Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

31.07.2025 року Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» в особі представника адвоката Гірчака А.М. звернулось через систему «Електронний суд» з позовом до відповідачки про стягнення кредитної заборгованості, мотивуючи тим, що 10.12.2021\~року між\~Акціонерним товариством\~«Альфа-Банк»\~та відповідачкою\~укладено угоду\~про обслуговування\~кредитної картки\~та відкриття\~відновлювальної кредитної\~лінії,\~яка є\~невід`ємною частиною\~Договору про\~банківське обслуговування\~фізичних осіб\~в АТ\~«Альфа-Банк».\~12.08.2022\~року загальними\~зборами акціонерів\~АТ «Альфа-Банк»\~затверджено рішення\~про зміну\~найменування АТ\~«Альфа-Банк»\~на АТ\~«Сенс Банк». Банк взяті\~відповідно до\~Угоди на\~себе зобов`язання\~виконав у\~повному обсязі,\~випустивши кредитну\~картку та\~надавши відповідачці\~у розпорядження\~кредитні кошти.\~Відповідачка кредитну\~картку активувала\~та активно\~користувалась кредитними\~коштами,\~однак свої\~зобов`язання належним\~чином не\~виконала,\~що призвело\~до виникнення\~заборгованості у\~розмірі 50\~864\~грн.87\~к.,\~в тому\~числі заборгованість\~за прострочене\~тіло кредиту\~ 32\~875\~грн.\~82\~к.,\~відсотки за\~користування кредитом\~ 17\~988\~грн.\~8\~к. Зазначену суму позивач просить стягнути на його користь з відповідачки. Ухвалою суду від 01.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 26.08.2025. Сторони про місце, день та час розгляду справи були повідомлені завчасно і належним чином. До початку розгляду справи будь-яких інших заяв, клопотань, доказів сторонами не подано. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 10.12.2021 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та відповідачкою було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, що є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Згідно з умовами цієї Угоди, сторони погодили, що Банк надає кредит у формі відновлювальної кредитної лінії для споживчих цілей. Максимальна сума кредиту (ліміт кредитної лінії) становить 200 000 грн., при цьому фактично встановлена сума кредитної лінії 30 000 грн. Сторони встановили процентну ставку в розмірі 0,01% річних для торгових операцій та 37,00% річних для операцій зняття готівки, при цьому тип процентної ставки є фіксованим. Повернення кредиту має здійснюватися щомісячно в розмірі, не меншому за 10% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. Відносини між сторонами, що не були врегульовані безпосередньо в Угоді, регулюються Договором про банківське обслуговування, який визначає інші істотні умови надання та користування кредитом, права та обов`язки сторін, а також їх відповідальність за неналежне виконання зобов`язань. Договір у чинній та архівній редакціях є публічно доступним на сайті Банку. Підтвердженням укладення Угоди та ознайомлення відповідачки з усіма умовами, включаючи інформацію про загальну вартість кредиту та наслідки невиконання зобов`язань, є використання нею електронного цифрового підпису у вигляді одноразового ідентифікатора «4062», який був надісланий на номер телефону відповідачки 10.12.2021 року. Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, випустивши кредитну картку VISA Platinum строком на 5 років з номером рахунку [NUMBER] , та надавши відповідачці у розпорядження кредитні кошти. Відповідачка кредитну картку активувала та активно користувалась кредитними коштами, що підтверджується випискою «АТ СЕНС БАНК» з рахунка приватного клієнта № 031895-2025/0423 за розрахунковий період з 12.1.2021 по 15.04.2025. Отже позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування позивача внесено до ЄДРЮО 30.11.2022 року. Відповідачка свої\~зобов`язання\~за кредитним\~договором належним\~чином не\~виконувала,\~у зв`язку\~з чим\~виникла заборгованість\~в сумі\~50\~864\~грн.\~87\~к.,\~в тому\~числі заборгованість\~за прострочене\~тіло кредиту\~ 32\~875\~грн.\~82\~к.,\~відсотки за\~користування кредитом\~ 17\~988\~грн.\~8\~к. Зазначену суму позивач просить стягнути на його користь з відповідачки. Однак відповідачка добровільно заборгованість не погашає. З будь-якими заявами відповідачка до позивача не зверталась, причин прострочення зобов`язання не пояснювала. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. При цьому, в ч.1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно до ч.12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Положенням ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правовідносини, встановлені договором, або законом. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором (ст. 625 ЦК України). Судом встановлено, що відповідачка належним чином не виконувала взятих на себе зобов`язань згідно умов кредитного договору та порушила умови договору щодо строків сплати кредиту, у зв`язку з чим утворилася заборгованість на загальну суму 50 864 грн. 87 к. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачкою не надано суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Враховуючи, що відповідачка взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, належним чином не виконала, а також оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, з точки зору їх достатності, допустимості і взаємозв`язку, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором та процентах є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 к. Крім того, за змістом ч.ч.1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі № 466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року у справі № 199/3939/18-ц аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Тому суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. На підтвердження вказаних витрат позивачем суду надано довіреність № 023782/25 від 03.02.2025 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 року. Враховуючи вищевикладене, складність справи, ціну позову, тривалість витраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог ч.3 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, в сумі 4\~590 грн. слід зменшити до 1\~000 грн., а тому зазначену суму слід стягнути з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved