Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У травні 2025 року до суду надійшов вищевказаний позов [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що на підставі рішення виконавчого комітету Броварської міської ради від 11.08.1972 № 404 [PERSON] видано ордер № 438, згідно якого [PERSON] та членам його сім`ї - дружині [PERSON] , та дітям [PERSON] , [PERSON] надано право на зайняття трьох кімнат площею 42,4 кв.м. кв. [ADDRESS] . У зв`язку з реєстрацією шлюбу, [PERSON] змінила прізвище на шлюбне « [PERSON] », [PERSON] на « [PERSON] ». [PERSON] також у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». У подальшому, у житловому приміщенні також зареєстровано місце проживання відповідача, сина [PERSON] та [PERSON] [PERSON] (з 27.01.1994). У 2000 році відповідач виїхав за межі України та на території України більше не повертався. Участі в утриманні жилого приміщення, сплаті житлово-комунальних послуг відповідач не бере. Відповідач [PERSON] листом, посвідченим 18.03.2025 приватним нотаріусом м. Алмати Іскаковою А.С., повідомив позивача, що проживає за адресою: [ADDRESS] , а також надав згоду на визнання його таким, що позбавлений права користування жилим приміщенням. Посилаючись на\~вищевикладене,\~ [PERSON] \~просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] . Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився на електронну адресу суду направив клопотання, в якому проти заявлених вимог не заперечував та просив розглядати справу без його участі. Від третіх\~осіб -\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, проти позовних вимог не заперечували. Броварська міська рада Броварського району Київської області у судове засідання представника не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Обставини справи, що встановлені судом Відповідно до копії ордеру № 438 на жиле приміщення, виданого на підставі рішення виконкому Броварської міської ради від 11.08.1972 № 404, [PERSON] на сім`ю в складі 4 осіб, надане право на зайняття трьох кімнат площею 42,4 кв.м. у квартирі [ADDRESS] . Згідно Довідки № 1.12.3-04/2410 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (з 27.01.1994 по тепер. Час), [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] (власник), [INFO] . Відповідно до Акта обстеження житлово-побутових умов, складеного 19 березня 2025 року депутатом Броварської міської ради Броварського району Київської області Батюком С.І., у квартирі [ADDRESS] мешкають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зареєстрований, але з 2000 року мешкає за іншою адресою [PERSON] , 1993 р.н., мешкає у Республіці Казахстан. За змістом Згоди від 18.03.2025 року, складеної відповідачем [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом м. Алмати Іскаковою А.С., зареєстрованої в реєстрі за № 187, відповідач надає згоду [PERSON] на визнання [PERSON] особою, що позбавлена права на користування житлом. У вказаній згоді відповідач підтвердив, що з 2000 року фактично не проживає, особистих речей у житлі не має, в утриманні квартири участі не бере і не планує брати, оскільки не має до неї інтересу. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Згідно зі статті 123 Житлового кодексу УРСР Порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу. У частині четвертій статті 9 Житлового кодексу УРСР закріплено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Відповідно до статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72 ЖК УРСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. Процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК УРСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 760/13113/14-ц, від 26 лютого 2020 року у справі № 333/6160/17, від 18 березня 2020 року у справі № 182/6536/13-ц. У відповідності до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Згідно статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] з 2000 року не проживає за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , проживає за межами України, жодної участі в утриманні житла, зокрема, сплаті житлово-комунальних послуг, не несе. Суд бере до уваги визнання відповідачем позовних вимог. З огляду\~на викладені\~обставини,\~та враховуючи\~норми чинного\~законодавства,\~що регулюють\~спірні правовідносини,\~а також\~те,\~що відповідач\~більше 6\~місяців без\~поважних причин\~відсутній за\~зареєстрованим місцем\~проживання,\~а факт\~реєстрації перешкоджає\~позивачу вільно\~користуватися квартирою,\~суд приходить\~до висновку\~про задоволення\~позовних вимог\~та визнання\~відповідача такими,\~що втратив\~право користування\~даним жилим приміщенням. На підставі викладеного, та

Outcome: approved