Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

12 травня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» з використанням системи «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 85135 від 27 вересня 2021 року в сумі 25204 грн. 29 коп. Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що 27 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Кредіплюс» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 85135, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 13334 грн. зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування ним. Відповідач свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 25204 грн. 29 коп. На даний час право вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 85135 від 27 вересня 2021 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений\~судом строк\~відповідач подав\~відзив на\~позов,\~в якому\~просить відмовити\~позивачу в\~його задоволенні.\~Зокрема,\~у відзиві\~відповідач зазначає,\~що відповідно\~до пункту\~2.2\~індивідуальної частини\~кредитного договору\~кредит надавався,\~в тому\~числі,\~з метою\~погасити інший\~кредит та\~сплатою комісії.\~Однак,\~позивачем не\~надано доказів, які б підтверджували існування будь-якого попереднього кредитного зобов?язання відповідача, яке було рефінансовано за рахунок коштів, отриманих за кредитним договором. Пунктом 2.5 індивідуальної частини кредитного договору передбачено комісію за надання першого траншу кредиту в розмірі 3333 грн. 50 коп., що становить 25% від суми першого траншу. Згідно з пунктом 2.2.2 індивідуальної частини кредитного договору ця комісія була сплачена шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно з пунктом 2.5 індивідуальної частини. Вказана сума комісії була фактично утримана первісним кредитором із суми наданого кредиту, відповідач реально отримав на свій банківський рахунок лише 10000 грн. 50 коп. Видача кредиту є основним обов?язком кредитодавця, а не окремою послугою, що підлягає додатковій оплаті. Утримання комісії з тіла кредиту призводить до того, що споживач отримує меншу суму, ніж зазначено в договорі, проте проценти нараховуються на повну (номінальну) суму кредиту, що є несправедливим, порушує права споживача та вводить його в оману щодо реальної вартості кредиту. Крім того, умова кредитного договору про сплату комісії за видачу кредиту є нікчемною. Фактично отримана відповідачем сума кредиту становить 10000 грн. 50 коп. і саме на цю суму мали б нараховуватися проценти. Пунктом 2.4 індивідуальної частини кредитного договору встановлено знижений тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу в розмірі 1 грн. та стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу - 100 грн. Паспорт споживчого кредиту також містить інформацію про цю комісію. У розрахунку заборгованості, наданому позивачем, заборгованість за комісіями становить 901 грн. Аналіз розрахунку заборгованості та графіку платежів свідчить про нарахування щомісячної комісії, яка в певні періоди становила 100 грн., що вказує на застосування стандартного (базового) тарифу. Проте, ані кредитний договір, ані паспорт споживчого кредиту не містять чіткої деталізації та конкретизації послуг, які надавалися відповідачу за цю комісію. Комісія за обслуговування (управління) кредитом є нікчемною, якщо за неї не надається реальна, відокремлена від самого процесу кредитування послуга. Це прямо випливає з частини четвертої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, відсутність підпису первісного кредитора на документі (Витязі), який нібито підтверджує відступлення права вимоги щодо відповідача, робить такий документ одностороннім та позбавляє його доказової сили на підтвердження двосторонньої угоди про передачу конкретного права вимоги. Належним чином підписаний обома сторонами договору Реєстр боржників не містить даних відповідача, а тому позивач не довів, що право вимоги до відповідача було належним чином індивідуалізовано та узгоджено сторонами договору факторингу як таке, що відступається. Кредитний договір № 85135 встановлює строк, на який надається перший транш, - 168 днів. Загальний строк кредитування у 1098 днів стосується кредитної лінії в цілому, однак позов стосується заборгованості, що виникла за першим траншем. 168 днів з дати укладення договору (27.09.2021) спливли приблизно 13 березня 2022 року. Розрахунок заборгованості первісного кредитора та підсумковий розрахунок позивача свідчать про нарахування процентів і після цієї дати, аж до 28.01.2025. Таке нарахування процентів поза межами строку користування першим траншем (якщо не було отримано наступних траншів та/або не відбулося належної пролонгації) є неправомірним. Продовження нарахування договірних процентів після спливу строку кредитування є безпідставним. Також, відповідач з 19 березня 2022 року є військовослужбовцем, а тому проценти з цього часу йому не мали нараховуватися. Позивач подав відповідь на відзив, у якій, зокрема, зазначив, що кредитор не встановлює цільове призначення коштів кредиту. З розрахунку заборгованості за кредитним договором слідує, що проценти за користування кредитом нараховані за період з 27.09.2021 до 23.02.2022, тобто в межах строку кредитування та відповідно до умов договору. Щодо нарахування комісії за надання кредиту, то встановлення такої комісії передбачене Законом України «Про споживче кредитування» та було погоджено сторонами в кредитному договорі. На момент укладення кредитного договору відповідач не був військовослужбовцем і на нього не поширювалися пільги, встановлені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, нарахування процентів за користування кредитом відповідачу здійснювалося до 23 лютого 2022 року, тобто до дня набуття відповідачем статусу військовослужбовця. Також, матеріали справи містять належні докази, які підтверджують перехід до позивача права вимоги до відповідача. Відповідач подав заперечення, в яких, зокрема, вказав, що встановлення плати за видачу кредиту або за його базове обслуговування (ведення рахунку, облік платежів) є стягненням плати за те, що кредитор і так зобов`язаний робити в силу природи кредитного договору. Це не є наданням споживачу окремої додаткової послуги, що має самостійну цінність. Позивач не надав жодних пояснень щодо економічної сутності нарахованих комісій та не зазначив, яка саме послуга, що має економічну цінність для відповідача, була надана за ці кошти. Кредитор зобов`язаний не просто назвати комісію, а детально розписати та довести, які саме конкретні відокремлені від основного зобов`язання послуги надаються за цю плату. Крім того, позивач не надав суду належного, цілісного доказу того, що сторони договору факторингу дійшли згоди про включення боргу відповідача до предмета договору факторингу. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові просив справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні вказав, що відповідач позов не визнає в повному обсязі з підстав, вказаних у відзиві. Заслухавши доводи представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 27\~вересня 2021\~року відповідач\~звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» із заявою на видачу кредиту № 100313760, в якій просив встановити ліміт кредитної лінії в сумі 68890 грн. та видати йому перший транш кредиту в розмірі 13334 грн. у момент його підписання на умовах, вказаних у пункті 5 цієї заяви та кредитного договору (а.с. 12). 27 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір про споживчий кредит № 85135, за умовами якого кредитодавець надав відповідачу кредит з метою задоволення потреб позичальника, не пов?язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов?язків найманого працівника та інші не заборонені законодавством цілі, окремими траншами (частинами) (а.с. 7-8). Типом кредиту є кредитна лінія. Ліміт кредитної лінії (загальний розмір кредиту) не може перевищувати 68890 грн. (пункт 2.1 договору). Згідно з пунктом 2.2.2 договору перший транш у сумі 13334 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 10000 грн. 50 коп. на рахунок/картку позичальника № [NUMBER] , відкритий у банку в національній валюті; у розмірі 3333 грн. 50 коп. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно з пунктом 2.5 індивідуальної частини. Пунктом 2.3. договору визначено, що проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 286% річних. Проценти за користування другим траншем кредиту нараховуються за ставкою, що не може перевищувати 550% річних. Відповідно до пунктів 2.4., 2.5. договору знижений тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 1 гривня. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 100 грн. Комісія за надання першого траншу складає 3333 грн. 50 коп., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 25,00% від загальної суми першого траншу за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено пунктом 2.2.2 цієї індивідуальної частини. Згідно з пунктами 2.6., 2.6.1., 2.6.2 договору загальний строк кредитування за цим договором складає 1098 днів. Строк на який надається перший транш складає 168 днів (строк кредитування за першим траншем). Строк, на який надається окрема частина кредиту за першим траншем встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплати кредиту, процентів та комісії за першим траншем: 1 раз на два тижні. Конкретні дати вказані в графіку платежів. Строк, на який надається другий транш, складає від 84 днів до 30 місяців (строк кредитування за другим траншем). Строк на який надається другий транш та окремі його частини встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за другим траншем, а також конкретні дати виплат вказуються в графіку платежів і не можуть бути рідшими ніж 1 раз на місяць та частішими ніж 1 раз на 2 тижні. Відповідно до пунктів 2.7., 2.7.1 договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складає (не перевищує) 170399 грн. 60 коп. Загальні витрати за першим траншем складають 11323 грн. 60 коп. Копією платіжного доручення № CRD_338768 від 27 вересня 2021 року підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» надало відповідачу кредит у сумі 10000 грн. 50 коп. згідно з кредитним договором № 85135 від 27 вересня 2021 року (а.с. 31). У Графіку платежів за першим траншем кредитного договору, який є додатком до договору про споживчий кредит № 85135 від 27 вересня 2021 року, встановлено розмір тіла кредиту, процентів та комісії, які сплачуються кожні 14 днів (а.с. 9). 28 січня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (фактор) укладено договір факторингу № 28012025, за яким на умовах, встановлених цим договором, клієнт передав (відступив) фактору за плату, а фактор прийняв належні клієнту грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними в Реєстрі боржників, укладеними між клієнтом і боржниками (портфель заборгованості) (а.с. 35-39). Згідно з пунктом 1.2. договору внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказаних у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов?язань боржників за кредитними договорами. До фактора переходять права клієнта як первісного кредитора за кредитними договорами (договорами про надання споживчого кредиту) в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зокрема фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів за користування кредитом та/чи процентів за порушення грошового зобов?язання (відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України) за кредитними договорами (в тому числі за періоди, що передували відступленню прав вимоги, якщо такі нарахування не були здійснені Клієнтом) за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення неустойки (штраф, пеня) за порушення боржниками грошових зобов?язань, нарахування будь-яких платежів і комісій відповідно до умов кредитних договорів. Копією платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 0491640000 від 28 січня 2025 року підтверджується сплата позивачем Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» 2047654 грн. 81 коп. за договором факторингу № 28012025 від 28 січня 2025 року (а.с. 41). Відповідно до копії акту приймання-передачі Реєстру боржників для друку від 28 січня 2025 року до договору факторингу № 28012025 від 28 січня 2025 року клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників для друку від 28 січня 2025 року, складений за формою згідно з Додатком № 1 до договору (а.с. 42). З копії Реєстру боржників для друку до договору факторингу № 28012025 від 28 січня 2025 року та копії витягу з Додатку № 1 до договору факторингу № 28012025 від 28 січня 2025 року Реєстр боржників для друку до договору факторингу № 28012025 від 28 січня 2025 року слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором № 85135 від 27 вересня 2021 року в сумі 25204 грн. 29 коп., до якої входить: 13334 грн. заборгованість по тілу кредиту, 10969 грн. 29 коп. заборгованість за процентами та 901 грн. заборгованість за комісією (а.с. 43-45, 46). За нормами пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі статтею 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У статті 512 Цивільного кодексу України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу кредит. Зокрема, копією платіжного доручення № CRD_338768 від 27 вересня 2021 року підтверджується зарахування 27 вересня 2021 року на рахунок відповідача грошових коштів у сумі 10000 грн. 50 коп. (а.с. 31). Однак,\~відповідач свої\~зобов`язання за\~договором належним\~чином не\~виконував,\~у зв`язку\~з чим\~за розрахунком\~позивача в\~нього існує\~заборгованість у\~сумі 25204\~грн.\~29\~коп.,\~до якої\~входить:\~13334\~грн.\~ заборгованість\~по тілу\~кредиту,\~10969\~грн.\~29\~коп.\~ заборгованість\~за процентами\~та 901\~грн.\~ заборгованість\~за комісією (а.с. 32-33, 34). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частинами першою, другою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Також, за пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту та за обслуговування кредитної заборгованості. Однак, слід зазначити, що в кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержания процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. При цьому, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. Відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» у разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. З урахуванням\~викладеного,\~комісія за\~обслуговування (управління)\~кредитом може\~включати плату\~за надання\~інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць, а в іншому випадку відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» така інформація надається безоплатно. Аналогічна позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року в справі № 496/3134/19 та Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі № 204/224/21. Як вже зазначалося вище, згідно із частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. У пункті 2.4 договору визначено, що знижений тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 1 гривня. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 100 грн. Суд враховує, що договором не визначено, що саме включає комісія за обслуговування кредиту та які конкретно послуги мають надаватися позичальнику і періодичність їх надання. Крім того, в матеріалах\~справи відсутні\~докази,\~які б\~підтверджували,\~що взагалі\~відповідачу щомісячно\~надавалися будь-які\~послуги,\~за які\~встановлено нарахування\~комісії чи певна інформація щодо кредиту та, що така інформація надавалася частіше ніж один раз на місяць, а тому підстав для стягнення з відповідача комісії за управління та обслуговування кредиту в сумі 901 грн. суд не знаходить. Також, суд враховує, що відповідачу нараховано проценти за користування кредитом за період з 27 вересня 2021 року до 23 лютого 2022 року, виходячи з їх розміру, встановленого графіком платежів, щоденно на суму кредиту - 13334 грн. Тобто, позивачем включено до тіла кредиту і комісію за надання кредиту (3333 грн. 50 коп.) та на цю суму (13334 грн.) здійснено нарахування процентів за користування кредитом, що є неправомірним. З розрахунку заборгованості за процентами, нарахованими на тіло кредиту в сумі 10000 грн. 50 коп. за період з 27 вересня 2021 року до 23 лютого 2022 року, наданого позивачем, слідує, що заборгованість за процентами становить 8226 грн. 97 коп. Щодо посилань відповідача на те, що він є військовослужбовецем, а тому має право на пільги, встановлені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» слід зазначити таке. Так, відповідно до копії довідки № 766 від 06 квітня 2022 року, виданої військовою частиною [NUMBER] , [PERSON] з 19 березня 2022 року по теперішній час перебуває на військовій службі у цій частині (а.с. 92). Згідно з копією довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 08 лютого 2024 року № 939/2/7/77 [PERSON] дійсно в період з 23.04.2022 до 15.06.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (а.с. 91). Однак, на час отримання відповідачем кредиту (27 вересня 2021 року) та протягом строку, за який нараховано проценти (до 23.02.2022), відповідач військову службу не проходив. За вказаних\~обставин,\~суд знаходить\~підстави для\~стягнення з\~відповідача заборгованості\~за договором,\~до якої\~входить заборгованість\~за тілом\~кредиту в\~сумі 10000\~грн.\~50\~коп.,\~процентами,\~нарахованими на\~це тіло\~кредиту та\~комісією за\~надання кредиту,\~що становить\~21560\~грн.\~97\~коп.\~(10000\~грн.\~50\~коп.\~-\~заборгованість за\~тілом кредиту\~+\~8226\~грн.\~97\~коп.\~-\~проценти +\~3333\~грн.\~50\~коп.\~-\~комісія за\~надання кредиту),\~у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат. Так, право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачу правничу допомогу надавало Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» на підставі договору № 07-07/2024 про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року (а.с. 53-54). Згідно з копією витягу із акту № 7 про надання юридичної допомоги від 31 березня 2025 року вартість послуг Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» (відповідач [PERSON] ) становить 13000 грн. (а.с. 57). Нормами частини другої статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною третьою статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Враховуючи викладене, проаналізувавши детальний опис наданих адвокатом позивачу послуг, час, витрачений на їх надання, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, беручи до уваги складність справи, що така розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, наявність сталої судової практики в такій категорії справ, часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в даній справі, однак в сумі 3000 грн. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial