Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

13 жовтня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Павельченко І.В., до ТОВ «Діком Інвест» про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між сторонами було укладено Договір про спільну діяльність, посвідчений 04 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Божемовською Н.В., реєстровий №1756. Предметом Договору є спільна діяльність Сторін без створення юридичної особи по будівництву Об`єкта, на земельній ділянці - 1 та земельній ділянці - 2, із метою отримання кожною зі Сторін своєї частини в збудованому Об`єкті та/або іншого майна, та/або вигоди в порядку і на умовах, визначених у Договорі. З метою виконання умов Договору на вищевказаних земельних ділянках здійснено нове будівництво двосекційного житлово-готельного комплексу з апартаментами і офісними приміщеннями на першому поверсі і підземним паркінгом за адресою: [ADDRESS] ; [ADDRESS] . Пунктом 4.2 Договору встановлено, що належні позивачу площі Об`єкту, визначені в п. 4.1.1. цього Договору, після введення Об?єкту в експлуатацію передаються відповідачем згідно Актів приймання-передачі приміщень, які є невід`ємними частинами цього Договору та в яких Сторони визначають номери приміщень та інші якісні характеристики. Додатковою угодою №1 від 29.02.2020 року до Договору про спільну діяльність Сторони визначили перелік майна, який передається у власність позивачу. Так, позивач повинен отримати у власність квартири, що знаходяться у другій секції Об`єкту, зокрема (п.п. 4.1.1.): на 1 поверсі квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] ; на [ADDRESS] , [ADDRESS] ; на 11 поверсі квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] ; на 12 поверсі квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] ; та п`ять паркомісць на першому рівні дворівневого паркінгу за №№2, 3, 5, [ADDRESS] , [ADDRESS] . Крім того, у згаданій угоді Сторони дійшли домовленості про викладення деяких умов Договору у новій редакції. В результаті виконання сторонами зобов`язань, що витікають із вищевказаного Договору, Об`єкт будівництва було побудовано та введено в експлуатацію. Оскільки відповідач досі не передав позивачу належні останньому площі Об`єкту Договір є чинним. Підпунктом 2.5.23 пункту 2.5 Договору встановлений обов`язок відповідача здійснювати компенсацію на користь позивача розміру земельного податку та орендної плати за земельну ділянку 1, на якій розташований будівельний майданчик на період з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі будівельного майданчику до введення об`єкта в експлуатацію до припинення експлуатації земельної ділянки-1 відповідачем відповідно до наданих позивачем повноважень. 15.05.2019 між Одеською міською радою та [PERSON] укладено Договір про внесення змін до Договору оренди землі, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 0,0664 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5110137500:54:006:0360, для проектування, будівництва, подальшої експлуатації та обслуговування двосекційного житлово-готельного комплексу з апартаментами та офісними приміщеннями на 1-му поверсі і підземним паркінгом. Оскільки відповідач досі експлуатує земельну ділянку, то він зобов`язаний компенсувати позивачу сплачену орендну плату за земельну ділянку за весь час до припинення експлуатації земельної ділянки відповідачем відповідно до наданих повноважень. За вище вказаний період позивач сплатив 274\~931,33 грн. орендної плати за вище вказаними договорами. Саме ці обставини й стали підставою для звернення до суду із вказаними позовними вимогами, які позивач просить задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження\~у справі за вказаною позовною заявою. Цивільну справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. 26 серпня 2024 року до суду від представника відповідача ТОВ «Діком Інвест» адвоката Мухамеджанова О.С. надійшли письмові пояснення, в яких заперечував проти задоволення позовних вимог. Посилаючись на те, що відповідно до умов Договору про спільну діяльність від 04.10.2017 року абсолютно усі витрати щодо підготовки до Будівництва Об`єкта, самого Будівництва Об`єкта та введення закінченого будівництвом Об`єкта в експлуатацію було покладено на Сторону 2 ТОВ «Діком Інвест». Звертав увагу на те, що з аналізу статті 1137 ЦК України вбачається, що усі понесені витрати щодо виконання умов Договору про спільну діяльність, Сторони повинні нести пропорційно вартості своїх вкладів, навіть якщо ці вклади повністю не були внесені, що мало місце в даному випадку.\~Враховуючи зазначене, відповідач здійснив повне фінансування будівництва та введення будинку в експлуатацію, здійснював сплату орендної плати за земельну ділянку зі свого боку як учасник Договору, а позивач здійснив оплату орендної плати на земельну ділянку, яку вніс зі свого боку. Саме тому вимоги підпункту 2.5.23 пункту 2.5 Договору, на яку посилається позивач у своєму позові, в силу зазначених вимог є нікчемними, а тому задоволенню не підлягають. 09 жовтня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 10 вересня 2025 року представник відповідача ТОВ «Діком Інвест» адвокат Мухамеджанов О.С. звернувся до суду з заявою про проведення судового засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] адвокат Чебан С.В. не заперечував проти проведення судового засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Згідно зі ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд дійшов висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. У\~статті 2 ЦПК України\~вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з\~статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК\~врегульовує захист цивільних прав та інтересів судом та передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом, який не є вичерпним, адже тут же зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно\~з ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 14 Конституції України\~визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно зі\~статтею 13 Конституції України\~земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених\~Конституцією. Відповідно до\~статті 80 Земельного кодексу України, суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Згідно зі\~статтею 792 ЦК України\~за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Статтею 1 Закону України «Про орендну землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про оренду землі»\~відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються\~ЗК України,\~ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до\~статті 13 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом\~статті 15 Закону України «Про оренду землі»\~орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із суттєвих умов договору оренди. Відповідно до\~статті 21 Закону України «Про оренду землі»\~орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Як слідує з матеріалів справи, що 31 серпня 2017 року між Одеською міською радою (орендодавець) та [PERSON] (орендар) було укладено Договір оренди землі, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., та зареєстрованого в реєстрі під №2011. Відповідно до п. 1.1. вказаного договору орендодавець на підставі Закону України «Про оренду землі» №161-XIV від 06.10.1998 року та рішення Одеської міської ради №2251-VII від 14.06.2017 року надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 0,0664 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (сто один дріб один), кадастровий номер 5110137500:54:006:0360; для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Термін дії договору передбачено п. 3.1, в якому передбачено, що він укладений на 15 (п`ятнадцять) років, до початку реалізації планувальних рішень території, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). За п. 4.1. передбачено, що орендну плату за земельну ділянку площею 0,0664 га, розраховано у розмірі 0,03% від нормативно грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає: 246 (двісті сорок шість) гривень 33 копійки на рік. Згідно із п. 5.1. Договору про оренду землі земельна ділянка передається в оренду [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Категорія земель за основним цільовим призначенням землі житлової та громадської забудови; вид цільового призначення згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель В.02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 15 травня 2019 між Одеською міською радою та [PERSON] укладено Договір про внесення змін до Договору оренди землі від 31.08.2017, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 0,0664 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5110137500:54:006:0360, для проектування, будівництва, подальшої експлуатації та обслуговування двосекційного житлово-готельного комплексу з апартаментами та офісними приміщеннями на 1-му поверсі і підземним паркінгом. Відповідно до п. 3.1. Договір укладено на 5 (п`ять) років, для проектування, будівництва, подальшої експлуатації та обслуговування двосекційного житлово-готельного комплексу з апартаментами та офісними приміщеннями у 1-му поверсі і підземним паркінгом. Орендна плата за земельну ділянку, площею 0,0664 га розрахована в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає 61 582,44 грн. на рік (п. 4.1. Договору про внесення змін). Згідно зі\~статтею 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати, зокрема, з договорів та інших правочинів, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інших юридичних фактів (наприклад, створення речей), настання або ненастання певної події. Під цивільними правами та обов`язками у\~статті 11 ЦК України\~розуміється як комплекс правових можливостей особи в цілому, що охоплюється категоріями цивільної правоздатності та дієздатності фізичних та юридичних осіб, так і комплекс прав та обов`язків, що випливають безпосередньо із закону, а саме права та обов`язки щодо укладення договорів, у процесі укладення договорів, а також у зобов`язаннях - як до моменту перетворення прав та обов`язків у право вимоги та у борг, так і після такого перетворення. Відповідно до загальних положень про зобов`язання, визначених, зокрема, у статтях\~509,\~526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає, зокрема, з договорів та інших правочинів, має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості й виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу\~(частина друга\~статті 509 ЦК України). Статті\~610\~та\~611 ЦК України\~передбачають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Особи мають право опосередкувати свої правовідносини шляхом укладення договору, при якому вони є вільними у виборі контрагента та визначенні виду та умов договору з урахуванням вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Також встановлено, що 04 жовтня 2017 року між [PERSON] (Сторона-1) та ТОВ «Діком Інвест» (Сторона-2) був укладений Договір про спільну діяльність, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Божемовською Н.В. за №1756. Відповідно до пункту 1.1 вказаного Договору предметом цього Договору є спільна діяльність Сторін без створення юридичної особи по будівництву об`єкта, на земельній ділянці - 1 та земельній ділянці - 2, із метою отримання кожною зі Сторін своєї частини в збудованому Об`єкті та/або іншого майна, та/або вигоди в порядку і на умовах, визначених у Договорі. Сторони договору зобов`язуються робити необхідні дії за спільною згодою для досягнення поставленої мети протягом строку до ухвалення рішення про припинення спільної діяльності. Об`єктом будівництва є житлово-готельний комплекс, який планується збудувати на наданих для цієї мети Сторонами земельних ділянок (преамбула Договору), а саме: «Земельна ділянка 1» - надана Стороною - 1 земельна ділянка, загальною площею 0,0664 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5110137500:54:006:0360, знаходиться в оренді у Сторони - 1 на підставі Договору оренди землі від 31.08.2017 посвідченого Чужовською Н.Ю., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі під №2011 (преамбула Договору); «Земельна ділянка 2» - надана Стороною-2 земельна ділянка, загальною площею 0,1116 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 51 10137500:54:006:0322, знаходиться в оренді у Сторони - 2 на підставі Договору оренди землі від 24.02.2017 року посвідченого Чужовською Н.Ю., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі під №2004 (преамбула Договору). Договором про спільну діяльність визначено права та обов`язки кожної зі сторін (розділ 2 Договору). Так, позивач зобов`язався передати відповідачу будівельний майданчик (розташований на земельній ділянці-1) для її забудови, на кожному з етапів будівництва сприяти відповідачу у отримані дозвільної документації на звільнення земельної ділянки від об?єктів знесення, отриманні дозвільних документів на виконання підготовчих та будівельних робіт, сприяти в отриманні дозволу на виконання будівельних робіт, своєчасно підписувати звернення, документи, передавати необхідні копії правовстановлюючих документів на земельну ділянку, забезпечити відповідачу та/або третім особам, що ним залучені для виконання цього договору вільний, безперервний та безперешкодний доступ до земельної ділянки-1 протягом періоду будівництва Об?єкта, тощо. Відповідно до п. 1.3. Договору, за цим Договором: - Сторона-1 делегує Стороні-2 всі функції Замовника Будівництва Об`єкта щодо розробки Проектної документації та Будівництва Об`єкта, а також інших функцій, передбачених даним Договором, окрім права оренди Земельної ділянки-1, з метою отримання Сторонами у власність завершеного Будівництва Об`єкту в частках, визначених даним Договором, та/або іншого майна, та/або вигоди в порядку та на умовах, визначених умовами Договору; - Сторона-2 приймає на себе на час Проектування Об`єкта та Будівництва Об`єкта виконання всіх функцій Замовника, окрім тих, що відповідно до вимог чинного законодавства та умов даного Договору покладено на Сторону-1, та зобов`язується на свій ризик за рахунок власних або залучених сил, коштів, матеріалів, засобів, техніки та устаткування забезпечити Будівництво Об`єкта в цілому на Земельній ділянці-1 та Земельній ділянці-2, відповідно до Проектної документації. Відповідно до пункту 1.4. Договору, техніко-економічні показники Об`єкта (площа, архітектурні та технічні характеристики, склад інженерних мереж тощо) визначаються на підставі Проектної документації, погодженої Стороною-2 у встановленому Законодавством порядку з компетентними органами. Згідно з пунктом 1.5. Договору, завершений будівництвом Об`єкт повинен відповідати Проектній документації та погоджений у встановленому Законодавством порядку. Початок та закінчення будівельних робіт на Об`єкті визначається проектною документацією та календарним графіком виконання робіт, який визначається Стороною-2. Сторони погодили, що початок будівельних робіт має бути здійснено до 01.03.2018 р (пункт 1.6. Договору). В розділі 4 Договору сторони погодили наступний порядок розрахунків: 4.1. Сторони погодили, що розрахунки між Сторонами за Договором здійснюються шляхом отримання у власність житлових та нежитлових площ та/або передачу майнових прав на житлові та нежитлові площі. 4.1.1. Сторона-1 отримує у власність, незалежно від вартості Об?єкта, визначеної п. 3.2. 500 (п`ятсот) кв.м. житлових площ Об`єкта (обов`язково після затвердження проектної документації Сторонами підписується Акт розподілу площ Об?єкта із визначенням кількості квадратних метрів з прив?язкою до конкретних приміщень). Стороні-1 з моменту підписання Сторонами Акту розподілу площ Об?єкта належать майнові права на вказані в цьому пункті житлові площі Об?єкта. Окрім цього, Сторона-1 отримує у власність 5 (п?ять) паркомісць у паркінгу (наземному та/або підземному). 4.1.2. У випадку збільшення площі Об?єкта Будівництва, вказаної в п. 1.2. даного Договору, кількість квадратних метрів житлової площі Об?єкта, які передаються Стороні-1 у власність, може бути пропорційно збільшена за домовленістю Сторін. 4.1.3. Сторона-2 отримує решту житлових та нежитлових площ Об?єкта з урахуванням умов визначених п. 4.1.1. Договору. 4.2. Належні Стороні-1 площі Об?єкту, визначені в п. 4.1.1. цього Договору, після введення Об?єкту в експлуатацію передаються Стороною-2 Стороні-1 згідно Актів приймання-передачі приміщень, які є невід`ємними частинами цього Договору та в яких Сторони визначають номери приміщень та інші якісні характеристики. 4.3. Підставою виникнення майнових прав у Сторони-2 є затверджена у встановленому порядку проектно-кошторисна документація та Акт розподілу площ Об?єкта. Майнові права, належні Стороні-2, зберігають свою силу до моменту реєстрації права власності на відповідні площі. 4.4. Реєстрація права власності на належні їй приміщення Об?єкта кожною стороною здійснюється самостійно на підставі та в порядку передбаченому законодавством. Додатковою угодою №1 від 29.02.2020 року до Договору про спільну діяльність Сторони: виклали абзац 3 пункту 1.2. Договору про спільну діяльність в наступній редакції: «Орієнтовна площа об`єкту будівництва складає 7088,5 кв.м.»; виклали пункт 1.6. Договору про спільну діяльність в наступній редакції: «Початок та закінчення будівельних робіт на Об`єкті визначається проектною документацією та календарним графіком виконання робіт, який визначається Стороною-2. Сторони погодили, що початок будівельних робіт має бути здійснено до 01.03.2018 р., а датою закінчення будівельних робіт та прийняття об`єкту в експлуатацію до 01.05.2021 р.»; визначили, що позивач отримує у власність об`єкти нерухомості у кількості 16 квартир (загальна площа 595.42 кв. м.) та 5 паркомісць; виклали пункт 4.1.2. Договору про спільну діяльність в наступній редакції: «У випадку збільшення площі Об`єкту будівництва, вказаної у п. 1.2 даного Договору, кількість квадратних метрів площі Об`єкта, які передаються Стороні-1 у власність збільшується пропорційно збільшенню площі Об`єкту будівництва»; додали до Договору про спільну діяльність пункт 4.1.4 «У разі, якщо у результаті будівництва у Об`єкті виникнуть приміщення, площі, території, які підлягатимуть або можуть бути окремо відчужені та які за цільовим призначенням будуть відмінними від квартир та внутрішніх паркінгів (наприклад: комори, вуличні паркінги, місця для зберігання велосипедів, тераси, технічні приміщення тощо), такі приміщення також підлягають розподілу між Сторонами цього Договору таким чином, щоб Сторона - 1 отримала у власність не менше 8,3% вказаних приміщень»; інші умови Договору про спільну діяльність залишаються незмінними; додаткова угода є невід`ємною частиною Договору про спільну діяльність. З урахуванням вищенаведеного, вбачається, що договірні взаємовідносини між позивачем та відповідачем регулюються Договором про спільну діяльність та додатковими угодами до нього. 31 серпня 2018 року ТОВ «ДІКОМ ІНВЕСТ» отримало дозвіл №ОД 112182432581 на «Нове будівництво двосекційного житлово-готельного комплексу з апартаментами та офісними приміщеннями на першому поверсі і підземним паркінгом, розташованого на суміжних ділянках за адресою: [ADDRESS] ». Згідно із актом готовності об`єкту до експлуатації від 30 грудня 2021 року нове будівництво двосекційного житлово-готельного комплексу з апартаментами і офісними приміщеннями на першому поверсі і підземним паркінгом за адресою [ADDRESS] Коригування було завершене 30 грудня 2021 року. Відповідно до цього документу, проект будівництва передбачав 12 поверхів та технічний поверх, загальну площу будівлі 11 081,5 кв.м, загальну кількість квартир 147 та їх загальну площу 6 337,94 кв.м. Згідно із сертифікатом №ІУ 123211231689 відповідності закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та готовності його до експлуатації, крім вказаних вище параметрів, також було зазначено, що кількість поверхів 12, площа місць загального користування 3 874, 1 кв.м. Клас наслідків (відповідальності) СС2; Проектна документація затверджена 19 липня 2018 року. Експертиза проекту проведена ТОВ «Українська будівельно-технічна експертиза». 30 грудня 2021 року створено акт готовності об`єкта до експлуатації, згідно із яким будівельні роботи були початі у серпні 2018 року та закінчені у листопаді 2021 року. Із встановлених судом обставин, вбачається, що між [PERSON] та ТОВ «Діком Інвест» виникли правовідносини що регулюються нормами матеріального права, які містяться у параграфі 2 «Просте товариство» Глави 77 Книги 5 «Спільна Діяльність» ЦК України. Статтею 1130 ЦК України\~передбачено, що за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників. Відповідно до частини 2\~статті 1131 ЦК України, умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності. Отже, зі змісту наведених положень законодавства вбачається, що за своєю суттю спільна діяльність є договірною формою об`єднання осіб для досягнення спільної мети. За договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети (стаття 1132 ЦК України). Залежно від цілей, визначених учасниками спільної діяльності, така діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників або без об`єднання їх вкладів. Спільна діяльність, що здійснюється на основі об`єднання вкладів учасників, визначається як просте товариство (частина 2\~статті 1130 ЦК України), що не\~\~має цивільної (господарської) правосуб`єктності (без створення юридичної особи). Відповідно до статті 1134 ЦК України \~внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом. Внесене учасниками майно, яким вони володіли на підставах інших, ніж право власності, використовується в інтересах усіх учасників і є їхнім спільним майном. З урахуванням положень до ч. 1 ст. 1133 ЦК України об`єднанням вкладів вважається таке внесення до спільної діяльності вкладів у вигляді майна, майнових прав та грошових коштів, іншого майна, професійних та інші знання, навички та вміння, а також ділової репутації та ділових зв`язків, коли в процесі спільної діяльності внесені вклади будуть невіддільними від її результатів, або іншим чином не можуть бути повернуті у разі досягнення результатів спільної діяльності чи внаслідок припинення договору. Замість внесених вкладів, сторони отримують визначені договором або законом частки у результатах спільної діяльності. Отже, об`єднання вкладів означає формування майнової бази простого товариства на момент його виникнення, без якого (об`єднання) ведення спільної діяльності відповідно до цілей договору та його предмета неможливе. Іншими словами, фактичне об`єднання учасниками вкладів повинно слугувати матеріальною основою їх спільної діяльності та забезпечувати досягнення її мети. У постанові Верховного Суду від 12.09.2024 справа № 916/1719/22 зазначено, що правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на його зміст, тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків. Подібний висновок зроблений і у постанові Верховного Суду від 15.11.2024 у справі № 905/20/23, де зазначено, що правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, а тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його предмету, умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків, з`ясувати фактичний характер спірних правовідносин, які склались між сторонами, з`ясувати дійсні наміри сторін спору при укладенні договору щодо визначення умов виконання зобов`язань обома сторонами цього договору наслідків, застосувати відповідні норми права. Згідно з принципом\~jura novit curia\~("суд знає закони")\~неправильна юридична кваліфікація позивачем спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Суд незалежно від наявності посилання сторін вирішує, які норми права повинні застосовуватися для вирішення спору, при цьому сторони не зобов`язані доказувати в суді наявність та необхідність застосування певної норми до спірних правовідносин (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц). Як встановлено судом, кожна зі сторін договору для досягнення результату спільної діяльності (будівництва багатоквартирного будинку) надали для будівництва належні їм на праві оренди земельні ділянки. На вказаних земельних ділянках було збудовано багатоквартирний будинок. З огляду на принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, такий вклад не може бути повернуто. Замість вкладу, кожна зі сторін отримує частку від результатів спільної діяльності у вигляді квадратних метрів площі будинку, який розподіляється між сторонами згідно з розділом 4 Договору. Отже, незважаючи на положення пунктів 7.3 та 7.4. Договору, суд з огляду на зміст виниклих між сторонами правовідносин, констатує, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення параграфу 2\~глави 77 ЦК України\~про просте товариство, як форму спільної діяльності. Відповідно до умов спірного Договору про спільну діяльність вбачається, що абсолютно усі витрати щодо підготовки до Будівництва Об`єкта, самого Будівництва Об`єкта та введення закінченого будівництвом Об`єкта в експлуатацію було покладено на Сторону 2 ТОВ «Діком Інвест». Варто зазначити, що статтею 1137 ЦК України визначено, що порядок відшкодування витрат і збитків, пов`язаних із спільною діяльністю учасників, визначається за домовленістю між ними. У разі відсутності такої домовленості кожний учасник несе витрати та збитки пропорційно вартості його вкладу у спільне майно. Умова, за якою учасник повністю звільняється від участі у відшкодуванні спільних витрат або збитків, є нікчемною. З аналізу вказаної норми вбачаємо, що усі понесені витрати щодо виконання умов Договору про спільну діяльність, Сторони повинні нести пропорційно вартості своїх вкладів, навіть якщо ці вклади повністю не були внесені, що мало місце в даному випадку.\~ Враховуючи зазначене, ТОВ «Діком Інвест» здійснив повне фінансування будівництва та введення будинку в експлуатацію, здійснював сплату орендної плати за земельну ділянку зі свого боку як учасник Договору, а [PERSON] здійснив оплату орендної плати на земельну ділянку, яку вніс зі свого боку. При цьому, позивач здійснив свій вклад лише надавши земельну ділянку-1, за яку наразі вимагає компенсацію. При цьому, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до частини 3\~статті 509 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Суд виходить із того, що у принципі добросовісності, а саме: при реалізації прав і повноважень, закладений принцип неприпустимості зловживання правом, згідно з якими здійснення прав та свобод однієї особи не повинне порушувати права та свободи інших осіб. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що ставиться для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з\~ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дотримуючись засад добросовісності, розумності та справедливості, а також балансу справедливої рівноваги, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed