Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

18 липня 2024 року позивач Державна іпотечна установа звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги\~позивач обґрунтовує\~тим,\~що 26.09.2006 між Товариством з обмеженою відповідальністю Банк «Фінанси та Кредит», Банком, та [PERSON] , Позичальником, укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1335pv 16-06, згідно якого Банк надав Позичальнику кредитні ресурси у сумі 34\~000,00 доларів США в тимчасове користування на умовах забезпеченості поворотності, строковості, платності з оплатою за процентними ставками, встановленими цим договором. Нарахування і сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється в розмірі 15 % річних. 01.09.2008 Банк надіслав Відповідачу повідомлення про зміну процентної ставки за рішенням Банку, відповідно до якого з 01.09.2008 встановлюється нова процентна ставка у розмірі 16 % річних. Позичальник взяв на себе зобов`язання сплачувати проценти щомісячно у термін до 10 числа кожного місяця. У зв`язку з невиконанням Позичальником зобов`язань за кредитним договором Акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 10.02.2015 рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області по справі №344/19068/14-ц позов Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1335pvl6-06 від 26.09.2006 у розмірі 875 408 (вісімсот сімдесят п`ять тисяч чотириста вісім) гривень 81 копійки. 11.02.2015 між позивачем та Акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» був укладено Договір відступлення права вимоги №17/4-В. Відповідно до пункту 1.1 цього Договору сторони уклали цей договір з метою реалізації порядку звернення стягнення на майнові права відповідно до договору застави майнових прав №17/3-3 від 11.02.2015, що укладений з метою забезпечення виконання зобов`язань первісного кредитора за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1335pv6-06 від 26.09.2006. Пунктом 1.2. договору відступлення права вимоги передбачено, що первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами, вказаними у додатках до даного договору. Згідно з умовами договору відступлення права вимоги, Державна іпотечна установа стала новим кредитором за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1335ру16-06 від 26.09.2006. 04.10.2018 ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області по справі № 344/19068/14-ц задоволена заява Державної іпотечної установи про заміну сторони виконавчого провадження, яка заявлена у справі № 344/19068/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.02.2015 по цій справі №334/19068/14-ц з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника Державну іпотечну установу. 20.12.2008 постановою Івано-Франківського апеляційного суду розглянуто апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.10.2018 по справі №344/19068/14-ц за заявою Державної іпотечної установи про заміну сторони виконавчого провадження та залишено без задоволення апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», а ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.10.2018 у справі №344/19068/14-ц - без змін. З метою заміни сторони у виконавчому провадженні Державною іпотечною установою до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області подано відповідну заяву від 03.01.2019. Забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором забезпечено об`єктом нерухомості: трикімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 67,9 кв.м, житловою площею - 38.9 кв.м. У зв`язку з тим, що відповідач не виконав добровільно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.02.2015 у справі №344/19068/14- ц, на підставі цього державним виконавцем виставлено на торги об`єкт іпотеки: трикімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 67,9 кв.м, житловою площею - 38.9 кв.м., яка була продана 04.01.2016 у розмірі 370 372 (триста сімдесят тисяч триста сімдесят дві) грн 50 коп. Позивач зазначає, що станом на день звернення з цією позовною заявою, зобов`язання згідно заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.02.2015 по справі №344/19068/14-ц виконано неповністю, тому заборгованість складає у розмірі 289 553,23 грн, а саме: 50 037,79 грн - компенсаційні платежі (три проценти річних) за безпідставне користування кредитними коштами; 239 515,44 грн - інфляційні втрати. Розрахунок проведено за період з 01.07.2021 по 30.06.2024, з врахуванням термінів позовної давності та відповідно до припису пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість \~у загальному\~розмірі 289\~553,23\~грн (двісті\~вісімдесят дев`ять\~ тисяч\~п`ятсот п`ятдесят\~три \~гривні \~двадцять три\~копійки),\~що складається\~з компенсаційних\~платежів (три\~проценти річних)\~за безпідставне\~користування кредитними\~коштами у\~розмірі 50\~037,79\~грн (п`ятдесят\~тисяч \~тридцять сім\~гривень сімдесят\~дев`ять \~копійок),\~інфляційних втрат\~у розмірі\~239\~515,44\~грн (двісті\~тридцять дев`ять\~тисяч п`ятсот\~п`ятнадцять гривень\~ сорок\~чотири копійки)\~та понесені\~судові витрати\~зі сплати\~судового збору\~у розмірі\~4343,30 (а.с.1-8). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 липня 2024 року дану цивільну справу розподілено для розгляду головуючому судді Мелещенко Л.В.(а.с. 68-69). Ухвалою суду від 24 липня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін (а.с. 70-71). Ухвалою суду від 12 лютого 2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 105-106). Ухвалою суду від 05 травня 2025 року витребувано у Державної іпотечної установи докази, які б підтверджували розмір несплаченого грошового зобов`язання, встановленого згідно заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2015 року по справі № 344/19068/14-ц (а.с. 120-121). Представник позивача у судове засідання не з`явився, але подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с.89-90). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема відповідач викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, а також жодних інших заяв та клопотань від відповідача не надійшло. Відповідно до частини першої статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явився у судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини свої неявки, відзиву не подав, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив про заочний розгляд справи, про що 08 вересня 2025 року прийнята відповідна ухвала (а.с. 153).\~ Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною в постанові від 5 вересня 2022 року № 1519/2-5034/11 (№ 61-175сво21) порядок ухвалення судового рішення та його проголошення залежить від того чи судове засідання, яким завершений розгляд справи, відбулось у присутності учасників справи, чи за їхньої відсутності; повне судове рішення було складено чи складання повного судового рішення було відкладено. У разі розгляду судом справи без виклику учасників справи або учасники справи в судове засідання не з`явились, ухвалення рішення відбувається у такому самому порядку, проте з урахуванням певних винятків: а) рішення не проголошується; б) датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта\~статті 268\~Цивільного процесуального\~кодексу України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої\~статті 268 Цивільного процесуального кодексу України ). З урахуванням розумності положення частини п`ятої\~статті 268 Цивільного процесуального кодексу України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Учасники справи у судове засідання, призначене на 01 вересня 2025 року, не з`явилися, тому суд, з дотриманням положень статті 259 Цивільного процесуального кодексу України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання, підписав судове рішення без його проголошення. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 26 вересня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Банк «Фінанси та Кредит», Банком, та [PERSON] , Позичальником, укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1335pv/16-06, згідно якого Банк відкриває Позичальнику кредитну лінію на умовах забезпеченості поворотності, строковості, платності в розмірі 34\~000,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 15 процентів річних (а.с.12-15). 01 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Банк «Фінанси та Кредит», Банком, та [PERSON] , Позичальником, укладено додаткову угоду № 1 до договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1335pv/16-06, згідно якої процентна ставка за користування кредитом, починаючи з 01 вересня 2008 року встановлюється у розмірі 16 процентів річних. Інші умови договору залишаються без змін (а.с.16). Згідно розрахунку заборгованості за порушення грошового зобов`язання, заборгованість [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) перед Державною іпотечною установою складає 289 553,23 грн.. а саме: 50037,79 грн. - компенсаційні платежі (три проценти річних) за безпідставне користування кредитними коштами; 239 515,44 грн. - інфляційні втрати (а.с. 21-22). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2025 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого по [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь Акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит», що знаходиться по вул. Артема, буд.60 в м. Київ, 04050 (код ЄДРПОУ 09807856), заборгованість за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1335pv/16-06 від 26 вересня 2006 року у розмірі 875 408,81 грн та витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 654,00 грн (а.с. 23-26). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2018 року, яка залишена без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року, замінено стягувача Публічне акціонерне товариство Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника Державну іпотечну установу у справі №344/19068/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 27-29, 30-35). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви представника Державної іпотечної установи про видачу дубліката виконавчого листа (а.с.36-38). У межах зведеного виконавчого провадження 47784401 04 січня 2016 року складений протокол № 138281 проведення електронних торгів з продажу трикімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 67,9 кв.м, житловою площею - 38.9 кв.м. Ціна продажу 370\~372,50 грн (а.с.44-45). Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державна іпотечна установа є юридичною особою, код ЄДРПОУ 33304730 (а.с.49-50). Статут Державної іпотечної установи затверджений наказом Міністерства фінансів України 05 лютого 2020 року № 43 (а.с. 51-62). 29 березня 2005 року Державній іпотечній установі видано Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ІК № 2, дата прийняття та номер розпорядження про схвалення рішення про видачу свідоцтва: 29.03.2005 № 3802, реєстраційний номер: 16101513 (а.с. 63). Відповідно до реєстрів платежів Акт № 3 від 04.03.2016, що укладались між Державною іпотечною установою та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» на виконання умов Договору відступлення прав вимоги 17/4 від 11.02.2015, встановлено, що 17.02.2016 на рахунок Банку поступили грошові кошти від продажу майна боржника у розмірі 319 688,52 грн (від продажу квартири). За період з 17.09.2015 по 30.05.2025 інших коштів від боржника в рахунок виконання рішення суду у справі №344/19068/14-ц не поступало (а.с. 134-137). Відповідно до даних бухгалтерського обліку Державної іпотечної установи, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 183 за 07 травня 2025 року по контрагенту [PERSON] , обліковується дебіторська заборгованість у розмірі 879 062,81 грн (а.с. 138-139). Відповідно до частини першої статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої\~статті 527 Цивільного кодексу України,\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор\~прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. У частині першій статті 530 Цивільного кодексу України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі\~статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої \~статті 612 цього Кодексу\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положеннями\~статті 18 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що \~Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. Обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом (частина четверта статті 82 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно зі\~статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~Цивільного кодексу України. Відтак, приписи розділу І книги 5\~Цивільного кодексу України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~Цивільного кодексу України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5\~Цивільного кодексу України). За змістом статей\~524,\~533-535\~та\~625 Цивільного кодексу України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Таким чином, у\~статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. При цьому інфляційні втрати та три проценти річних за період прострочення сплати основного боргу нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19). Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19), аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень\~статті 625 ЦК України\~дійшла до висновку про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови), а поєднання цих вимог у одній справі не є обов`язковим. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої\~статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому, наявність судового рішення про стягнення грошових сум, відкриття виконавчого провадження за цим рішенням, вчинення інших процесуальних дій по виконанню рішення суду, за відсутності виконання боржником зобов`язання (добровільного чи примусового), не свідчать про припинення\~правовідносин сторін чи припинення зобов`язань. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~статтею 625 Цивільного кодексу України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та трьох процентів річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). Ухвалення судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором не припиняє грошового зобов`язання боржника та не звільняє його від наслідків порушення відповідного зобов`язання, з урахуванням чого у кредитора наявне передбачене частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України право на нарахування 3 % річних за весь час прострочення зобов`язання до моменту його фактичного виконання. Норми частини другої статті 625 Цивільного кодексу України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти. Кредитор, який, користуючись наданим йому процесуальним правом, визначив заборгованість за валютним кредитом у пред`явленому ним позові у національній валюті - гривні, що була задоволена судом та стягнута з боржника у цій валюті, має право за частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України на нарахування 3 % річних та індексу інфляції на таку заборгованість боржника за весь час прострочення виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2015 року по справі №344/19068/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1335pvl6-06 від 26.09.2006 у розмірі 875 408 (вісімсот сімдесят п`ять тисяч чотириста вісім) гривень 81 коп та судовий збір у розмірі 3654,00 грн. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2018 року, що залишено без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 грудня 2008 року, замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.02.2015 по цій справі №334/19068/14-ц з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника Державну іпотечну установу. 04 січня 2016 року у межах зведеного виконавчого провадження 47784401 складений протокол № 138281 про проведення електронних торгів з продажу трикімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 67,9 кв.м, житловою площею - 38.9 кв.м. Ціна продажу 370\~372,50 грн. На рахунок стягувача від продажу квартири надійшли кошти у розмірі 319\~688,52 грн. Таким чином, залишок несплаченої заборгованості за рішенням суду становить розмірі 555\~720,29 грн (875\~408,81 грн - 319\~688,52 грн). Позивач просить стягнути заборгованість у загальному розмірі 289\~553,23 грн, що складається з компенсаційних платежів (три проценти річних) за безпідставне користування кредитними коштами у розмірі 50 037,79 грн, інфляційних втрат у розмірі 239\~515,44 грн. Позивач надає свій розрахунок заборгованості. З приводу цього суд зазначає, що при визначенні розміру заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Викладене узгоджується із постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 серпня 2023 року, справа № 201/6750/16. Судом перевірено розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат, складений позивачем, та встановлено, що такі розрахунки за період з 01 липня 2021 року по 30 червня 2024 року нараховані на суму боргу з урахуванням проведених виплат, а саме: три проценти річних у розмірі 239\~515,44 грн та індекс інфляції у розмірі 50\~037,79 грн, є правильними. Такі розрахунки відповідають дійсним обставинам справи та узгоджуються із наведеними нижче формулами, згідно яких розрахунок інфляційних втрат обчислюється за такою формулою: IV=(S*I / 100 - S) * Q> / DM, де S - сума заборгованості, I - індекс інфляції, Q - кількість днів прострочки, DM - кількість днів у місяці, 100 - 100 %, а розрахунок 3 % річних проводитися за формулою: RPS=S*Q*n>V/D/100, де S - сума заборгованості, Q - кількість днів прострочки, V - 3 %, D - кількість днів у році, 100 - 100 %., а розрахунок трьох процентів річних за формулою: три проценти річних від суми боргу розраховуються за формулою: (3% х сума боргу х кількість прострочених днів) / 365 (кількість днів у році). Підсумовуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що\~загальна сума інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих внаслідок несвоєчасного\~виконання рішення суду, за період з 01 липня 2021 року по 30 червня 2024 року складає 289\~553,23 грн, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача як особлива міра відповідальності боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до вимог частини першої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем про подачі позовної заяви сплачено судовий збір за позовом у розмірі 4343,30 грн (а.с. 9). Позовні вимоги задоволені у повному обсязі, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 4343,30 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 511-512, 526, 599, 610-612, 625, 1048, 1054, 1077-1082 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved