Київської області Іванютою П.С. на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер [NUMBER] від 12.10.2014 р. виданого реєстраційною службою Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, 11 жовтня 2014 року було зареєстровано право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON] . [INFO] мій брат [PERSON] помер. Після смерті брата його майно успадкувала його дружина, [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки з ДРРП № 421282652 від 04.04.2025 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер 2-46 від 07.02.2023 року, нотаріусом П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу Сабадаш Ольгою Вікторівною було зареєстровано право власності на частину житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON] . Також, на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер 2-47 від 07.02.2023 року, нотаріусом П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу Сабадаш Ольгою Вікторівною, за [PERSON] було зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222288801:01:062:0010, площею 0,1245 га, що розташовується за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.30 ЗК України ( в редакції яка діяла станом на 7.06.1999 року ) передбачено: При переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів. При передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими об`єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.22\~ЗК України\~(\~в редакції\~яка діяла\~ станом\~на 7.06.1999\~року )\~передбачено:\~ Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Відповідно до ст.525 ЦК Української РСР , часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР , для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Позивач не надала доказів , що станом 7.06.1999 року коли до позивача перейшла у власність частина спадкового житлового будинку [ADDRESS] спадкодавець був власником земельної ділянки яка необхідна для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та знаходяться за адресою: [ADDRESS] . А тому до позивача не переходить право власності на частину земельної ділянки загальним розміром 0,1245 га., яка необхідна для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та знаходяться за адресою: [ADDRESS] , яка межує із земельною ділянкою з кадастровим номером 3222288801:01:062:0010, що належить [PERSON] . Суд користувався правовими нормами які діяли на час виникнення правовідносин а не на правовими нормами на які посилається позивач при обгрунтуванні позову. \~ \~ \~ Права\~позивача не\~порушені і\~в задоволенні позову відмовити повністю.

Outcome: dismissed