Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

02.07.2025 Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» з використанням системи «Електронний суд» звернулось з позовом до [PERSON] , просить стягнути з відповідача заборгованість, що складає: за кредитним договором від 26.11.2020 №20117483937 - 70857,37 грн, з яких 32051,82 грн заборгованість за кредитом, 38805,55 грн - заборгованість за процентами; за кредитним договором від 27.12.2021 №40020585484 - 51910,97 грн, з яких 51895,71 грн заборгованість за кредитом, 15,26 грн - заборгованість за процентами; за кредитним договором від 10.04.2023 №1011614352 - 36041,84 грн, з яких 27102,98 грн - заборгованість за кредитом, 3,66 грн - заборгованість за процентами; 8935,20 грн - заборгованість за комісією, загалом 158810,18 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] 26.11.2020 укладений кредитний договір №20117483937, за яким відповідачу надано кредит у сумі 32469,21 грн. 27.12.2021 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладений кредитний договір №40020585484, за яким відповідачу надано кредит у сумі 54499,00 грн. Крім того, між сторонами 10.04.2023 укладено кредитний договір №1011614352, за яким [PERSON] надано кредит у сумі 27102,98 грн. У порушення умов кредитних договорів позичальник зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 09.04.2025 виникла заборгованість в загальному розмірі 158810,18 грн. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11.07.2025 відкрито провадження в справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам встановлений строк для подання письмових заяв по суті справи. Копію ухвали про відкриття провадження в справі надіслано відповідачеві на зареєстровану адресу місця проживання, вказане відправлення повернуте відправникові у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, пов`язаної із належним здійсненням правосуддя, зокрема сформульованої в справі «Сидоренко проти України» (Sydorenko v. Ukraine (dec.), №73193/12, 18 February 2021), загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають належного вручення судових документів стороні, однак стаття 6 Конвенції не заходить так далеко, що зобов`язує національні органи влади забезпечити ідеально функціонуючу поштову систему. Органи влади несуть відповідальність лише за ненадсилання заявнику відповідних документів. Той факт, що заявниця не отримала кореспонденцію, надіслану їй Вищим спеціалізованим судом, сам по собі не є достатнім для того, щоб закласти аргументовану основу для заяви про те, що права заявниці за статтею 6 § 1 Конвенції були порушені. Крім того, Верховний Суд неодноразово зазначав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі №913/879/17, від 21.05.2020 року у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі №24/260-23/52-б). Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву АТ «ПУМБ» до суду не подала, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило. Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами справи. Водночас, суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного. 26.11.2020 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] шляхом підписання Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладено кредитний договір №20117483937, за умовами якого відповідачу відкритий поточний рахунок, видано кредитну картку та встановлено кредитний ліміт в сумі 3000,00 грн. Строк дії кредитного ліміту - 12 місяців із дати надання кредитного ліміту, зі спливом якого строк його дії продовжується на такий самий період за відсутності заперечень будь-якої зі сторін, розрахунковий день - 30 число кожного місяця. Стандартна процентна ставка складає 47,88%, реальна річна процентна ставка складає 47,88%. Також 26.11.2020 сторонами підписаний паспорт споживчого кредиту. Відповідно до Паспорту споживчого кредиту, грошові кошти отримані на таких умовах: п. 4 - пільгова процентна ставка, відсотків річних 0%; тип процентної ставки фіксована; стандартна процентна ставка 47,88%; п. 5 - визначений порядок повернення кредиту, а саме зазначено, що відповідач має вносити платіж щомісячно не пізніше настання платіжної дати, протягом встановленого строку кредитування, за наявності заборгованості за кредитом на кінець звітного розрахункового періоду. Розмір платежів розраховується щомісячно і залежить від суми заборгованості за кредитом. Заява про приєднання та паспорт споживчого кредиту підписані кредитодавцем та споживачем у простій письмовій формі. Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту, кредитний ліміт було неодноразово змінено за період з 26.11.2020 до 16.03.2022, максимальний розмір 21.10.2021 складав 32500,00 грн. Позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 3000,00 грн, який потім було збільшено до 32500,00 грн та який станом на 16.03.2022 складав 32469,21 грн. Відповідач належним чином свої зобов`язання не виконувала, внаслідок чого станом на 09.04.2025 за договором №20117483937 від 26.11.2020 виникла заборгованість у розмірі 70857,37 грн, з яких 32051,82 грн заборгованість за кредитом, 38805,55 грн - заборгованість за процентами, що вбачається із розрахунку заборгованості. 27.12.2021 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] шляхом підписання Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладено кредитний договір №400202585484, за умовами якого відповідачу надано споживчий кредит в сумі 54499,00 грн, зі строком дії 24 місяці, пільговим періодом 24 місяці, розмір процентної ставки з 29.12.2021 до 28.12.2023 - 0,01% річних, з 29.12.2023 - 0,01% річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості з 29.12.2021 до 28.12.2023 - 0% річних, з 29.12.2023 - 3% річних. Разова комісія 499,00 грн. Схема повернення - ануїтетна (рівними платежами). Також [PERSON] підписала Паспорт споживчого кредиту від 27.12.2021. Заява про приєднання та паспорт споживчого кредиту підписані кредитодавцем та споживачем у простій письмовій формі. Відповідно до Паспорту споживчого кредиту, грошові кошти отримані на таких умовах: п. 4 - процентна ставка з 29.12.2021 до 28.12.2023 - 0,01% річних, з 29.12.2023 - 0,01% річних; тип процентної ставки фіксована; разова комісія за обслуговування кредиту 499,00 грн; п. 5 - визначений порядок повернення кредиту, визначені платіжні періоди з 29.12.2021 до 28.12.2023, 29.12.2023, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період - 2271,03 грн щомісяця та 2270,84 грн останній платіж, всього 54504,53 грн. Реальна річна процентна ставка 0,8988%. Відповідно до платіжної інструкції №TR.54894482.42837.359 від 27.12.2021, АТ «ПУМБ» перераховано 54499,00 грн за договором №400202585484 від 27.12.2021 на користь [PERSON] . Позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредитні кошти. Відповідач належним чином свої зобов`язання не виконувала, внаслідок чого станом на 09.04.2025 за договором №40020585484 від 27.12.2021 виникла заборгованість у розмірі 51910,97 грн, з яких 51895,71 грн - заборгованість за кредитом, 15,26 грн - заборгованість за процентами, що вбачається із розрахунку заборгованості. Крім того, 10.04.2023 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] шляхом підписання Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладено кредитний договір №1011614352, за умовами якого відповідачу видано споживчий кредит «Рефінансування» в сумі 27102,98 грн, зі строком дії 36 місяців, розмір процентної ставки 0,01% річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 1,4% щомісяця. Схема повернення - ануїтетна (рівними платежами, до 10 календарного числа щомісяця). Також [PERSON] підписала Паспорт споживчого кредиту від 10.04.2023. Заява про приєднання та паспорт споживчого кредиту підписані споживачем з використанням OTP-пароля, отриманого на номер мобільного телефону [NUMBER] . Відповідно до Паспорту споживчого кредиту, кошти отримані на таких умовах: п. 4 - процентна ставка 0,01% річних; тип процентної ставки фіксована; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 1,4% від загальної суми кредиту; п. 5 - визначений порядок повернення кредиту, платіжний період з 10.04.2023 до 10.04.2026, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період 1132,42 грн щомісяця та 1132,12 грн останній платіж, всього 40776,82 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 379,44 грн щомісяця, всього 13659,84 грн. Реальна річна процентна ставка 32,804%. Відповідно до платіжної інструкції №TR.63743884.60578.25578 від 10.04.2023, АТ «ПУМБ» перераховано 27102,98 грн за договором №1011614352 від 10.04.2023 на користь [PERSON] . Позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредитні кошти. Відповідач належним чином свої зобов`язання не виконувала, внаслідок чого станом на 09.04.2025 за договором №1011614352 від 10.04.2023 виникла заборгованість у розмірі 36041,84 грн, з яких 27102,98 грн - заборгованість за кредитом, 3,66 грн - заборгованість за процентами; 8935,20 грн - заборгованість за комісією, що вбачається із розрахунку заборгованості. Положеннями частини 1 статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до п. 6-7 Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 13.12.2019 №151 (в редакції, чинній на час відповідного правочину) цифровий власноручний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис та прирівнюється до власноручного підпису в разі дотримання норм цього Положення. Використання цифрового власноручного підпису клієнтом банку не вимагає наявності попередньо укладеного договору між банком та клієнтом. В конкретному випадку при укладенні договору від 10.04.2023 був використаний простий електронний підпис [PERSON] з використання ОТП-паролю, що відповідає вимогам ст. 207 ЦК України та Законів України «Про платіжні послуги» та «Про електронну комерцію». Факт використання кредитних коштів [PERSON] підтверджується розрахунками заборгованості, доданим до позовної заяви, а також банківськими виписками по клієнтських рахунках на ім`я відповідачки. Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 року у справі №554/4300/16-ц дійшов правового висновку, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже надана банком виписка за картковим рахунком позичальника у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2021 в справі №278/2177/15-ц: виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. 10.04.2025 АТ «ПУМБ» на адресу проживання відповідача за допомогою оператора поштового зв`язку ДП «Укрпошта» направлено письмову вимогу (повідомлення) щодо виконання договірних зобов`язань в сумі 158810,18, яка залишилась без реагування. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача щодо наявності заборгованості та її розміру суду не надано. Матеріали справи не містять даних, які б свідчили про погашення заборгованості у добровільному порядку. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь АТ "ПУМБ" заборгованості за основною сумою боргу та за процентами є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення комісії за кредитним договором №1011614352 від 10.04.2023 суд зазначає наступне. 10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частини першої, другої та п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №461/2857/20. У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що: «у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з обслуговуванням кредитної заборгованості, передбачена в пункті 5 розділу ІІ Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діє з 24.02.2023). Комісія встановлена за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування, надання консультаційних та інформаційних послуг (п. 5.7.3). Пунктом 5.7.4 встановлено разову комісію, а п. 5.7.5 - комісію за внесення готівкових коштів споживачем. Водночас суд приймає до уваги, що відомості про підписання відповідачем [PERSON] . Публічної пропозиції в будь-якій із трьох редакцій, що надана позивачем, відсутні, а кредитний договір №1011614352 від 10.04.2023 визначає лише базу нарахування комісії та її розмір, не визначаючи послуг банку, за надання яких така встановлена. Відповідно до висновку про застосування норм права, сформульованого Верховним Судом 01.02.2023 в справі № 199/7014/20, з огляду на положення Законів України «Про споживче кредитування», «Про захист прав споживачів», Верховний Суд не заперечує право банку встановлювати комісію, зокрема за розрахунково-касове обслуговування. Отже, чинне законодавство не містить наразі заборони встановлювати в умовах кредитного договору комісію. Для цього сторонами має бути погоджений перелік послуг, за надання яких вона нараховується, а також порядок і база нарахування. З матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням та комісії за обслуговування кредиту, банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачеві та за які банком встановлена комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення договору та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.01.2024 у справі №727/5461/23. Виходячи з наведеного, вимоги банку щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за комісією в розмірі 8935,20 грн задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено 2422,40 грн судового збору, що вбачається із платіжної інструкції від 23.06.2025 №31, відтак судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог слід стягнути із відповідачки. На підставі викладеного,

Outcome: partial