Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Технофінанс» через систему «Електронний суд» звернувся з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 2967703324-021657 від 02.05.2024 у розмірі 41\~821,50 гривень, судові витрати в розмірі 2422,40 гривень, та витрати на правову допомогу у розмірі 5\~000 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 02.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Технофінанс» та [PERSON] (надалі - Відповідач) було укладено Договір позики «Максі» № 2967703324-021657 (надалі -Договір), відповідно до якого остання отримала у кредит грошові кошти у сумі 10 500 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника [NUMBER] зі строком повернення до 31.05.2024 включно (п.2.1., п. 2.2.1. Договору). Позика надається на споживчі цілі (2.8). Відповідач умови договору позики не виконав, грошові кошти в строк не повернув, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 41\~821,50 грн., яка складається з: 10\~500 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 21 903 грн.- борг відсотків за кредитом; 5 250 грн. - борг пені; 4\~168,50 грн. - борг послуг (комісії). З урахуванням викладеного, ТОВ «Фінансова компанія «Технофінанс» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики № 2967703324-021657 від 02.05.2024 у розмірі 41\~821,50 грн. Ухвалою судді від 01.07.2025 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача долучив додаткові пояснення, якими просить врахувати , що договір позики з відповідачем було укладено 02.05.2024, тобто датою, з якою Перехідні положення ЦК України не поширюються, а нарахована пеня є законною і підлягає до стягнення в повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством, причин неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Оскільки відповідачем не було надано відзиву на позов, тому суд приймає до уваги лише надані докази позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України,\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:\~1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;\~2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; \~3) відповідач не подав відзив; \~4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 02.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Технофінанс» та [PERSON] (надалі - Відповідач) було укладено Договір позики «Максі» № 2967703324-021657 (надалі -Договір), відповідно до якого остання отримала у кредит грошові кошти у сумі 10 500 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника [NUMBER] зі строком повернення до 31.05.2024 включно (п.2.1., п. 2.2.1. Договору). Позика надається на споживчі цілі (2.8). (а.с. 11-23) Договір укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» та підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а також підписано паспорт споживчого кредиту. Згідно п. 2.3 договору за користування Позикою Позичальник сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою 511% річних протягом всього строку кредитування, що становить за базовим розміром 1.40% на день. База нарахування процентів - залишок Суми Позики, що обліковується як заборгованість Позичальника перед Позикодавцем. Нарахування процентів на Суму Позики здійснюється за період починаючи з наступного від дня надання Позики (тобто день надання Позики не враховується при нарахуванні процентів) до дати першого обов`язкового платежу за Графіком платежів (включно). День внесення першого обов`язкового платежу враховується в період нарахування процентів для їх сплати. Після дати першого обов`язкового платежу 31.05.2024, нарахування процентів в кожному наступному періоді здійснюється починаючи з кожного першого дня наступного за днем обов`язкових платежів періоду, по останній день періоду, яким є день внесення платежу за цей період. Нарахування процентів за користування позикою за відповідний період між обов`язковими платежами здійснюється на залишок заборгованості за Позикою, яка є базою нарахування процентів. День повернення Позики при нарахуванні процентів враховується як день користування Позикою з нарахування процентів за цей день на загальних умовах відповідного періоду кредитування. Згідно п. 2.4.1 договору комісія за використання Позики, яка складає 0.1% від Суми позики та нараховується щоденно за супроводження договору, надання цілодобової підтримки Позичальнику з приводу виконання умов Договору, обслуговування заборгованості (за наявності). Нарахування і сплата комісії за використання проводиться на залишок заборгованості за Позикою. Згідно п. 2.4.2 договору одноразову комісію за видачу Позики у розмірі 1.50% від Суми Позики, яка нараховується одноразово та підлягає сплаті в момент надання Позики шляхом її утримання Позикодавцем із Суми Позики. Згідно п. 2.5 договору вартість вказаних у п. 2.4 договору комісій є фіксованою протягом строку кредитування, Комісії підлягають сплаті у строки, визначені Графіком платежів. Відповідно до укладеного Договору Позики Відповідач повинен був сплачувати заборгованість за графіком (Додаток №1 до Договору позики). (а.с. 21) Інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом, комісії та пені була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту (а.с. 22-23). Згідно платіжного доручення від 02.05.2024 на рахунок [PERSON] позивачем було перераховано 10\~342,50 грн. (а.с. 25) Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Технофінанс» виконало умови договору та зарахувало кошти на платіжну картку [PERSON] . Таким чином, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «Фінансова компанія «Технофінанс» суд вважає доведеним та підтвердженим матеріалами справи. Сума заборгованості відповідача становить 41\~821,50 грн., яка складається з: 10\~500 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 21 903 грн.- борг відсотків за кредитом; 5 250 грн. - борг пені; 4\~168,50 грн. - борг послуг (комісії), що підтверджується розрахунком заборгованості. (а.с. 26-27) Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, нормами Закону України «Про споживче кредитування» кредитору надано право встановлювати в договорі умову щодо комісії пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, а також відносити плату за такі послуги до загальних витрат за споживчим кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, з яким погоджується суд, відповідач внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань має заборгованість за договором позики № 2967703324-021657 від 02.05.2024 в сумі 36\~571,50 грн., яка складається з: 10\~500 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 21 903 грн.- борг відсотків за кредитом; 4\~168,50 грн. - борг послуг (комісії), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим, суд не погоджується із нарахованим пені у сумі 5250,00 грн з огляду на таке. Пунктом 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто, в даному випадку законодавством звільнено позичальника від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення своїх кредитних (боргових) зобов`язань. У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки, нормами закону заборонено здійснювати нарахування штрафу (пені), то позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 5250, 00 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Як встановлено судом, при зверненні до суду позивачем було сплачено 2422,40 грн. судового збору ( а.с. 1). Проте, оскільки позов задоволено частково (на 87,44%), то судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме; у сумі 2118,30\~грн. Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн., суд зазначає наступне. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ТОВ «ФК «Технофінанс» надало суду лише договір № 03/01 про надання правової допомоги від 03.01.2024, укладений між адвокатом Кшуташвілі В.О. та ТОВ «ФК «Технофінанс». Відповідно до ч.1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, і що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справ разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини 1-3 статті 137 ЦПК України). Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені (частини 1 та 3 статті 133 ЦПК України). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Вищезгадані докази повинні надаватися суду до ухвалення рішення по суті спору (постанова Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 462/6095/15-ц). У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18). Згідно договору № 03/01 про надання правової допомоги від 03.01.2024, укладеного між адвокатом Кшуташвілі В.О. та ТОВ «ФК «Ткхнофінанс», оплата послуг адвоката здійснюється на підставі наданих актів виконаних робіт (п.4.1). Отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару (п. 4.2). Однак, позивачем згідно п.4.1 та п.4.2 договору № 03/01 про надання правової допомоги від 03.01.2024 не надано суду докази про те, що ТОВ «ФК «Технофінанс» було понесено 5000 грн. витрат на правову допомогу на підставі актів виконаних робіт. Оскільки позивачем до позовної заяви та в ході розгляду справи не було надано документів, що свідчать про оплату вищевказаного гонорару адвокату, тому суд дійшов до висновку, що позивачем та його представником не обґрунтовано належними доказами заявлену суму витрат, а тому суд приходить до висновку про відмову у стягненні вказаних витрат. Таким чином, оцінивши у сукупності докази по справі, суд доходить висновку, що\~позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial