Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов в обґрунтування якого зазначено, що 19.07.2013 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] (після шлюбу прізвище [PERSON] ) у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1109. В шлюбі мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін стали відсутні вже на протязі останнього року спільні інтереси; [PERSON] займається підприємницькою діяльністю, у них наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вважає, що втрачено між ними почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. В силу своєї роботи (торгівельна діяльність), відповідач виїжджає в інші області України та за кордон; діти на той час проживають у позивача і фактично [PERSON] одноосібно займається їх вихованням і матеріальним утриманням. На підставі вищевикладеного просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 19.07.2013 року, у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1109 (Серія [NUMBER] від 19.07.2013 року) між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишити проживати разом із батьком - [PERSON] за місцем його фактичного проживання [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги, розгляд справи провести в його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, в якій зазначила, що позов визнає в повному обсязі, просила суд розгляд справи провести в її відсутність. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи не здійснювалося. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрований шлюб 19.07.2013 року, у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1109 ( Серія [NUMBER] від 19.07.2013 року). Від даного шлюбу у сторін народились [PERSON] , [INFO] згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 04.02.2014 року та [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 14.03.2017 року. Відповідно до ст.110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Судом не встановлено обставин відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що оскільки наразі сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін, спір щодо поділу майна відсутній, відтак є усі підстави для розірвання шлюбу. Вирішуючи одночасно з розірванням шлюбу питання про залишення дітей після розірвання шлюбу проживати з позивачем, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору, місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. У зв`язку із описаним вище, з урахуванням позиції відповідача, яка визнала позовні вимоги. Суд вважає за доцільне визначити місце проживання дітей із батьком, оскільки це відповідатиме найкращим інтересам дітей. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved