Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

У квітні 2025 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей, на підставі судового наказу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, у справі №204/5261/19 від 12.08.2019 року; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] у розмірі 3/10 частки (в еквіваленті 30%) з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з дати набрання законної сили рішення суду до досягнення дітей повноліття; судовий наказ, виданий Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська, у справі №204/5261/19 від 12.08.2019 року, вважати таким, що втратив чинність і підлягає поверненню до суду (відкликати). В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що позивач з відповідачкою мають чотирьох спільних дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На утримання спільних з [PERSON] перших трьох дітей, судовим наказом від 12.08.2019 року у справі № 204/5261/19, з Позивача стягуються аліменти у розмірі 1/2 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 29.07.2019 року та до досягнення дітьми повноліття. Позивач від першого шлюбу з громадянкою [PERSON] також має спільну дитину [PERSON] . На утримання доньки [PERSON] , судовим рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01.06.2010 року у справі № 2-221/2010, з позивача стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11 березня 2010 року до досягнення дитиною повноліття. При розгляді справи про стягнення аліментів на дітей [PERSON] , відповідачка не повідомила суду обставини які б могли вплинути на визначення та встановлення розміру стягуваних аліментів, хоча знала про те, що у її (на той момент чоловіка) є неповнолітня дитина від першого шлюбу. Позивач, в свою чергу не знав про те, що відповідачка подала заяву про стягнення аліментів, судовий наказ не отримував і весь цей час вважав, що з його заробітної плати стягуються аліменти на дитину від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Лише після того як позивач звернувся до адвоката, було виявлено, що аліменти стягуються з нього на чотирьох дітей ще й нерівними частинами. Наразі, враховуючи ситуацію, яка склалась ще й з`ясувалося що відповідачка отримуючи аліменти на дітей використовувала їх не за призначенням, а гроші витрачала зокрема на придбання алкогольних напоїв і тепер позивачу стало зрозуміло звідки відповідачка брала ті гроші на алкоголь. Позивач проживає разом з матір`ю пенсіонеркою [PERSON] в однокімнатній квартирі, якій також допомагає фінансово, оплачує рахунки за квартиру і виділяє кошти на ліки, харчування, тобто додатково ще й утримує її. Таким чином на утриманні позивача перебуває п`ятеро неповнолітніх дітей та додатково матір пенсіонерка Позивача. Наразі позивач вважає, що за даної ситуації розмір аліментів на утримання спільних з Відповідачкою дітей слід зменшити до 3/10 частини (або в еквіваленті 30%) його заробітку (доходу), оскільки без такого зменшення сукупна частка доходу позивача зазнає нерівного розподілу між усіма його дітьми. Тобто, якщо на всіх п`ятьох дітей рівними частина розподілити 1/2 частину доходів Позивача, то на кожну дитину припадає 1/10 частина (в еквіваленті 10%) заробітку (доходу) на кожну дитину. Інакше, без такого розподілу у позивача не залишається засобів для існування, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом про зменшення розміру аліментів на дітей. Не погодившись з позовними вимогами, відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано наступне. Аліменти стягуються з позивача виключно на трьох дітей, в той час як у Сторін є ще одна дитина [PERSON] [INFO] , для утримання якого Позивачем не здійснюються аліментні зобов`язання, навіть в мінімальному затвердженому державою розмірі з урахуванням віку дитини 1281,50 грн. Дана обставина є прямим порушенням прав дитини, регламентованих Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року. Відповідач зазначає, що Позивач не здійснює належного та достатнього піклування дітьми, в тому числі фінансово. В даному випадку враховуючи рівність батька та матері під час фінансового забезпечення дитини, в силу положень абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальна сума, яку Позивач зобов`язаний сплачувати на утримання спільних дітей становить 5 442,50 грн. Стосовно ствердження Позивача про утримання літньої матері пенсіонерки останнім не надано даних та доказів про те, що Позивач є єдиною особою, яка може надавати утримання непрацездатній матері. Враховуючи пріоритетність інтересів дитини над інтересами її батьків, вважаємо, що Відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання своїх трьох дітей за судовим наказом, та на утримання молодшої дитини у добровільному порядку. для зменшення розміру аліментів Позивач повинен довести належними та допустимими доказами, що у нього змінився матеріальний або сімейний стан, погіршилось або поліпшилось здоров`я. Позовна заява та додані до нього додатки зводяться виключно до того, що на утримання у Позивача є інша дитина від першого шлюбу, в той час як матеріальне становище позивача є незмінним, є особою працездатного віку, стан його здоров`я є задовільнений тож останній має змогу працювати та забезпечувати дітей належним та достатнім рівнем добробуту. За підсумками викладеного вище, зазначаємо що Позивач доказів про погіршення його стану здоров`я та майнового стану з моменту стягнення аліментів на утримання дитини не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за судовим рішенням розміру аліментів, і виникли до раніше встановленого судом розміру аліментів, та те, що розмір стягнутих з [PERSON] аліментів не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого СК України, останньому необхідно відмовити в задоволенні позову. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, раніше представником надано заяву відповідно до якої позов підтримав. Справу просить розглянути без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач доводиться батьком дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2019 року по справі №204/5261/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Крім того, вбачається, що згідно виконавчого листа Петріківського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2010 вбачається, що з [PERSON] аліменти в розмірі частини зі всіх видів його заробітку на утримання доньки [PERSON] до її повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на користь [PERSON] починаючи з [INFO] . У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно зі ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. В ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частинами 1,6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20, від 19 червня 2024 року справа № 686/22677/23 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постановах від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22, від 10 жовтня 2023 року у справі №682/2454/22 Верховний Суд вказав на те, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Разом з тим Верховний Суд неодноразово у своїх постановах, зокрема від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20, вказував, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. З наведених обставин справи вбачається, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів позивач зазначав, що окрім [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , він також утримує дитину від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . Вказане свідчить про те, що обставина наявності у позивача ще однієї дитини виникла до вирішення питання про стягнення аліментів, а тому не свідчить про наявність змін у сімейному стані позивача. Посилання позивача на умови договору яким визначений його обов`язок по утриманню старшої дитини не можуть бути прийняті до уваги суду, так як інтереси однієї дитини не можуть впливати на інтереси іншої, діти мають перебувати у рівному становищі. Іншою підставою для зменшення розміру аліментів може бути зміна майнового стану позивача. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Разом з тим з матеріалів справи не вбачається даних про дохід позивача, як до ухвалення судом наказу про стягнення аліментів, так і після набрання ним законної сили. Отже позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на зміну в сторону погіршення його майнового стану, зміни сімейного стану, у зв`язку з чим він не спроможний сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судовим наказом. Згідно висновків Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18, які зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Позивач є працездатним, його стан здоров`я дозволяє працювати задля належного та пропорційного забезпечення як своїх потреб, так і потреб своїх дітей, що не спростовано будь-якими доказами, наявними в матеріалах справи. Крім того, слід зазначити, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами в порядку, встановленому гл. 3 розд. V цього Кодексу (ч. 8 ст. 170 ЦПК України). Рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Підставами для такого перегляду є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed