Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором в сумі 34282,61 грн. посилаючись на те, що 28 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №00-9696035, у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору позичальнику перераховується сума в розмірі 6100,00 грн., також позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту в сумі 610 грн.. На виконання умов кредитного договору, 28.03.2024 року первісний кредитор перерахував грошові кошти безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» на банківську карту відповідача. 21.10.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №21102024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого позивачеві відступлено право грошової вимоги до відповідача. Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість в розмірі 34282,61 грн., судові витрати в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. В судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» не з`явився, але в позові просив розглядати справу без його участі та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Відзив на позов не надав, а тому виходячи з вимог статті 280 ЦПК України суд визнає причину неявки позивача поважною та знаходить можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 28.03.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 00-9696035, згідно з умовами якого сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає: 6100 гривень, тип кредиту- кредитна лінія, цільове призначення кредиту: на споживчі потреби. Строк дії кредитної лінії 360 календарних днів. Стандартна процентна ставка складає 2,47% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 1.6 кредитного договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10,00% від суми кредиту, яка складає 610 грн., яку позичальник має сплатити в останній день кредитування. Відповідно до п.4.2.5 кредитного договору Кредитодавець має право відступити право вимоги за Договором із заміною кредитора у зобов`язані відповідно до норм Цивільного Кодексу України без згоди позичальника, а також обов`язково повідомити позичальника про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома позичальника такого факту. Договір кредитної лінії був підписаний відповідачкою 28.03.2024 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором 65364. Як вбачається з детального розрахунку заборгованості станом на 21.10.2024 року у [PERSON] за кредитним договором №00-9696035 від 28.03.2024 року склалася заборгованість загальний розмір якої складає 34282,61 грн., з яких: 6100,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 27572,61 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами, 610 грн. - сума заборгованості за нарахованими комісіями. 21 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Макс Кредит» укладено договір факторингу №21102024-МК/ЕЙС. Відповідно до витягу з реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між Боржниками та ТОВ «Макс Кредит» до договору факторингу №21102024-МК/ЕЙС від 21.10.2024 року від ТОВ «Макс Кредит» до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 34282,61 грн. На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ «ТАСКОМБАНК» направив інформацію стосовно рахунків [PERSON] та виписку щодо руху коштів по картці. Відповідно до наданої банком інформації на ім`я [PERSON] в банку оформлено віртуальну банківську платіжну картку № [NUMBER] , яка існує в цифровій формі. Також, на ім`я [PERSON] , а також й інші платіжні картки. На картковий рахунок платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] , 28.03.2024 року був зарахований платіж у сумі 6100 грн.. Номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером телефону за платіжною карткою № [NUMBER] та знаходиться в анкетних даних [PERSON] .. Наведені обставини підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Крім того, судом встановлено, що відповідно до п. 1.6 кредитного договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10,00% від суми кредиту, яка складає 610 грн., яку позичальник має сплатити в останній день кредитування. У постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 Верховний Суд визначив, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послугу, яку вчиняє банк з метою встановлення, зміни правовідносин, а саме: укладення кредитного договору, внесення змін до нього. Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, оскільки, відповідачем не вживаються заходи щодо добровільного погашення суми кредитної заборгованості відповідно до кредитного договору №00-9696035 від 28.03.2024 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 6100 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту (за виключенням суми комісії), та нарахованих з врахуванням комісії заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 27572,61 грн., що в загальній сумі становить 33672,61 грн. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. В позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати: 2422,40 грн сплачений при подачі позову позивачем судовий збір та витрати на правничу допомогу 7000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. представник позивача надав копії: довіреність від 04.12.2024 року, договір про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери»; додаткову угоду №3 до Договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07.04.2025; акт прийому - передачі наданих послуг до договору № 07/04/25-02 від 07.04.2025, згідно якого складання позовної заяви ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до боржника, яким є [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором вартує 5000,00 грн., вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є [PERSON] за кредитним договором вартує 1000,00 грн., підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором на рахунок боржника, яким є [PERSON] вартує 500, 00 грн., підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором на рахунок боржника, яким є [PERSON] вартує 500,00 грн. Загальна вартість складає 7000,00 грн.. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції, зокрема у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п.95), в рішенні у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (п.268) (заява № 19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. З огляду на те, що позов задоволено частково, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2378,79 (з розрахунку 2422,40*98,2=2378,79) грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. (7000*98,2=6874 грн.).

Outcome: partial