Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

25 квітня 2025 року представник ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» Поляков О.В. звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 146338 від 15 липня 2024 року у розмірі 12 946 грн. 52 коп., судового збору у розмірі 2\~422 грн. 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7\~000 грн. В обґрунтуванні позову посилається на те, що 15 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 146338 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до п.2.1 індивідуальної частини договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 2.6 договору надати позичальнику кошти у сумі визначеній у п. 2.2.1 договору , а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу. Відповідно до п. 2.2.1 сума кредиту становить 12\~942 грн. та надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку - у розмірі 10\~997 грн.10 коп. для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит № 141210 від 23 травня 2024 року укладений з кредитодавцем; у розмірі 3 грн. 60 коп. на рахунок/картку позичальника № [NUMBER] ; у розмірі 1\~941 грн. 30 коп. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією. 10 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «Кредіплюс» та позивач уклали договір факторингу № 10102024 відповідно до умов якого та реєстру боржників позивач набув права грошової вимоги до відповідача на загальну суму 12 946 грн.52 коп. Загальна сума заборгованості складається з: 12\~342 грн. 00 коп. - заборгованість по кредиту, 3 грн. 52 коп. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 601 грн. 00 коп. комісія за кредитним договором. Разом з позовом представник позивача подав до суду клопотання про витребування доказів у АТ «Приватбанк» щодо підтвердження перерахування на картковий рахунок відповідача кредитних коштів. Ухвалою від 29 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву. Відповідач, правом на подання відзиву, в порядку\~ст.178 ЦПК України, не скористався. Ухвалою від 29 квітня 2025 року за клопотанням представника позивача зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» надати до\~суду інформацію,\~що містить\~банківську таємницю,\~а саме:Інформацію: чи емітувалась на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжна картка маска-картки № [NUMBER] / чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); Інформацію про зарахування коштів на картковий рахунок - маска карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за період 15.07.2024- 20.07.2024 у сумі 3,60 грн.; (безготівкове зарахування згідно транзакції № 1439648859 від 15.07.2024); Надати інформацію: чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска картки № [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). У разі підтвердження зарахування коштів на картковий рахунок - маска карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за період 15.07.2024- 20.07.2024 у сумі 3,60 грн.; (безготівкове зарахування згідно транзакції № 1439648859 від 15.07.2024) надати первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію; Надати повний номер рахунку маска-картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), на який зараховано кошти. Вказана ухвала виконана 26 травня 2025 року. \~ \~ \~ \~ Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення від 05 травня 2025 року та 18 червня 2025 року. У відповідності до вимог ст.ст.280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі письмових доказів поданих позивачем разом з позовом до суду. Оскільки, сторони у справі не з`явилися в судове засідання для розгляду справи по суті, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 146338 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.(а.с.11-14) Відповідно до п. 2.2.1 сума кредиту становить 12\~942 грн. та надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку - у розмірі 10\~997 грн.10 коп. для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит № 141210 від 23 травня 2024 року укладений з кредитодавцем; у розмірі 3 грн. 60 коп. на рахунок/картку позичальника № [NUMBER] ; у розмірі 1\~941 грн. 30 коп. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією. Факт отримання [PERSON] кредитних коштів за кредитним договором № 146338 підтверджується довідкою № 12 від 29 січня 2025 року (а.с. 34) та випискою по рахунку [PERSON] за період з 15 липня 2024 року по 20 липня 2024 року.(а.с.77) 10 жовтня 2024 року між\~ТОВ «ФК «Кредіплюс»\~та\~ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 10102024 відповідно до умов якого та реєстру прав вимог № 3, позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №146338 на загальну суму 12 946 грн.52 коп.(а.с.43-49,51) Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом, в результаті чого, має заборгованість за кредитним договором № 146338 в сумі 12 946 грн.52 коп., яка складається з : 12\~342 грн. 00 коп. - заборгованість по кредиту, 3 грн. 52 коп. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 601 грн. 00 коп. комісія за кредитним договором. (а.с.39,40) За змістом ст. ст.\~626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться -ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні -\~ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту,\~ст. 527 ЦК України. Відповідно\~ст. 1054 ЦК України\~за договором про надання споживчого кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.ст.\~610,611 ЦК України\~зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно\~ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Ст. 514 ЦК України\~встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію»\~(далі Закон), де у ст. 3 зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями\~ст. 12 цього Закону\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог\~ТОВ "ФК "ЕЙС" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 12\~946 грн. 52 коп., яка складається з: 12\~342 грн. 00 коп. - заборгованість по кредиту, 3 грн. 52 коп. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 601 грн. 00 коп. комісія за кредитним договором. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Згідно із частиною першою статті 27 Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону). За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (частина п`ята статті 626 ЦК України). Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним. Згідно з статтею 30 Закону, статтею 28 Правил адвокатської етики ( у редакції 2012 року) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 522/17845/15-ц Верховний Суд зауважує, що адвокатський гонорар є однією із умов, яка визначається сторонами договору про надання правової допомоги, тому відсутність у договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає підстав вважати, що сторони при укладенні договору про надання правової допомоги погодили розмір адвокатського гонорару. Суд зазначає, що за змістом ст.141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Згідно ч.6 ст.137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем на підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги адвоката додано: Договір № 04/02/25-1 про надання правової допомоги від 04 лютого 2025 року, укладений між ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС»» та Адвокатським Бюро «Тараненко і Партнери»; Додаткову угоду № 28 до Договору № 04/02/25-01 від 04 лютого 2025 року; Акт прийому-передачі наданих послуг від 04 лютого 2025 року.(а.с.58-61) Враховуючи подання представником позивача до суду належних доказів щодо вартості вказаних послуг та наявність підстав для задоволення позовних вимог, суд приходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 7 000 грн. на відшкодування понесених ним витрат на оплачену професійну правничу допомогу. Таким чином, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Outcome: approved