Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

У травні 2025 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ- БАНК» через систему «Електронний суд» звернулось до суду із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №АВНОСТ155101138938 від 14.06.2021 року станом на 30.05.2025 року у розмірі 98530 грн. 01 коп., а також сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.06.2021 року [PERSON] звернувся до АТ «АКЦЕНТ- БАНК» щодо отримання банківських послуг та підписав Анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ- БАНК», уклавши таким чином Кредитний договір №АВНОСТ155101138938, за яким йому було надано кредит в сумі 100000 грн. 00 коп. строком на 64 місяці (до 13.10.2026 року) зі сплатою процентів у розмірі 50 % щорічно. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов вказаного Кредитного договору станом на 30.05.2025 року утворилася заборгованість в розмірі 98530 грн. 01 коп., з яких: заборгованість за кредитом 97075 грн. 79 коп., заборгованість за відсотками 1454 грн. 22 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «АКЦЕНТ- БАНК». Посилаючись на наведені обставини та положення ст. ст. 525, 526, 527, 530, ч.1 ст. 598, ст. ст. 599, 610, ч. 2 ст. 615, ст. ст. 629, 1050, 1054 ЦК України, просить стягнути на свою користь із відповідача вказану суму заборгованості. Ухвалою судді Погребищенського районного суду Вінницької області від 01.07.2025 року відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику ) сторін (а.с.42 - 44). Виходячи із положень ч.6, п.2 ч.7 ст.128, ч.1 ст.131 ЦПК України відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи (а.с.48-51), відповідно до ч.8 ст.178\~ЦПК України відзиву до суду чи клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд ухвалює рішення на підставі доказів, наданих позивачем. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що відповідачем [PERSON] 19.11.2018 року особисто підписано Анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ - БАНК», яка не містить інформації про використання кредитної картки, виду послуги, бажаного розміру кредитного ліміту та відсоткової ставки (а. с. 7). Разом із тим, 14.06.2021 року [PERSON] шляхом підтвердження простим електронним підписом за ідентифікатором +380961493367 підписано Заяву про надання послуги «Швидка готівка» №АВНОСТ155101138938, згідно із якою він просить надати АТ «АКЦЕНТ - БАНК» кредит в сумі 100000 грн. 00 коп. строком на 60 місяців (до 14.06.2026 року) зі сплатою процентів у розмірі 50 % щорічно, розмір щомісячного платежу 4612 грн. 57 коп., мета отримання кредиту придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту, що становить 276754 грн. 16 коп. (а.с.9, 10). Також [PERSON] шляхом підтвердження простим електронним підписом за ідентифікатором [NUMBER] підписано Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», в якому відображено ті ж самі істотні умови кредитування (сума кредиту, строк кредитування, процентна ставка, розмір щомісячного платежу) (а.с.8). Згідно із меморіальним ордером №TR.18040234.20392.1116 від 14.06.2021 року [PERSON] було видано кредит в сумі 100000 грн. 00 коп. (а.с.13). Згідно із випискою по кредиту за Кредитним договором № АВНОСТ155101138938 за період з 14.06.2021 року по 29.05.2025 року вбачається виникнення заборгованості, зокрема за період з 15.11.2021 року по 14.12.2021 року 4612 грн. 57 коп., за період з 15.12.2021 року по 14.01.2022 року 4613 грн. 09 коп., за період з 15.02.2022 року по 14.03.2022 року 779 грн. 60 коп. тощо (а.с.14). Згідно із розрахунком заборгованості за Кредитним договором № АВНОСТ155101138938 від 14.06.2021 року станом на 30.05.2025 року утворилася заборгованість в розмірі 98530 грн. 01 коп., з яких: заборгованість за кредитом 97075 грн. 79 коп., заборгованість за відсотками 1454 грн. 22 коп. (а.с.11, 12). Згідно із ч. 1\~ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.\~81,\~82\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Правовідносини, що виникли між сторонами у зв`язку з укладенням кредитного договору регламентуються положеннями\~Цивільного кодексу України,\~Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»,\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» та інших нормативно-правових актів у сфері регулювання ринків фінансових послуг. За правилом ч. 1\~ст.\~205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом статей\~626,\~628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2\~ст. 639 ЦК України). Абзац другий частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно із п. 6 ч. 1ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 вищевказаного Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 11 вищевказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Частиною 12 ст. 11 Закону визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12\~цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції, так якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України\~«Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналізуючи викладене, належить зробити висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного кодексу України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами в електронній формі було укладено Кредитний договір № АВНОСТ155101138938, у якому було урегульовано усі його істотні умови, як-от сума кредиту, строк кредитування, процентна ставка, розмір щомісячного платежу. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). На підставі ч. 1\~ ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Зміст статей 610, 612\~ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. За змістом\~частин 1, 2 ст. 611 ЦК України\~у разі\~порушення зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1)\~припинення зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; 2)\~зміна умов\~зобов`язання; 3)\~сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частинами 1,\~2\~ст.\~1050\~ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як слідує із матеріалів справи, метою отримання кредиту є придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг (п.3 Заяви про надання послуги «Швидка готівка» №АВНОСТ155101138938). Згідно із ч.2 ст.627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. За ч.3 ст.1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно із пунктом 11 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10.06.2017 року, споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Із означеної у Заяві про надання послуги «Швидка готівка» №АВНОСТ155101138938 мети отримання кредиту убачається, що грошові кошти надавалися відповідачеві для придбання товару та/або оплати послуг для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, а відтак слід дійти висновку, що на спірні правовідносини поширюються правові норми Закону України «Про споживче кредитування». Суд звертає увагу на те, що строк кредитування у спірних правовідносинах закінчується 14.06.2026 року (п.5 Заяви про надання послуги «Швидка готівка» №АВНОСТ155101138938), а отже позивач, серед іншого, просить стягнути із відповідача на його користь частину тіла споживчого кредиту, строк виплати якої ще не настав. Частиною 4\~ст.16\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» унормовано,\~що у\~разі затримання\~споживачем сплати\~частини споживчого\~кредиту та/або\~процентів щонайменше\~на один\~календарний місяць,\~а за\~споживчим кредитом,\~забезпеченим іпотекою,\~та за\~споживчим кредитом\~на придбання\~житла -\~щонайменше на\~три календарні\~місяці кредитодавець\~має право\~вимагати повернення\~споживчого кредиту,\~строк виплати\~якого ще\~не настав,\~в повному\~обсязі,\~якщо таке\~право передбачене\~договором про\~споживчий кредит. Кредитодавець\~зобов`язаний у\~письмовій формі\~повідомити споживача\~про таку\~затримку із\~зазначенням дій,\~необхідних для\~усунення порушення,\~та строку,\~протягом якого\~вони мають\~бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Суд констатує, що у Заяві про надання послуги «Швидка готівка» №АВНОСТ155101138938 відсутня умова про те, що АТ «АКЦЕНТ - БАНК» наділене правом вимагати від позичальника повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Разом із тим, у п.5 Паспорта споживчого кредиту «Швидка готівка» обумовлено, що в разі наявності заборгованості клієнта із сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів банк має право достроково розірвати кредитний договір та здійснити дії, направлені на погашення залишку заборгованості, що виникла при користуванні клієнтом послугою «Швидка готівка». Надаючи оцінку наданому позивачем Паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка», суд виходить із того, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Проте, у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такий правовий висновок зробила Об`єднана палата Касаційного цивільного суду в постанові від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20. Таким чином, позивач не надав доказів існування у нього передбаченого договором про споживчий кредит права вимагати від позичальника повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, в значенні приписів 4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування». Також позивачем не надано будь яких доказів здійснення повідомлення споживача (відповідача) у письмовій формі про затримку здійснення ним виплат за договором споживчого кредитування із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені, як того вимагає норма 4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування». В силу ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (принцип диспозитивності цивільного судочинства). У позовній заяві АТ «АКЦЕНТ - БАНК» просить стягнути із відповідача кредитну заборгованість станом на 30.05.2025 року в розмірі 98530 грн. 01 коп., з яких: заборгованість за кредитом 97075 грн. 79 коп., заборгованість за відсотками 1454 грн. 22 коп. Зі змісту позовних вимог та Розрахунку заборгованості (а.с.11) випливає, що відповідачем здійснювалися платежі по тілу кредиту в період з 14.06.2021 року по 31.10.2021 року, з 15.11.2021 року по 30.11.2021 року та з 24.12.2021 року по 31.01.2022 року, унаслідок чого загальна заборгованість за тілом кредиту зменшилася до 97075 грн. 79 коп. Разом із цим, із Таблиці обчислення загальної вартості кредиту (а.с.10), якою визначалися строки внесення та розміри періодичних платежів окремо по тілу кредиту та по процентам, слідує, що за період з 14.06.2025 року по 13.06.2026 року (період, за який строк сплати платежів не настав) відповідач має сплатити платежі за тілом кредиту в сумі 45376 грн. 01 коп. Отже, із відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за тілом кредиту станом на 30.05.2025 року в сумі 51669 грн. 78 коп. (97075 грн. 79 коп. - 45376 грн. 01 коп.). Щодо позовної вимоги про стягнення відсотків, то суд зазначає, що згідно із Розрахунком заборгованості (а.с.11) станом на 30.05.2025 року заборгованість за відсотками складає 1454 грн. 22 коп., що узгоджується із матеріалами справи, а отже означена сума підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. При цьому суд звертає увагу, що згідно зі\~статтею 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною першою\~статті 95 ЦПК України\~встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. За загальними принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства (статті\~12,\~13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Натомість, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами. Проте, [PERSON] відзиву на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої\~статті 274 ЦПК України), не подав, як і жодних доказів на спростування використання кредитних коштів у розмірі, зазначеному банком. Ураховуючи наведене із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 53124 грн. 00 коп. (51669 грн. 78 коп. + 1454 грн. 22 коп.), а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. За змістом ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із платіжним дорученням від 30.05.2025 року № 6005315494826 позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422 грн. 40 коп. (а.с. 24). Ціна позову становить 98530 грн. 01 коп., за наслідками розгляду справи судом стягнуто із відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» 53124 грн. 00 коп., що становить 53, 91 відсотка від ціни позову (53124, 00 : (98530, 01: 100)). Таким чином, із [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір в сумі 1305 грн. 91 коп. (2422, 40 : 100 Х 53, 91).

Outcome: partial