Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

30 червня 2025 позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», в інтересах якого діє представник Тараненко А. І., звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30.12.2021 ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (первісний кредитор) та [PERSON] уклали електронний кредитний договір (акцептування оферти) про надання коштів у позику № 805419293, відповідно до якого [PERSON] отримав від ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» кредит у розмірі 15 200,00 грн. строком на 30 календарних днів з кінцевим терміном повернення 29.01.2022 року. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», наданого позивачем, заборгованість за основною сумою боргу станом на 05.05.2022 складає 15 199,64 грн, за відсотками - 6 832,16 грн, а відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ТІЛІОН ПЛЮС», наданого позивачем, заборгованість за основною сумою боргу станом на 23.02.2024 складає 15 199,64 грн, за відсотками - 6 029,60 грн. Загалом позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 21 229,24 грн, а також судові витрати у розмірі 2 422,40 грн сплаченого судового збору та 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Новодністровського міського суду Чернівецької області від 02.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Суд також постановив клопотання позивача ТОВ ««Фінансова компанія «ЕЙС» про витребування доказів задовольнити та зобов`язати Банк-емітент АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (код ЄДРПОУ 21133352, юридична адреса: вул. Автозаводська, буд. 54/19, м. Київ, Київська область, 04114) надати суду у строк до 25.07.2025 належним чином завірені якісні копії документів, що містять таку інформацію: 1) - чи емітувалась на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжна картка [NUMBER]; - про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска Картки [NUMBER], у період з період з 30.12.2021 - по 04.01.2022 у сумі 15 200,00 грн; - чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); - чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска Картки [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). 2) У разі підтвердження зарахування коштів [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на картковий рахунок - маска карти [NUMBER], за період з 30.12.2021 по 04.01.2022 у сумі 15 200,00 грн, надати інформацію у вигляді: - первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що її підтвердять. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска карти Позичальника); - повного номера рахунка маска Картки [NUMBER], що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» ухвалу суду виконало, надало відповідні відомості та додаток, у якому зазначається рух коштів по банківській картці № [NUMBER] за період з 30.12.2021 по 04.01.2022 року. Позивач та його представник у судові засідання не з`являлися, у позовній заяві клопотали про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», позивач також повідомив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судові засідання не з`являвся, проте належним чином був повідомлений, зокрема, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження у справі, судових повісток (рекомендовані повідомлення поверталися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»). Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Крім того, відповідно до приписів ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, на підставі ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та постановити заочне рішення у справі. У зв`язку з неявкою сторін згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов такого висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів сторін та застосованих норм права. Суд установив, що 30.12.2022 [PERSON] уклав з ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» електронний кредитний договір (шляхом акцептування оферти) у вигляді кредитної лінії № 805419293, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у сумі 15 200,00 грн на строк 30 календарних днів, тип процентної ставки фіксована, згідно з п. 1.9.1 - дисконтна процентна ставка складає 0,28 % від суми кредиту за кожний день користування ним, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в п. 1.7 цього договору. Денна процентна ставка за цим договором при застосуванні дисконтної процентної ставки дорівнює 0,28 %, з кінцевим терміном повернення 29.01.2022 року, та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування коштами на умовах, передбачених у договорі кредитної лінії № 805419293, що був підписаний одноразовим ідентифікатором відповідача [NUMBER] (для підписання та укладання договору був відправлений код з смс на фінансовий номер телефону [NUMBER] , який належить [PERSON] ). Згідно з п. 3.1. правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», з метою отримання кредиту клієнт, ознайомившись з правилами, заповнює заявку, вказуючи всі дані, визначені в заявці як обов`язкові. При подачі заявки клієнт вказує суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення електронного договору (перший транш). Максимально доступна сума кредиту, яка доступна позичальнику і яку клієнт може отримати другим та наступними траншами, вказується в електронному договорі як сума кредитного ліміту. Відповідно до 3.2. клієнт у заявці зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні кредитодавцю для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту, а також бажаний спосіб отримання кредиту. Клієнт також зобов`язаний оновлювати ці дані в особистому кабінеті не пізніше 3-х календарних днів з дня виникнення змін в таких даних. У 3.3. вказано, що з урахуванням вимог законодавства про захист персональних даних, під час заповнення заявки, проставляючи відповідну відмітку у спеціальному полі на першій сторінці заявки, клієнт підтверджує, що ознайомлений з повідомленням про володільця персональних даних, склад та зміст зібраних персональних даних, права клієнта, визначені законодавством про захист персональних даних, мету збору персональних даних та осіб, яким передаються персональні дані враховуючи також інформацію про транскордонну передачу персональних даних, про спосіб обробки персональних даних, а також про те, що кредитодавець має право передавати персональні дані клієнта, повністю або частково, третім особам без повідомлення про це клієнта з метою належного виконання своїх обов`язків відповідно до норм чинного законодавства України. Ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначає, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Суд з`ясував, що позичальник підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення договору кредитної лінії № 805419293 від 30.12.2021 (оферти), невід`ємною частиною якого є правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» (інформація, яка надається споживачу до укладення кредитного договору), з якими він попередньо уважно ознайомився, та приймає умови кредитного договору. Указана обставина підтверджується підтвердженням укладання кредитного договору (а. с. 13-16). Договір був підписаний відповідачем електронним шляхом - одноразовим ідентифікатором [NUMBER] (для підписання та укладання договору був відправлений код з смс на фінансовий номер телефону [NUMBER] , який належить [PERSON] ). Таким чином, встановлені вище обставини, підтверджують факт укладання між сторонами кредитного договору, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, умовами яких було визначено суму кредиту, розмір відсотків, порядок повернення грошових коштів, та строк дії кредитних договорів, при цьому факт отримання грошових коштів підтверджується відповідними довідками про переказ грошових коштів на картку позичальника. Отже, суд уважає встановленою та доведеною належними доказами обставину укладення кредитного договору між ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] з дотриманням вимог законодавства щодо укладення договорів в електронній формі та погодження його умов сторонами. Крім того, доведеним є і факт отримання відповідачем від позивача кредитних коштів, позаяк указане підтверджується АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», яке повідомило, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] та інші платіжні картки. За період з 30.12.2021 по 04.01.2022 року на платіжну картку № [NUMBER] було зараховано платіж у сумі 15 200,00 грн. Номер телефону [NUMBER] був фінансовим номером телефону за платіжною карткою № [NUMBER] , та який знаходиться в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), який указаний позивачем при поданні позову, а додаток про рух коштів по наведеній вище банківській картці за період з 30.12.2021 по 04.01.2022 підтверджує, що 30.12.2021 на рахунок [PERSON] поступили грошові кошти у розмірі 15 200,00 грн. До договору кредитної лінії № 805419293 від 30.12.2021 додаються додатки: правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», заявка на отримання грошових коштів у кредит від 30.12.2021, порядок дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору та отримання фінансових послуг під торговельною маркою «MANEYVEO», алгоритм дій Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» стосовно укладання кредитних договорів, паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ», також позивачем надані суду розрахунки заборгованості від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (первісний кредитор) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». Усі вказані документи підписані відповідачем електронним шляхом введенням коду з смс, яке було відправлено на фінансовий номер телефону, який належить позичальнику [PERSON] - одноразовим ідентифікатором [NUMBER]. 30.12.2021 у день укладення кредитного договору ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало грошові кошти у розмірі 15 200,00 грн на банківську картку відповідача [NUMBER]. Указана обставина підтверджується платіжним дорученням № 40843b16-a976-421a-99e9-5b5233289a98 від 30.12.2021, у якому зазначаються такі дані: платник - ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», код - 38569246, банк платника - ПАТ «КБ «ГЛОБУС» код банку - 380526, дебет рах. № [NUMBER] , сума - 15 200,00, отримувач - [PERSON] , код - [NUMBER] , кредит рах. № [NUMBER] , призначення платежу - переказ коштів згідно договору № 805419293 від 30.12.2021, [PERSON] , код [NUMBER] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] , без ПДВ. Безготівкове зарахування SED Visa Transfer (а.с. 35) та довідкою ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», у якій повідомляється, що на виконання кредитного договору № 805419293 від 30.12.2021 р. укладеним між позичальником/отримувачем - [PERSON] , та кредитодавцем/платником - Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», кредитодавцем було ініційовано платіжну операцію, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції, а надавачем платіжних послуг з наступними реквізитами: надавач платіжних послуг платника: АТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС», код банку (МФО): 380526, код за ЄДРПОУ: 35591059, надавач платіжних послуг отримувача: АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», код банку (МФО): 322001, код за ЄДРПОУ: 21133352, особа платника: ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», код ЄДРПОУ 38569246, особа отримувача: Тітор Василь Іванович, РНОКПП [NUMBER] , рахунок платника: [NUMBER] , транзитний рахунок для перерахування коштів отримувачу: [NUMBER] , рахунок/платіжна карта отримувача: [NUMBER], термін дії: 07.2029, сума платіжної операції: 15200,00 грн, ідентифікатор платіжної операції: ac77d38c-b65b-40de-9183-293445a5611b, дата ініціювання платіжної інструкції: 30.12.2021 22:07:54, дата завершення платіжної операції (проведення платіжної операції надавачем платіжних послуг): 30.12.2021 22:08:34. Суд мав змогу ідентифікувати, що банківська карта з номером [NUMBER] належить відповідачу, позаяк вказаний вище рахунок також зазначався позивачем у п. 6. договору кредитної лінії № 805419293 від 30.12.2021 та співпадає з інформацією від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». Строк дії договору на момент подання позову до суду закінчився, отже, позов не є передчасним, підставно вимагає стягнути з відповідача тіло кредиту у розмірі 15 200,00 грн. Щодо розрахунку заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами. Здійснивши перевірку розрахунків заборгованості суд встановив, таке: зважаючи на те, що денна ставка, передбачена кредитним договором, зафіксована у паспорті споживчого кредиту, становить 0,28 % (тобто 15 200,00 ? 0,28 % = 42,56 грн у день), а також ураховуючи, що строк, протягом якого первісний кредитор - ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» нараховувало проценти - до 29.01.2022 включно складає 30 днів, розмір заборгованості за процентами мав складати 1 276,80 грн за вказаний період, суд зважає на ту обставину, що строк, протягом якого могли нараховуватися такі проценти, передбачений договором, а саме п. 1.8. у якому зазначається, що сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена та у п. 1.9.2. за умови продовження строку дисконтного періоду на умовах в п. 1.8. договору, строку, нарахування відсотків за користування кредитом за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 517,80 (п`ятсот процентів річних, що становить 1,42 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті. Отже, кредитний договір було продовжено до 28.02.2022 (ще на 30 днів), оскільки [PERSON] , згідно з розрахунком заборгованості, здійснив платіж 30.01.2022 на суму 1 492,64 грн, яким сплатив відсотки за користування кредитними коштами за перший дисконтний період у розмірі 1 276,80 грн, 215,84 грн за один день наступного періоду користування кредитними коштами за індивідуальною процентною ставкою та тіло кредиту у розмірі 0,36 грн. Після чого кредитодавець почав нараховувати відсотки за індивідуальною процентною ставкою 1,42 % у розмірі 215, 83 за кожен день користування (15 199,64 ? 1,42 % = 215,83 грн). Розрахунок заборгованості ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», наданий позивачем, є не повним, позаяк там пропущені дати з 01.03.2022 по 03.03.2022 та з 05.03.2022 по 07.04.2022. Але вказано, що кредитодавець списав відсотки за користування кредитом у розмірі 863,32 грн 04.03.2022 та 215,83 грн 08.04.2025. У розрахунку заборгованості пропущені 09.04.2022 та 10.04.2022 щодо нарахування процентів за кредитним договором. З 11.04.2022 по 30.04.2022 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» знову почав нараховувати відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 4,56 грн за один день та з 01.05.2022 по 05.05.2022 у розмірі 13,68 грн за один день - дата продажу первісним кредитором кредиту. Таким чином, розмір заборгованості відповідача станом на 28.02.2022 (за період, який був погоджений сторонами як строк кредитування) складає: 15 199,64 - тіло кредиту, 215,83?30 = 6 474,90 грн - заборгованість за відсотками. Проте первісний кредитор у добровільному порядку частково списав заборгованість за відсотками відповідачеві і вона становила 6 474,90 - 863,32 - 215,83 = 5 395,75 грн. У п. 1.12 сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду має наслідком продовження строку дії договору не більше, ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду, тобто до 29.05.2022. Суд уважає правомірним, нарахування відсотків позикодавцем відповідачу з 30.12.2022 по 05.05.2022 і саме таке право вимоги про стягнення процентів за користування кредитними коштами протягом 127 днів переуступив фактору у розмірі 15 199,64 грн - тіло кредиту, та 5 339,52 грн - відсотки за користування кредитом. Фактор ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» нараховував проценти за користування кредитними коштами на підставі п. 2.2 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, у якому погоджено: разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «ТІЛІОН ПЛЮС» нараховувало [PERSON] відсотки з 06.05.2022 по 15.05.2022 у розмірі 13,68 грн (13,68 ? 10 = 136, 80 грн), а з 16.05.2022 по 28.05.2022 у розмірі 42,56 грн (42,65 ? 13 = 553,28 грн) за один день користування (відповідно до ставок процентів, передбачених у кредитному договорі). Суд бере до уваги нарахування процентів ТОВ «ТІЛІОН ПЛЮС», позаяк воно вчинялося у межах строку дії договору - по 28.05.2022. Зважаючи на засаду диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України), суд доходить висновку, що розрахунок заборгованості слід проводити за період, визначений позивачем - 86 днів. Таким чином, сума заборгованості за тілом кредиту та нарахованими процентами протягом строку кредитування становить 21 229,24 грн. 28.11.2018 між ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛЛІОН ПЛЮС» був укладений договір факторингу № 28/1118-01, у п. 2.1 якого визначено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. У п. 2.4. зазначається, що право вимоги переходить від клієнта до фактора у день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників у повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. Фактором у даному договорі виступив ТОВ «ТАЛЛІОН ПЛЮС». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначені у реєстрі боржників містяться у додатках до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та є його невід`ємною частиною. До договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 додається: додаткова угода № 19 від 28.11.2019, у якій зазначається, що строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2020 року, додаткова угода № 26 від 31.12.2020, у якій зазначається, що строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2021 року, додаткова угода № 27 від 31.12.2021, у якій зазначається, що строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2022 року, додаткова угода № 31 від 31.12.2022, у якій зазначається, що строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2023 року, додаткова угода № 32 від 31.12.2023, у якій зазначається, що строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2024 року. Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло права грошової вимоги до відповідача. 23.02.2024 між ТОВ «ТАЛЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» був укладений договір факторингу № 23/0224-01, у п. 2.1 якого визначено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. У п. 4.1. зазначається, що право вимоги переходить від клієнта до фактора у день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Фактором у даному договорі виступив ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначені у реєстрі боржників містяться у додатках до договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.202024 та є його невід`ємною частиною. Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.202024, ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача. 29.05.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» був укладений договір факторингу № 29/05/25-Е, у п. 1.1 якого визначено, що фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою, (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначені у реєстрі боржників, який сформується згідно з додатком № 1 є невід`ємною частиною договору. У п. 1.2. зазначається, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Фактором у даному договорі виступив позивач. Згідно з п. 4.1. клієнт зобов`язується надати документацію по боржниках, зазначених у реєстрі боржників протягом 30 календарних днів з моменту підписання акта прийому-передачі реєстру боржників, але у будь-якому разі не раніше дня сплати фактором ціни продажу заборгованості. Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 року, ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідача. 28.07.2025 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надав інформацію стосовно рахунків [PERSON] , інформацію, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] та інші платіжні картки. За період з 30.12.2021 по 04.01.2022 року на платіжну картку № [NUMBER] було зараховано платіж у сумі 15 200,00 грн. Номер телефону [NUMBER] був фінансовим номером телефону за платіжною карткою № [NUMBER] , та який знаходиться в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), який указаний позивачем при поданні позову, а додаток про рух коштів по наведеній вище банківській картці за період з 30.12.2021 по 04.01.2022 підтверджує, що 30.12.2021 на рахунок [PERSON] поступили грошові кошти у розмірі 15 200,00 грн (а.с. 116-120). Суд уважає надані позивачем докази достовірними, допустимими, належними та такими, що у своїй сукупності підтверджують обставини, на які він покликається, в частині надання кредитних коштів та невиконання зобов`язань за кредитними договорами відповідачем. А також суд вбачає за доведену ту обставину, що право вимоги належить позивачу відповідно до договорів факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, № 23/0224-01 від 23.02.202024, № 29/05/25-Е від 29.05.2025та позов не є передчасним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач як на підстави заявлених вимог посилається на те, що слід стягнути з відповідача на його користь заборгованість сукупно у розмірі 19 345,20 грн у зв`язку із порушенням зобов`язань за описаними вище кредитним договором. За статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. У статті 14 зазначеного Закону виснувано: договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача. Кредитодавцю забороняється встановлювати плату за розгляд запиту (заяви) про укладення договору про споживчий кредит. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 цього кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, що 30.12.2021 [PERSON] уклав договір кредитної лінії № 805419293 з ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», права вимоги за яким у подальшому стали предметом договорів факторингу, укладеними між ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ТАЛЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС»і позивачем - ТОВ «ФК «ЕЙС». За умовами договору позики відповідачу надавалися кредитні кошти, які він зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними у порядку, визначеному договором. Після закінчення строків кредитування відповідач грошові кошти не повертав та не сплачував відсотки за користування ними. У подальшому права вимоги кредитного договору, укладеним з [PERSON] , було відступлено за договорами факторингу позивачеві. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.03.2021 року у справі №906/1174/18 (провадження №12-1гс21, п. 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Договір відступлення прав вимоги є ідентичним за правовою природою до договору факторингу. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ні ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (первісний кредитор), ні ТОВ «ТАЛЛІОН ПЛЮС», ні ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», ні позивачу - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» не повернуті, позицію відповідача, який жодних аргументів чи доказів для доведення протилежного не надав, а також вимоги ч. 1 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що свідчить про порушення прав позивача, суд вважає, що право позивача на повернення заборгованості по тілу кредиту та нарахованих відсотках підлягає захисту в судовому порядку. Таким чином, відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання за договором кредитної лінії № 805419293 від 30.12.2021 з ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Суд також бере до увагу позицію відповідача, який заяви по суті справи до суду не надавав, жодні обставини, викладені позивачем, не заперечував, свої аргументи не наводив, у судові засідання не з`являвся. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що у цьому випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості та вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, шляхом стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 805419293 від 30.12.2021 у розмірі 21 229,22 грн, яка складається з 15 199,64 грн - заборгованість за тілом кредиту і відсотками, нарахованими ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», 6 029,60 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими ТОВ «ТАЛЛІОН ПЛЮС». Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові-на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з позовними вимогами ціна позову у справі становить 21 229,24 грн. Позовні вимоги задоволено повністю. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. За ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (постанова ВП ВС від 27.06.2018 у справі №826/1216/16). У постанові Верховного Суду від 20.10.2021 № 757/29103/20-ц виснувано, що витрати за адвокатські послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи. На підтвердження укладення договору про надання правової (правничої) допомоги позивач надав копію такого договору № 29.05.25-01 від 29.05.2025, сторонами якого є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» та АО «Тараненко та партнери» (в особі адвоката Тараненка А. І.). Крім того, позивачем надано додаток № 1 до договору - протокол погодження вартості послуг, додаткову угоду № 25770710812 до про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025, де міститься перелік боржників у справах про стягнення заборгованості за кредитними коштами, у яких адвокат надає професійну правничу допомогу, у якому знаходиться [PERSON] , акт прийому-передачі наданих послуг, відповідно до якого адвокатське об`єднання надало позивачеві професійних послуг сукупно на 7 000 грн. Суд наголошує, що відповідач не заперечував стягнення судових витрат з нього на користь позивача, у т. ч. витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, не оспорював їх розмір тощо. За таких обставин, суд дійшов висновку, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості за кредитним договором та вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, шляхом стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» сукупно заборгованості 21 229,24 грн. Отже, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути: 7 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Судовий збір, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача складає: 2 422,40 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved