Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. в якому просив розірвати договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , який був посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. від 10.01.2024 року, зареєстрований в реєстрі за №322, укладений між [PERSON] та [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію, та стягнути з [PERSON] на його користь в якості відшкодування моральної шкоди 50\~000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, 10.01.2024 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу був посвідчений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який був укладений між ним та [PERSON] . Пунктом 4 вказаного договору зазначено, що продаж вказаної квартири вчинено за 813\~807,00 гривень, яку [PERSON] , як покупець, сплатила йому до підписання договору. Зазначив, що фактично [PERSON] свій обов`язок із сплати коштів за квартиру не виконала та кошти йому не передала, а скориставшись його безпорадним становищем по суті обманом змусила підписати цей договір, пообіцявши сплатити такі кошти після укладення договору. При цьому, в момент підписання договору купівлі-продажу, через високий тиск, він не міг ознайомитися із його змістом, а нотаріус не роз`яснила йому положення договору. Також просив врахувати, що оскільки вартість квартири перевищувала 50\~000,00 гривень, у відповідності до Постанови НБУ від 29.12.2017 року №148, відповідні розрахунку між ним та [PERSON] мали бути проведені у безготівковій формі шляхом переказу таких коштів із рахунку на рахунок або внесення та/або їх переказу коштів на рахунок. Жодних рахунків у банку він не має, розписок про отримання від [PERSON] коштів в рахунок оплати вартості квартири, він не видавав. Крім того просив врахувати, що під час посвідчення вказаного договору нотаріусом, не було встановлено належним чином його особу, оскільки посвідка на постійне місце проживання на території України під час укладення договору, вже не була чинною. Також просив врахувати, що згідно Постанови Кабінету Міністрів України №164 від 28.02.2022 року передбачено, що на час дії воєнного стану забороняється вчинення будь-яких нотаріальних дій за зверненнями громадян росії. Так, за рішенням управління ДМС у Хмельницькій області оформлено припинення його громадянства України та фактично поновлено його громадянство російської федерації, а отже вказаний договір не міг бути посвідчений нотаріусом. У поданому відзиві [PERSON] позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Зазначено, що 10.01.2024 року між нею та [PERSON] був укладений договір за яким, вона придбала у останнього квартиру [ADDRESS] сплативши за неї 813\~806,10 гривень. Факт проведених розрахунків з позивачем за цим договором підтверджений положеннями самого договору, в якому зазначено, що відповідні кошти [PERSON] отримав у повному розмірі до його підписання. Останній розумів суть укладеного з нею договору, його правову природу, умови та наслідки, що підтвердив при нотаріусі та підписав такий договір. [PERSON] усвідомлював значення своїх дій під час укладення договору та його посилання на те, що він на той час перебував у безпорадному стані є безпідставними і нічим не підтверджені. Під час укладення вказаного договору нотаріус належним чином встановив особи сторін договору та підстав для відмови у посвідченні договору не було. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити. Зазначили, що 10.01.2024 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири. Під час укладення цього договору [PERSON] був у хворобливому стані. За умовами договору [PERSON] мала сплатити йому кошти у сумі 813807,00 гривень, проте такі кошти не сплатила. Вважали, що сама по собі вказівка у договорі про повну сплату вартості квартири до його підписання не підтверджує факт відповідного розрахунку. До того ж зважаючи на ціну договору відповідний розрахунок повинен бути проведений виключно у безготівковій формі, доказів чого не має. Також просили врахувати, що під час посвідчення договору нотаріусом не було встановлено належним чином особу [PERSON] та приналежність його до громадянства російської федерації, що унеможливлювало посвідчення такого договору. Представник відповідача позов не визнав. Зазначив, що 10.01.2024 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу за яким остання придбала у позивача спірну квартиру, сплативши за неї 813\~807,00 гривень. Факт повного розрахунку за це майно підтверджений у самому договорі, який був підписаний його сторонами та посвідчений нотаріально. Також просив врахувати, що сам по собі факт неотримання сторонами безготівкового розрахунку за цим договором, не спростовує факт повної сплати [PERSON] позивачу вартості квартири. Щодо посилань позивача на те, що нотаріусом не було встановлено особу [PERSON] зазначив, що такі посилання є безпідставними. До того ж факт укладення та підписання договору купівлі-продажу [PERSON] не заперечується. Фактичні обставини встановлені судом. 10.01.2024 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири. Відповідно до вказаного договору [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . Пунктом 4 Договору визначено, що продаж вчинено за 831\~807,00 гривень, які покупець сплатила продавцю до підписання договору. Право власності на придбану квартиру переходить до покупця з моменту державної реєстрації цього права (п.11 Договору). Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. та зареєстрований у реєстрі за №322. В цей же день 10.01.2024 року на підставі вказаного договору у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . Згідно довідки Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради №П-03-46400 від 09.10.2024 року про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстрована з 07.02.2024 року [PERSON] , також за вказаної адресою з 21.09.2012 року був зареєстрований [PERSON] , який був знятий з реєстрації 07.02.2024 року. Згідно листа Управління ДМС України в Хмельницькій області від 31.05.2023 року вбачається, що згідно рішення Управління ДМС у Хмельницькій області від 21.10.2019 року [PERSON] набув громадянство України на підставі ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України». 21.10.2019 року [PERSON] було оформлено та видано тимчасове посвідчення громадянина України [NUMBER] терміном дії до 21.10.2021 року. 22.12.2021 року за №6801.2.1/26612-21 Управлінням ДМС України в Хмельницькій області [PERSON] видана довідка про те, що згідно рішення Управління ДМС у Хмельницькій області оформлено припинення його громадянства України відповідно до частини 1 статті 21 Закону України «Про громадянство України». Свідки [PERSON] та [PERSON] суду засвідчили, що [PERSON] вони знають приблизно з 2011 року, як мешканця будинку [ADDRESS] . Разом з ним приблизно з 2022 року стала проживати [PERSON] . Зі слів [PERSON] їм відомо, що [PERSON] його залякувала тим, що він проходив військову службу у російській федерації. Також зі слів [PERSON] їм відомо, що у 2024 році у нотаріуса, він оформив договір за яким продав [PERSON] належну йому квартиру проте остання грошові кошти за квартиру йому не віддала. Свідок [PERSON] суду засвідчила, що 17.03.2024 року, вона зустріла на вулиці [PERSON] який у розмові повідомив їй, що не має де жити. З його слів їй відомо, що він оформив договір за яким продав свою квартиру, проте кошти покупець йому не сплатив. Також приблизно у травні 2024 року, вона разом з [PERSON] приходили до його квартири, куди він не зміг зайти та забрати свої речі. Також їй відомо, що з ініціативи [PERSON] , яка зверталася із заявами про припинення виплати [PERSON] пенсії, останньому заблокували пенсійні виплати. Зазначила, що обставини укладеного між [PERSON] і [PERSON] договору купівлі-продажу квартири їй не відомі, проте вважає, що кошти за цим договором він не отримував, оскільки вона його зустріла на вулиці без жодних засобів до існування. Свідок [PERSON] суду засвідчив, що знає [PERSON] приблизно з 2008 року як мешканця будинку [ADDRESS] . Приблизно у 2022 році у розмові [PERSON] повідомив йому, що знайшов жінку, з якою став проживати разом. У подальшому зі слів мешканців будинку йому стало відомо, що [PERSON] продав цій жінці належну йому квартиру, а кошти за договором від неї так і не отримав. Свідок [PERSON] суду засвідчила, що знає [PERSON] з дитинства, оскільки відвідували одну школу. Вони підтримують приятельські стосунки та час від часу спілкуються. Зі слів [PERSON] їй було відомо, що останній став підтримувати стосунки з жінкою та став з нею проживати у його квартирі. Приблизно у березні 2024 року у черговій розмові із [PERSON] останній їй повідомив, що ця жінка його обманула, оскільки він продав їй свою квартиру, а кошти остання йому не сплатила. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд. Щодо вимог про розірвання договору. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положеннями ст.16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема зміна правовідношення або його припинення. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому частина 1 ст.656 ЦК України. Відповідно до частини першої\~статті 691\~ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до\~статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Відповідно до\~статті 1087 ЦК України\~розрахунки за участю фізичних осіб, не пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або в безготівковій формі за допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді. Розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі. Розрахунки між цими особами можуть провадитися також готівкою, якщо інше не встановлено законом. Граничні суми розрахунків готівкою для фізичних та юридичних осіб, а також для фізичних осіб-підприємців відповідно до цієї статті встановлюються Національним банком України. Станом на 10 січня 2024 року (дата укладення договору) було чинним Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яке затверджено Постановою № 148 Правління Національного Банку України від 29.12.2018 року, відповідно до пункту 7 Розділу ІІ якого було установлено граничну суму розрахунків готівкою фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі 50 000 грн. При цьому було визначено право фізичних осіб здійснювати розрахунки на суму, яка перевищує 50 000 грн, шляхом переказу коштів із рахунку на рахунок або внесення та/або переказу коштів на рахунки. Оскільки сума розрахунку за спірним договором купівлі-продажу від 10 січня 2024 року перевищувала 50 000 грн., то з урахуванням положень Постанови № 148 розрахунки за цим договором мали відбуватися лише в безготівковій формі. Доказів того, що такі розрахунки за договором були проведені у безготівковій формі матеріали справи не містять та відповідно не проводилися, що визнавалося обома сторонами у справі. Проте порушення встановленої законодавством граничної суми розрахунків може мати наслідком передбачені законодавством заходи відповідальності, але не впливає на чинність розрахунків і не заперечує самого факту проведення розрахунків. Отже, ані встановлення факту нездійснення розрахунків у безготівковій формі, ані наявність законодавчої заборони на здійснення розрахунків готівкою понад певну граничну суму, не може вважатись підтвердженням того, що фактичні розрахунки сторонами в готівковій формі не здійснювались. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Необхідно розрізняти договір як правочин - з одного боку, і договір як документ - з іншого. При цьому суд звертає увагу, що договір як документ може містити зміст одного договору, декількох договорів, зміст інших правочинів та інші відомості, які правочинами не є. Так, відповідно до п.4 Договору купівлі-продажу визначено, що продаж майна вчинено за 813\~807,00 гривень, які Покупець сплатила Продавцю до підписання договору. Цей пункт договору в тій його частині, в якій він містить відомості про отримання продавцем від покупця грошей, суму цих грошових коштів, є даними, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Отже, положення договору, які містять зазначені відомості, відповідають визначенню доказів, наведеному в частині першій статті 76 ЦПК України, а тому вони є доказом. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 76\~ЦПК України вони є письмовим доказом. При цьому за правовою природою вказаний пункт договору в тій його частині у якій він містить відомості про отримання продавцем від покупця грошей до підписання договору, суму цих грошових коштів, є розпискою. Також суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Таким чином, положення договору про те, що сторона договору отримала належні їй платежі до підписання договору, свідчить про те, що сторони домовилися вважати сплату коштів, здійснену раніше за відсутності правових підстав, виконанням укладеного договору стороною, яка за цим договором мала сплатити гроші. При цьому\~суд звертає увагу, що включення в договір купівлі-продажу положення про одержання однією стороною від іншої грошових коштів, у тому числі до підписання договору, є звичайною діловою практикою, зокрема при укладенні договорів фізичними особами, і така практика не суперечила закону в правовідносинах, щодо яких виник спір.. Вказані правові висновки щодо застосування норм права у спірних правовідносинах викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2020 року у справі №916/667/18 та відповідно є обов`язковими до застосування при розгляді справ у подібних правовідносинах. Відповідно до частин першої та другої ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Звертаючись до суду із вказаним позовом, як на підставу розірвання спірного договору позивачем зазначено про істотне порушення його умов зі сторони відповідача (покупця за договором купівлі-продажу) щодо несплати обумовленої договором вартості майна та відмовою останньої провести такий розрахунок. Разом з цим суд зазначає, що представленими у справі доказами підтверджено, що відповідний розрахунок за договором-купівлі продажу був проведений між сторонами та обумовлена вартість квартири була сплачена продавцю до підписання такого договору. Вказаний факт сторони договору підтвердили у письмовому вигляді, включивши таку вказівку у зміст самого договору купівлі-продажу (п.4). При цьому після укладення договору відповідач вселилася до спірної квартири, зареєструвалася та стала проживати у ній. З огляду на викладене позивачем не доведений факт істотного порушення умов договору купівлі-продажу, та відповідно підстав для його розірвання не має. До того ж суд звертає свою увагу на те, що у випадку несплати за договором купівлі-продажу вартості проданого майна (товару) за умови його часткового виконання (передання майна покупцю, тощо) належним способом захисту продавця є вимога про стягнення вартості проданого товару (майна), а не розірвання укладеного договору купівлі-продажу. Щодо доводів позивача на порушення нотаріусом порядку посвідчення спірного договору купівлі-продажу, зокрема не встановлення особи продавця та повноважень на вчинення такого правочину, суд зазначає, що такі посилання є безпідставними. Так, із оглянутих матеріалів нотаріальної справи щодо посвідчення договору купівлі-продажу встановлено, що особи сторін договору були встановлені нотаріусом, а дійсність представлених [PERSON] документів, які посвідчують його особу перевірялися. При цьому, суд звертає свою увагу на те, що [PERSON] не заперечує факт укладення та підписання ним договору купівлі-продажу 10.01.2024 року із [PERSON] . Також є безпідставними і посилання позивача на те, що за станом здоров`я, він не розумів суті укладеного договору та його змісту. Так, на підтвердження таких обставин позивачем не долучено жодних документів, які б підтверджували такі обставини. Натомість у змісті договору, який був підписаний позивачем, зазначено, що продавець і покупець у присутності нотаріуса стверджують, що однаково розуміють значення та умови договору, його правові наслідки, їх волевиявлення є вільним і відповідає внутрішній волі, договір не має характеру фіктивного чи удаваного правочину, вони не обмежені у праві укладати правочини, не перебувають у хворобливому стані, не страждають на захворювання, що перешкоджають усвідомленню його суті; а підписанням цього договору є підтвердженням попередніх домовленостей, відсутності претензій щодо ціни квартири, порядку проведення розрахунку та якості стану житла. Також у договорі міститься засвідчення, що він був прочитаний особисто сторонами перед його підписанням. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди. Так, в якості обґрунтування вимог про стягнення моральної шкоди, позивач зокрема послався на факт порушення відповідачем умов укладеного між ними договору купівлі-продажу в частині проведення належного розрахунку та сплати йому визначеної договором вартості квартири та відмовою відповідача здійснити такий розрахунок. Отже вказана вимога є по суті похідною вимогою від первісної розірвання договору купівлі-продажу. Оскільки факт неналежного розрахунку за укладеним договором купівлі-продажу позивачем не доведений та у задоволенні первісної вимог про розірвання спірного договору з цих підстав відмовлено, підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди також не має. З огляду на викладене у задоволенні поданого [PERSON] позову слід відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed