Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Вальчук Мирослава Миколаївна звернулась до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до ордера на житлове приміщення № 782, виданого на підставі рішення виконкому Тернопільської міської Ради народних депутатів №322 від 26.06.1991 позивачу було надано право на зайняття жилого приміщення, житловою площею 13,9 кв. м, а саме квартири [ADDRESS] . За вказаною адресою також зареєстрований син позивача [PERSON] . Останній з 2017 року у помешканні не проживає, спірним житловим приміщенням не користується, участі в його утриманні не бере, що у свою чергу, перешкоджає позивачу вільно володіти і користуватися власним майном, а тому просить визнати його таким, що втратив право на житло. Ухвалою судді від 10.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 22.04.2025 до участі у справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] та [PERSON] . Протокольною ухвалою суду від 05.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та представник позивача Вальчук Мирослава Миколаївна в судове засідання не з`явились, представник подала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідно до ч.1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин не прибуття в судове засідання не повідомив. А тому, відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст.247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази, суд встановив такі обставини. 28.06.1991 [PERSON] на підставі рішення виконкому Тернопільської міської Ради народних депутатів №322 від 26.06.1991 видано ордер на житлове приміщення №782 серії МК, на право зайняття житлового приміщення житловою площею 13,9 кв.м, яке складається з одної кімнати, за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки №68 виданої 11.11.2024 ПП «Сонячне», [PERSON] , [INFO] , зареєстрований, але не проживає з 2017 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним зареєстровані: [PERSON] (батько), [PERSON] (мати), [PERSON] (брат). 23.10.2024 комісією в складі майстрів дільниці ПП «Сонячне» [PERSON] та [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] складено акт обстеження житлової квартири [ADDRESS] . В ході обстеження встановлено, що [PERSON] за даною адресою зареєстрований, але не проживає. Згідно з листом Державної прикордонної служби України №19/39256-25-Вих від 14.05.2025, відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України у період з 08.11.2017 по 22.04.2025 громадянином України [PERSON] , [INFO] , в базі даних не виявлено. Відповідно до листа управління персоналу штабу [INFO] №116/2/1/6/51912 від 30.05.2025, станом на 28.05.2025 [PERSON] , [INFO] , перебуває на військовому обліку у [INFO] , на військову службу під час мобілізації, на особливий період не призивався. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно вимог ч.1 ст.64\~Житлового кодексу\~Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. До членів сім`ї наймача, згідно приписів ч.2 ст.64\~Житлового кодексу\~Української РСР належать дружина наймача, їх діти і батьки, а також може бути визнано інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Порядок користування жилими приміщеннями у будинках державного та громадського житлового фонду регулюють положення статей 71, 72 ЖК Української РСР. Стаття 71\~ЖК Української\~РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до статті 72\~ЖК Української\~РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72\~ЖК Української\~РСР дає підстави для висновку про те, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. У постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок щодо застосування статей 71, 72 ЖК Української РСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71\~ЖК Української\~РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Згідно з статтею 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що відповідач не проживає за вказаною адресою понад шість місяців (більше семи років), не несе витрат, пов`язаних з утриманням майна, будь-які відомості про місце його перебування відсутні. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача, оскільки він не в повній мірі може реалізувати свої права, пов`язані з володінням та розпорядженням майном, тому права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Відповідно до частин 1, 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, враховуючи, що позов задоволено, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи (пенсійне посвідчення № [NUMBER] видане 26.05.2021, довічно), суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved