Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] через свого представника адвоката Куріловича С. О. звернувся до суду із заявою про встановлення в порядку окремого провадження факту припинення обтяження, скасування запису про обтяження. В обґрунтування поданої заяви зазначив, що він є власником житлового будинку з надвірними спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . З метою укладення щодо належного йому майна договору купівлі-продажу [PERSON] звернувся до нотаріуса, який йому повідомив, що на все нерухоме майно заявника накладено обтяження, що виключає можливість вчинення щодо цього майна будь-яких правочинів, тому порадила першочергово звернутися до Чигиринської державної нотаріальної контори для зняття наявного обтяження. \~ \~ \~ \~Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо майна [PERSON] накладено обтяження, а саме тип обтяження заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 3763175, зареєстровано 21.09.2006 реєстратором Перша черкаська державна нотаріальна контора. Підставою обтяження зазначено повідомлення б/н від 01.01.1990, об`єкт обтяження невизначене майно, майно, Черкаська обл., Чигиринський р-н, с. Мельники. Також зазначені додаткові дані архівний запис 115462-160 від 01/01/1990, заявник Чигиринська ДНК. \~ \~ \~ \~У червні 2024 року заявник звернувся із заявою про зняття обтяження до Чигиринської ДНК, там йому відмовили і дали роз`яснення від 20.06.2024, відповідно до якого скасувати наявне обтяження неможливо через відсутність документів, на підставі яких воно було накладено, оскільки документи за 1978 2007 роки передані на зберігання до Черкаського обласного державного нотаріального архіву. \~ \~ \~ \~У відповіді Черкаського обласного державного нотаріального архіву заявникові повідомлено, що на зберіганні у ньому відсутнє повідомлення від 01.01.1990, заявником якого є Чигиринська державна нотаріальна контора, на підставі якого було зареєстровано обтяження. \~ \~ \~ \~У свою чергу Перша черкаська державна нотаріальна контора у відповіді від 02.12.2024 повідомила, що обтяження було зареєстровано на підставі повідомлення від 01.01.1990 відповідно до чинного на той час законодавства, нотаріальна контора лише вчинила дії по внесенню відомостей про накладене обтяження до реєстру, що мало місце 21.09.2006. \~ \~ \~ \~ [PERSON] наразі не пам`ятає, щоб коли-небудь брав кредити чи позики, проте він звертався до різних установ, перед якими він міг потенційно бути боржником. Зокрема філія Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк», який є єдиною у колишньому Чигиринському районі фінансовою установою, що діяла станом на 1990 рік і є діючою до сьогоднішнього дня, повідомила про відсутність у заявника невиконаних зобов`язань. \~ \~ \~ \~Крім того, про відсутність невиконаних у заявника зобов`язань також може свідчити відсутність даних про судові провадження про стягнення з [PERSON] будь-якої заборгованості, яка могла бути підставою накладення обтяження, а також відсутність даних про заявника у реєстрі боржників. З моменту накладення обтяження пройшло 35 років, заявник проживав і проживає у належному йому житловому будинку, за весь цей час жодною особою не ставилося питання про примусовий продаж цього чи будь-якого іншого належного заявнику рухомого чи нерухомого майна для забезпечення виконання фінансового зобов`язання. За таких обставин наявні підстави стверджувати, що наявне у той період часу зобов`язання заявника виконане, тому обтяження є припиненим. Через відсутність відомостей про обтяжувача [PERSON] позбавлений можливості визначити відповідача у спорі, хоча за своїм характером наявні правовідносини передбачають спір про право. \~ \~ \~ \~Відповідно заявник не може врегулювати спір шляхом звернення із позовом про зняття (скасування) обтяження до ініціатора такого обтяження, оскільки він наразі невідомий. У свою чергу Чигиринська державна нотаріальна контора не може бути відповідачем у спірних правовідносинах. Зазначені обставини стали підставою звернення до суду із даною заявою у порядку окремого провадження, тому просить суд встановити факт припинення наявного обтяження нерухомого майна [PERSON] , яке зареєстровано на підставі повідомлення б/н від 01.01.1990, а також скасувати запис про заборону на нерухоме майно, власником яких є [PERSON] . Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 22.07.2025 провадження у справі відкрито, справа призначена до судового розгляду. У визначений судом день та час судового розгляду учасники не з`явилися. Представник заявника адвокат Курілович С. О. суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність заявника. Подану заяву підтримав та просив суд її задовольнити. Чигиринська державна нотаріальна контора надала суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи у відсутність представника заінтересованої особи. Щодо рішення у справі заінтересована особа поклалася на розсуд суду. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, судом установлено таке. Відповідно до інформації довідки № 381192154 від 03.06.2024 з ДРРПНМ [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності набуто заявником на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.1967, посвідченого Виконавчим комітетом Мельниківської сільської ради, зареєстровано в реєстрі за № 30. Відомості про належність цього майна [PERSON] внесені до Державного реєстру речових прав 02.05.2023. Також наявною інформаційною довідкою підтверджено, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявні відомості про зареєстроване обтяження у виді заборони на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження № 3763175, яке зареєстровано 21.06.2006 реєстратором Першою черкаською державною нотаріальною конторою. Підставою обтяження зазначено повідомлення б/н від 01.01.1990. Об`єктом обтяження є невизначене майно, майно, Черкаська обл., Чигиринський р-н, с. Мельники, власник [PERSON] . У внесених до цього запису додаткових даних зазначено про наявність додаткових даних архівний запис 115462-160 від 01.01.1990 (з алф. Книги), заявник Чигиринська ДНК. Листом від 20.06.2024 за вих. № 294/01-16 Чигиринська державна нотаріальна контора повідомила заявникові, що документи, на підставі яких здійснено внесення відомостей про зазначену заборону в нотаріальній конторі не зберігаються, оскільки наразі зберігаються архівні документи починаючи з 2012 року, попередні передані до Черкаського обласного державного нотаріального архіву. Черкаський державний нотаріальний архів листом від 16.09.2024 за вих. № 1062/01-17 повідомила [PERSON] , що у справі «Документи (постанови, ухвали, розпорядження, повідомлення тощо) по накладенню і зняттю заборон та арештів відчуження нерухомого майна» Чигиринської державної нотаріальної контори за 1979 2007 роки відсутнє повідомлення від 01.01.1990, на підставі якого було зареєстровано обтяження майна [PERSON] . На звернення [PERSON] . Перша черкаська державна нотаріальна контора листом від 02.12.2024 за вих. № 2073/01-16 повідомила, що обтяження було зареєстровано на підставі повідомлення від 01.01.1990 відповідно до чинного на момент такої реєстрації законодавства. Нотаріальна контора, виконуючи обов`язки реєстратора Чигиринської державної нотаріальної контори, лише внесла відомості пор накладене обтяження до Єдиного реєстру для реєстрації заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Відповідно до п.п. 5.1. п. 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Аналізуючи наведене наявні підстави стверджувати, що наявне обтяження та збережені відомості про його реєстрацію виключають можливість визначити особу, яка виступала ініціатором такого обтяження, неможливо визначити майнові інтереси якого з учасників цивільних правовідносин могло забезпечувати таке обтяження, що у свою чергу позбавляє [PERSON] можливості звернутися до суду із відповідним позовом. У частині першій статті 293 Цивільного процесуального кодексу України законодавцем надано визначення окремого провадження, відповідно до якого окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Метою встановлення факти припинення обтяження є необхідність скасування запису про заборони на нерухоме майно, яке належить [PERSON] , що обмежує його права. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). На підставі ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої приєдналась Україна 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності законодавство надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналізуючи наведені заявником на обґрунтування поданої заяви доводи, наявне правове регулювання майнових правовідносин та відсутність норм, які регулюють правовідносини у аналогічних ситуаціях, суд під час розгляду справи ураховує правову позицію Верховного Суду, надану у постанові від 13.06.2024 у справі № 333/8899/21 (провадження № 61-6732св23). Суд застосовує аналогію закону й аналогію права тоді, коли, на переконання суду, певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого є прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Відсутність у процесуальних кодексах положень про аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі N 2-591/11, провадження N 14-31цс21)). Зокрема під час розгляду справи Верховний Суд зазначив, що тлумачення частини першої статті 8 ЦК України свідчить: законодавець визначив порядок усунення прогалин в приватному праві. Приватні відносини є різноманітними, а соціальне життя рухливе. У зв`язку з цим може виникнути необхідність визначення певного правила, яке не закріплено в приватно-правових нормах безпосередньо; умовами застосування аналогії закону є те, що: відносини, до яких застосовується аналогія, охоплюються предметом цивільно-правового регулювання (статті 1, 9 ЦК); наявність прогалини в їх регулюванні (прогалини в праві); відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин (норми акту цивільного законодавства або договору); існують правові норми, що регулюють подібні за змістом відносини; застосування аналогії закону не повинно суперечити суті цих відносин. Касаційний суд зауважив, що можуть існувати випадки, коли "відсутня" особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Касаційний суд констатував, що в ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли "відсутня" особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України). Тому Касаційний Суд підкреслив, що коли "відсутня" особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону. За таких обставин суд дійшов висновку, що [PERSON] є власником об`єкта нерухомого майна, на яке зареєстровано обтяження з 1990 року. Проте визначити хто саме був ініціатором такого обтяження та на якій правовій підставі воно було зареєстровано власник позбавлений через відсутність відомостей про обтяжувача. Відповідно ініціатор наявного обтяження не буде вчиняти юридично-значимих дій для його припинення у зв`язку із втратою ним актуальності. Інші позасудові способи припинення чи скасування обтяження законодавцем не визначені. Наявність зареєстрованого обтяження у виді заборони на нерухоме майно порушує права [PERSON] , оскільки він наразі обмежений у своїх правах як власник об`єкта нерухомості, зокрема позбавлений можливості відчужувати власне домоволодіння. За таких обставин та з урахуванням наявності підстав вважати таке заборону припиненою суд вважає за доцільне припинити наявне обтяження та скасувати запис про нього. Відповідно заява підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved