Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. У липні\~2025\~року до Хаджибейського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява від представника [PERSON] адвоката Діденко В.Є. до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилаючись га те що, 16.08.2018 року Управлінням у справах населення району Кагитхане, міста Стамбул, Турецька Республіка між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб. На даний момент шлюб носить формальний характер, подружні стосунки між позивачем та відповідачкою не підтримуються, подальше сумісне проживання суперечить інтересам сторін, вони фактично не проживають разом, спільне господарство не ведуть, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення прав позивача. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою суду від 23.07.2025 року по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явився, представник Діденко В.Є. надав заява про підтримання позовних вимог, в якій просив розглядати справу за їх відсутності. Відповідач в судове засідання, також не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на офіційному сайті Судової Влади. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення (Частина друга статті 12 - 1 в редакції Закону № 2217-IX від 21.04.2022). Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у її відсутність до суду остання не подавала, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства не є перешкодою для розгляду справи за наявними у ній матеріалами. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку. Згідно приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 16.08.2018 року Управлінням у справах населення району Кагитхане, міста Стамбул, Турецька Республіка, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Позивачем надано до суду копію свідоцтва про шлюб з апостілем та нотаріально посвідченим перекладом на українську мову. Позивач [PERSON] є громадянином України (паспорт [NUMBER] , оргпн, що видав 6520. Дата видачі 06.05.2019 року, проживає в [ADDRESS] . Інших письмових доказів стосовно спірних правовідносин матеріали справи не містять. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Згідно ч.1 ст.16\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Відповідно до ч.1 ст.58\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу\~України щодо підстав недійсності шлюбу. Статтею 63\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до статті 13 Закону України "Про Міжнародне приватне право", документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Міжнародні договори України, які регулюють питання правових відносин і міжнародної правової допомоги у цивільних справах, містять положення про те, що документи, складені або засвідчені компетентним органом однієї Договірної Сторони та підтверджені підписом уповноваженої особи й офіційною печаткою, є дійсними на території іншої Договірної Сторони без подальшого засвідчення. У відповідності ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 11698 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Відповідно до ст. ст.21,24\~Сімейного кодексу\~України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач у своєму позові зазначає, що між сторонами фактично припинені шлюбно-сімейні відносини, подальше збереження шлюбу є неможливим. Згідно ст.110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причину позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Про обставини, які б перешкоджали розірванню шлюбу між сторонами по справі у визначеному законодавством порядку сторонами суд не повідомлено, як і не надано жодних доказів на підтвердження існування цих обставин. На підставі викладеного та

Outcome: approved