Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 20.12.2023 позов було задоволено, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на її користь у зв`язку з продовженням навчання, в розмірі 2500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 23 травня 2023 року та на період навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. 26.02.2024 відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення. Ухвалою суду від 10.06.2024 заяву [PERSON] задоволено, рішення суду скасовано та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 25.06.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що з 24.02.2015 він перебував на службі в Збройних силах МВС України та з 2015 року по 2020 рік приймав участь у воєнних діях. Згідно із свідоцтвом про хворобу №143/а/у від 23.10.2020 Військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по м. Києву» за направленням командира військової частини [NUMBER] НГУ було здійснено медичний огляд відповідача та встановлено йому діагнози: «Гіпертонічна хвороба 2 ст., 3 ступеню ризик 3. 1ХС: Дифузний кардіосклероз. СН-1 ст. Ангіопатія сітківки обох очей по гіпертонічному типу. Дисциркуляторна енцефалопатія 1-2 ст. Визнаний не придатним до військової служби в судинного генезу переважно у вертебро - базилярному басейні, з помірними вести було-координаторними порушеннями, цефалічним та астенічним синдромом. Хронічна двобічна сенсороневральна приглухуватість 2 ст. Двобічний гонартроз обох колінних суглобів 1-2 ст. Стан після операції (27.09.2019) резекції переднього рогу латерального меніска справа з незначним порушенням функції. Остеохондроз хребта без порушення функції. Викривлення носової перетинки без порушення дихання. Кісти печінки. Хронічний панкреатит в стадії ремісії. Кіста лівої нирки. Захворювання, пов`язані з проходженням військової служби. Не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час». З огляду на наведене, відповідач вказує на те, що за станом здоров`я він не може утримувати навіть себе, постійно потребує значних коштів на лікування та дуже коштовну операцію по заміні колінного суглобу. Крім того, відповідач стверджує, що хотів, щоб дочка після закінчення школи продовжила навчання і отримала достойну професію, тому він ходив разом з нею до університету і надав документи про те, що він є учасником бойових дій та має пільги, завдяки яким дочку було прийнято на пільговій основі на денну форму навчання факультету менеджменту, логістики та туризму Національного транспортного університету (за державним замовленням). На теперішній час у відповідача постійно високий тиск, дуже часті головні спазматичні болі гіпертонічного характеру, які викликані отриманими на фронті контузіями, та болі в суглобах обох колін, а тому щоб полегшити свої страждання, він вимушений постійно приймати ліки. Крім того, він страждає на інші хронічні захворювання, які потребують постійного лікування. Так, тільки за період з 02 по 10 червня 2024 відповідач витратив на ліки 6774,80 грн, що підтверджується товарними чеками з аптеки, які він додав до відзиву. Також відповідач зазначив, що він, як і мати позивачки, отримує кошти за їхнього загиблого сина. Однак він просить врахувати, що після того, як він був комісований та прибув до Києва, за станом здоров`я він не зміг влаштуватися на будь-яку роботу, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість по аліментах ще на той час на неповнолітню дочку. Для отримання роботи він став на облік та 04.03.2021 був зареєстрований в Солом`янській районній філії Київського міського центру занятості як безробітний, проте оскільки йому не було запропоновано роботу, яку б він міг виконувати, 08.04.2022 він був знятий з такого обліку. Разом із цим, після отримання перших виплат за загиблого сина відповідач повністю виплатив всю заборгованість по аліментах на дочку. На підставі викладеного відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вказуючи на те, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки. 13.11.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, вказуючи на необґрунтованість доводів відповідача, наведених у відзиві. Ухвалою суду від 15.04.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явилися, їхні представники подали заяви, в яких не заперечили щодо проведення судового засідання без їх участі. З огляду на наведене, із урахуванням того, що сторонами подано до суду відзив та відповідь на відзив, суд вирішив справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16.03.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві. На підставі виконавчого листа, виданого на примусове виконання рішення Подільського районного суду міста Києва від 22.07.2019 у цивільній справі №758/15909/18, з відповідача стягувалися аліменти на користь [PERSON] на утримання їхньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян на одну дитину, починаючи з 03.12.2028 і до її повноліття. [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років, у зв`язку з чим підстави для стягнення аліментів на підставі вказаного судового рішення відпали. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 14.09.2022 вона навчається на денній формі навчання в Національному транспортному університеті (за державним замовленням), у зв`язку з чим позбавлена можливості повною мірою себе забезпечувати самостійно. Як вбачається з довідки Національного транспортного університету №468 від 19.05.2023, станом на дату видачі довідки [PERSON] була студенткою 1 курсу групи МН(МО)-І-1 денної форми навчання, ступінь бакалавр, факультету менеджменту, логістики та туризму Національного транспортного університету за спеціальністю 073 «Менеджмент», ОТП «Менеджмент організацій та адміністрування». Термін закінчення навчання - 30.06.2026. Факт навчання позивачки підтверджується також копією договору про навчання у Національному транспортному університеті №1875-22 від 09.09.2022. Крім того, договором №1876-22 від 09.09.2022 підтверджується, що такий договір було укладено між Національним транспортним університетом та фізичною особою, яка замовляє платну освітню послугу, якою є мати позивачки [PERSON] . З огляду на наведену обставину, суд вважає обґрунтованими доводи позивачки про те, що вона потребує матеріальної допомоги від батьків, оскільки позбавлена можливості працювати та самостійно забезпечувати себе матеріально. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачка проживає за адресою [ADDRESS] разом з її матір`ю [PERSON] , яка працює та отримує при цьому мінімальну заробітну плату. Так, відповідно до довідки про доходи №БХ17/268 від 17.05.2023, виданої Національним університетом біоресурсів і природокористування України, дохід [PERSON] за період з листопада 2022 року по квітень 2023 року склав 37 795,28 грн. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.06.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З`ясовуючи наявність вищезазначених умов, судом встановлено, що на даний час позивачка є повнолітньою, навчається та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, будь-якого іншого самостійного доходу вона не має. Вирішуючи спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина у заявленому позивачкою розмірі, судом приймається до уваги, що відповідач, згідно наданих суду документів хоч і має захворювання та офіційно не працевлаштований, однак має працездатний вік, обмежень щодо праці не має. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про наявність у відповідача, як батька дитини, можливості надавати матеріальну допомогу на її утримання. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 та ч. 2 ст. 200 Сімейного кодексу України, які підлягають застосовуванню до даних правовідносин в силу ст. 200 цього Кодексу. Зокрема, суд враховує, що відповідно до наказу по Національному транспортному університету №490 від 02.11.2022 позивачку [PERSON] переведено на бюджетну форму навчання (за державним замовленням), що підтверджується довідкою навчального закладу №254/02 від 23.01.2025. Відповідач має статус учасника бойових дій та був звільнений з військової служби за станом здоров`я, що підтверджується відповідними доказами, доданими ним до відзиву. Крім того, наданими відповідачем письмовими доказами підтверджується наявність у нього ряду захворювань, лікування яких передбачає необхідність придбання відповідних ліків. Зокрема, наданими відповідачем письмовими доказами підтверджується, що за період з 02 по 10 червня 2024 ним було придбано ліків на загальну суму 6774,80 грн. Разом із цим, судом приймається до уваги, що внаслідок наявного у відповідача статусу учасника бойових дій він має право на відповідні пільги, передбачені законодавством України для такої категорії осіб, у тому числі й в галузі охорони здоров`я. Крім того, як вбачається із доказів, наданих стороною позивача, відповідач має статус члена сім`ї загиблого Захисника України та отримує пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується листом Головного Управління ПФУ в м. Києві №2600-0202-8/156660 від 09.08.2024. У той же час, матері позивачки [PERSON] відмовлено у призначенні такої пенсії, що підтверджується копією рішення Головного Управління ПФУ у м. Києві від 10.05.2024. Крім того, встановлено, що відповідачу, як і матері позивачки [PERSON] , призначено одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю їхнього сина [PERSON] у розмірі по 7 500 000,00 грн кожному. Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки у розмірі 1500,00 грн щомісячно, починаючи з 23.05.2023 та на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial