Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

13.02.2025 позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до Краснопільського районного суду Сумської області з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №747489 від 09.11.2021 у розмірі 60 986,40 грн, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 09.11.2021 Товариства з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» та [PERSON] , уклали кредитний договір №747489. ТОВ «Слон кредит» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у гривні, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «Слон кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши у розпорядження [PERSON] погоджену суму кредитних коштів. У свою чергу відповідач допустив прострочення виконання свого зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, внаслідок чого утворилася заборгованість.\~28.08.2023\~згідно умов\~Договору факторингу\~№2808-23,\~укладеного між\~ТОВ «Слон\~кредит» та\~ТОВ «Діджи\~Фінанс»,\~відбулось відступлення\~права вимоги\~за кредитним\~договором №747489\~від 09.11.2021,\~укладеним між\~ТОВ «Слон\~кредит» \~та [PERSON] ,\~право вимоги\~перейшло до\~ТОВ «Діджи\~Фінанс». Оскільки відповідач взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів не виконав, позивач як новий кредитор був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав з даним позовом. Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 17.02.2025 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначений у судовому засіданні на 12.03.2025., яке відклалося на 07.04.2025. 11.03.2025 через загальну канцелярію суду надійшли додаткові пояснення по справі представника позивача на обґрунтування позовних вимог. 12.03.2025 згідно з частиною одинадцятою статті 128 Цивільно-процесуального кодексу України Краснопільський районний суд Сумської області повідомляв [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , про розгляд справи через розміщення оголошення про виклик особи на сайті суду. Згідно довідки секретаря судового засідання від 07.04.2025 на підставі рішення зборів суддів Краснопільського районного суду Сумської області №2 від 28.03.2025, яким зокрема, визнано неможливим подальше відправлення правосуддя вищевказаним судом за місцем розташування суду, розгляд справи №578/171/25 відкладено та вказано, що про дату, час та місце наступного судового засідання учасників буде повідомлено додатково. Рішенням Вищої ради правосуддя № 1105/0/15-25 від 22.05.2025 змінено з 2 червня 2025 року територіальну підсудність судових справ Краснопільського районного суду Сумської області шляхом її передачі до Зарічного районного суду міста Суми. Відповідно до довідки керівника апарату Зарічного районного суду м. Суми за актом приймання-передачі справ та документів від 20.06.2025 у зв`язку зі зміною територіальної підсудності судових справ Краснопільського районного суду Сумської області матеріали справи № 578/171/25 передані до Зарічного районного суду м. Суми, з урахуванням особливостей реєстрації та розподілу справ, визначених рішенням зборів суддів від 27.06.2025 № 13. Рішенням Вищої ради правосуддя від 08.07.2025 вирішено відрядити суддю Краснопільського районного суду Сумської області Зерю Юлію Олександрівну до Зарічного районного суду міста Суми для здійснення правосуддя строком на 1 (один) рік із 14 липня 2025 року. Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 18.07.2025 матеріали справи № 578/171/25 (провадження 2/591/1870/25) передані для подальшого розгляду судді Зері Ю.О. Розгляд справи по суті призначений на 02.09.2025. Представник позивача у судове засідання не прибув, у позовній заяві просив розглядати справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений \~з урахуванням положень статті 128 ЦПК України. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення, у судовому засіданні, яке відбулось 02.09.2025 постановлено протокольну ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до статей 280, 281 ЦПК України. Неявка сторін, належним чином повідомлених про дачу і місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 09.11.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» та [PERSON] уклали договір №747489 про надання споживчого кредиту, відповідно до п. 1.2 якого ТОВ «Слон кредит» зобов`язалося на умовах, встановлених договором, надати відповідачу кредит у гривні, а останній зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Положеннями пунктів 1.3, 1.4, 1.5, 1.7, 1.8 першого розділу кредитного договору №747489 від 09.11.2021 передбачено надання кредиту, який складає 31250,00 грн.; строк кредитування становить 1096 днів з кінцевим терміном повернення кредиту 09.11.2024 9 (включно); процентна ставка фіксована та складає\~за перший день користування кредитом 25% в день (9125% річних), за всі наступні дні користування кредитом до кінця строку кредитування 85% річних; мета надання кредиту\~- споживчі потреби; орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 190,44 % річних, а орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 92862,61 грн. Договір особисто підписано [PERSON] та представником ТОВ «Слон кредит». Додатками до кредитного договору №747489 від 09.11.2021 є паспорт споживчого кредиту та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які також містять вичерпну інформацію щодо специфікації кредитного продукту, який надається [PERSON] , а також інформацію щодо розміру щомісячного платежу за кредитом, порядку його формування, строку сплати. Як паспорт споживчого кредиту, так і вищевказана таблиця особисто підписані відповідачем. Таким чином, суд вважає доведеним, що 09.11.2021 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №747489, на підставі якого між сторонами виникло зобов`язання на вищезазначених умовах. З платіжного доручення №11400 від 09.11.2021 ТОВ «Слон кредит» здійснило перерахунок грошових коштів у розмірі 25000,00 грн на рахунок відповідача. Призначенням переказу є видача кредиту відповідно до умов кредитного №747489 від 09.11.2021. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору також зазначено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання) у розмірі 6250,00 грн на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати Процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 Договору. Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Слон кредит» належним чином виконало своє зобов`язання за кредитним договором №747489 від 09.11.2021, надавши у розпорядження [PERSON] визначену суму кредитних коштів. Відповідно до частин першої і другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до\~частини першої\~статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою\~статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з положеннями частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до\~частини першої\~статті 1056-1\~ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. 28.08.2023 між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу №2808-23, відповідно до п. 2.1 якого ТОВ «Слон кредит» зобов`язалося відступити ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зобов`язалося прийняти їх та сплатити суму фінансування за таке відступлення. Відповідно до п. 4.1 договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023 перехід права вимоги відбувається з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги у формі, наведеної в додатку № 1 до цього договору, за умови виконання ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» вимог перерахування сум грошових коштів фінансування. З платіжної інструкції № 4565 від 28.08.2023 вбачається, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» сплатило на користь ТОВ «Слон кредит» суму грошових коштів у розмірі 1648712 грн. 45 коп, призначенням переказу вказано здійснення фінансування відповідно до договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 без ПДВ. З акту приймання-передачі від 28.08.2023 було передано реєстр прав вимог у погодженій формі та здійснено його передачу ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Судом встановлено, що до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло право вимоги ТОВ «Слон кредит» до відповідача за кредитним договором №747489 від 09.11.2021. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором на момент відступлення права вимоги складає 60986,40 грн, з яких: 21725,70 грн заборгованість за тілом кредиту; 39260,70 грн заборгованість за відсотками. За змістом частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1082 даного Кодексу боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Відтак навіть за умови, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги від позивача, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані у кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог статті 516 ЦК України. Відповідно до частин першої та третьої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 вказаного Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина перша статті 612 цього ж Кодексу передбачає, що б оржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У Постанові ВС від 18.10.2023 року у справі № 905/306/17, а також постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним перехід від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №747489 від 09.11.2021. Кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (постанова КЦС ВС від 07.06.2023 року у справі № 234/3840/15-ц). Зважаючи на погоджені сторонами умови кредитування, суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості, вважає його правильним та обґрунтованим. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). \~Статтею 81 ЦПК України\~на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору або отримання права вимоги за цим договором та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов?язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). З урахуванням вищевикладеного, суд за результатами повного, всебічного дослідження матеріалів справи, на основі достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів доходить висновку, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] , доведено факт порушення відповідачем свого зобов`язання з повернення кредитних коштів, факт отримання позивачем права вимоги до [PERSON] , а також доведено і обґрунтовано виникнення заборгованості у загальному розмірі 60 986,40 грн. Доказів виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань матеріали справи не містять, останній своїм правом на участь у судових засіданнях та на подання доказів на підтвердження своєї позиції не скористався. Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про правомірність, обґрунтованість позовних вимог та про їх задоволення. Щодо вирішення питання про судові витрати суд зазначає наступне. За змістом частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За приписами частин другої-четвертої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи вбачається, що 01.11.2024 між ТОВ «Діджи фінанс» та адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем укладений договір №42649746 про надання правової допомоги. Детальним описом виконаних адвокатом робіт за договором визначений розмір оплати послуг адвоката у сумі 6000 грн. Судом врахований висновок Верховного Суду, сформований у постанові від 23.12.2021 у справі №755/7943/20-ц про те, які документи можуть бути подані для підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. Відповідно до викладеного у постанові висновку цей перелік не є вичерпним. Питання оцінки достатності доказів, поданих у підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу чи тих, які будуть понесені, перебуває у межах дискреції суду. Від відповідача клопотання про зменшення витрат на відшкодування правової допомоги не надходило. Відповідно до статті 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, а також витрати по оплаті витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved