Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] . Мати заповіту не склала. Позивачка, як спадкоємець за законом першої черги, прийняла спадщину після смерті матері, звернувшись з відповідною заявою до Запорізької районної державної нотаріальної контори. При оформленні прав на спадкове майно нотаріусом встановлено, що правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок відсутні, у зв`язку з чим державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тому позивачка вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Позивачка у судове засідання не з`явилася, від її представника адвоката Заярної М.А. надійшла заява, у якій вона позов підтримала у повному обсязі, просила суд його задовольнити та розглянути справу за їхньої відсутності. Представник відповідача\~- територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за відсутності представника, за наявними у справі доказами, позовні вимоги підтримав. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін, які беруть участь у справі , у загальному позовному провадженні, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.06.2007. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, у тому числі, у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] . Родинні відносини позивачки з померлою матір`ю підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 21.02.1969 року, відповідно до якого в графі «мати» зазначена « [PERSON] ». Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданого 24.08.1988 виконкомом Лисогірської сільради Запорізького району Запорізької області, [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , актовий запис № 11 від 24.08.1988 та змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно з випискою з погосподарської книги, виданої виконавчим комітетом Біленьківської сільської ради Запорізького районну Запорізької області № 0479/01213 від 30.09.2024 року головою домогосподарства на 2007 рік в [ADDRESS] значиться [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Біленьківської сільської ради Запорізького районну Запорізької області № 0478/01245 від 30.09.2024 року, на момент смерті [PERSON] з нею, за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З матеріалів спадкової справи №09/2025, наданою Запорізькою районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадщину, відкриту після смерті [PERSON] , померлої [INFO] за законом, як спадкоємець першої черги, прийняла лише дочка -позивачка [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позивачка є єдиною спадкоємицею за законом на майно, належне [PERSON] . Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за заповітом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 р. 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат», у разі неподання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову. Відповідно до копії Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцової Л.М. вих. №112/02-31 від 21.01.2025 року позивачці [PERSON] відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок [ADDRESS] . Причиною для відмови у вчиненні вищевказаної нотаріальної дії стало те, що документи, потрібні для вчинення нотаріальної дії, надані не були. Згідно інформації ТОВ «ЗМБТІ» ЗА №6420 від 12.09.2024 р., в матеріалах інвентарізаційної справи на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , правовстановлюючі документи, які видані на ім`я [PERSON] , не містяться. \~ \~ \~ \~ Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст.1216,1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи. Приписами ст.\~1258\~ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК Україниспадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 статті 1297 ЦК Українивстановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, яка була чинною до 07.07.1994, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради\~Міністрів УРСР\~від 11.03.1985\~№ 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу\~України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об`єкти. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до\~технічного паспорту,\~складеного ФОП\~ [PERSON] \~13.09.2024\~будівлі та\~споруди,\~які розташовані\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~,\~а саме:\~ житловий будинок літ. «А» побудови 1953 року, загальною площею 53,4 кв.м., житловою площею 35,1 кв.м., прибудова літ. «а», літня кухня літ. «Б», сарай літ. «Д», погріб з шийкою літ. «пг», вбиральня літ. «Г», сарай літ. «Е», паркан №1, свердловина №2 збудовані в період з 1953 по 1991 роки. Таким чином, з урахуванням факту побудови будинку спадкодавцем у 1953-1991 роках, що підтверджується технічним паспортом на будинок, та відповідно до приписів листа ВССУ від 16.05.2013, суд вважає, що за позивачем може бути визнане право власності на цей будинок в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст.25,30,346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Згідно ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~30.05.2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити, визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved