Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Процент» звернулося до суду з позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №9766 від 04.04.2024 року станом на 28.04.2025 у загальному розмірі 30 375 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог вказував, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" та [PERSON] було укладено в електронній формі кредитний Договір №9766. ТОВ "Фінансова компанія "Процент" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним Договором виконало в повному обсязі та надало кредит в розмірі 3 000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку емітовану в АТ «Універсал Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,5 % річних). Разом з тим, відповідачка в порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконувала, в результаті чого у неї утворилась заборгованість за кредитним договором №9766 від 04.04.2024 року станом на 28.04.2025 у загальному розмірі 30 375грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту у розмірі 3 000 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 27 375 грн. нарахованими за період з 04.04.2025 по 04.04.2025. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.05.2025 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06.08.2025 судом відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02.09.2025 клопотання [PERSON] про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням викликом сторін - залишено без розгляду, у задоволенні клопотання [PERSON] про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву - відмовлено, відзив [PERSON] поданий після закінчення процесуальних строків - залишено без розгляду, у прийнятті відповіді на відзив - відмовлено. 02.09.2025 на адресу суду від відповідачки [PERSON] надійшло клопотання в якому відповідачка просила долучити до матеріалів справи копію свідоцтва про шлюб та Витяг із Наказу Міністерства оборони України від 12.10.2023 про укладення її чоловіком [PERSON] контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України, також посилалася на п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та не заперечувала щодо стягнення з неї тіла кредиту без відсотків, штрафів та пені та 50 % суми судового збору понесеного позивачем. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, в електронній формі наявні в «Електронному кабінеті судді» підсистеми «Електронний суд», суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 04.04.2024 між ТОВ "Фінансова компанія "Процент" та [PERSON] було укладено кредитнийдоговір №9766 в інформаційно-комунікаційній системі на сайті https://procent.com.ua відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (п. 6.1. Договору). Відповідно до п. 1.1. Договору, товариство зобов`язується надати позичальникові грошові кошти в розмірі 3 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим Договором. Згідно із п. 1.2. Договору, процентна ставка за користування кредитом становить 2,5% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 912,50%) користування кредитом. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. Пунктом 1.3 Договору визначено, що строк надання кредиту та строк дії Договору становить 365 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування, згідно Додатку № 1 до Договору. Відповідно до п. 4.2 Договору, нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у Додатку 1 цього Договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства, зазначений у пункті 9 цього Договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за Кредитом. Згідно із пп. 2.4.1 Договору, позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та повернути кредит. Відповідно довідки наданої ТОВ «Елаєнс», відповідачці [PERSON] було перераховано 04.04.2024 на вказану нею платіжну карту [NUMBER] , призначення платежу: перерахування коштів за договором №9766 від 04.04.2024 на умовах фінансового кредиту 3 000 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом визначені в Додатку № 1 до Кредитного договору №9766 від 04.04.2024 року - Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки за Кредитним договором №9766 від 04.04.2024 року згідно затверджених Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит №16 від 11.06.2021 року, які підписано позичальником [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Відповідно до цього Додатку № 1 до Кредитного договору №9766 від 04.04.2024 року сума платежу за розрахунковий період складе 30 375.00 грн., загальні витрати за споживчим кредитом складуть: 27375,00 грн., денна процентна ставка складає 2.5%, розрахунок денної процентної ставки: (27375.00/3000.00)/365*100%, проценти за користування кредитом складуть 27375,00 грн., реальна річна процентна ставка складе 163466.77% річних, загальна вартість кредиту складе 30375,00 грн. ТОВ "Фінансова компанія "Процент" належно виконало умови договору, надавши [PERSON] кредитні кошти, відповідачка неналежним чином виконувала взяті на себе за договором зобов`язання, своєчасно не повернула кредит, не сплатила проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість за кредитним договором №9766 від 04.04.2024 року станом на 28.04.2024 у загальному розмірі 30 375 грн, яка складається з заборгованості за сумою кредиту у розмірі 3 000 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 27 375 грн. нарахованими за період з 04.04.2025 по 04.04.2025. На момент розгляду справи відповідачка не сплатила зазначену суму заборгованості. Вищевказаний договір був укладений між сторонами у формі електронного документа з відповідними електронними підписами сторін. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст. 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно зі ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Отже, зі змісту кредитного договору вбачається, що у них визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання цього договору за допомогою електронного підпису. Своїм підписом на договорах відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Тож, лише без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статей 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів обставини, які вказують, що відповідачу були надані кредитні кошти. Такі кошти він використовував, не виконав свої зобов`язання щодо їх повернення, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість. Доказів, які б спростовували цю заборгованість, боржником не надано. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачкою [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором №9766 від 04.04.2024 року. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача кредитну заборгованість у загальному розмірі 30 375 грн. Щодо посилання [PERSON] на п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо її звільнення від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (у чинній на час розгляду справи редакції) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Редакція п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якою було надано право дружинам військовослужбовців на звільнення від сплати процентів за користування кредитом під час дії особливого періоду, набрала законної сили 18.05.2024. У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені п. 15 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Відповідачкою, на підтвердження статусу дружини військовослужбовця надано копію свідоцтва про шлюб відповідно до якого, між нею та [PERSON] 17.05.2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис за №434, та Витяг із Наказу Міністерства оборони України від 12.10.2023 про укладення її чоловіком [PERSON] контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України. Щодо підтвердження статусу дружини військовослужбовця, то такими документами є Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (у витягу обов`язково має бути зазначено: прізвище, ім`я, по батькові дружини та чоловіка, дата видачі витягу повинна бути не більше 1 року до моменту подання в банк), оскільки свідоцтво про шлюб не є доказом його дійсності після розлучення. Крім того доказів, які підтверджують період проходження військової служби [PERSON] суду не надано, зокрема, що станом на укладення кредитного договору 04.04.2024 і на момент розгляду справи він перебував на військовій службі. Доказів звернення відповідачки як дружини військовослужбовця, яка має право на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо ненарахування штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом, в період дії договору до кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Процент», суду не надано. Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Відповідно до інформації, яка міститься на сайті судової влади та Єдиному державному реєстрі судових рішень, справа унікальний №756/15078/24, провадження №2/756/1477/25, де позивачем є [PERSON] , відповідачкою [PERSON] , рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22.01.2025 шлюб зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №434 від 17.05.2008 року - розірвано. Рішення набрало законної сили 23.02.2025. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77 ЦПК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. В зв`язку з вищезазначеним, відповідачкою суду не надано належних та допустимих доказів того, що [PERSON] у відповідності до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» мала пільги щодо користування кредитом. Окрім цього, відповідно до положень договору № 03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» та ФОП [PERSON] , клієнт доручає, а ФОП приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Розділом 3 договору передбачений порядок здійснення розрахунків, зокрема, вартість послуг. Згідно витягу з акту приймання-передачі наданих послуг № 18 від 28.02.2025, сторони погодили надання наступних правових послуг: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] - 9 000,00 грн., складання адвокатського запиту про витребування доказі по боржнику [PERSON] - 1 000,00 грн. Вбачається, що згідно платіжної інструкції № 1937 від 28.02.2025, «Фінансова компанія «Процент» перерахувало на рахунок ФОП [PERSON] кошти у розмірі 100 000,00 грн, призначення платежу: надання правової допомоги згідно договору № 03/06/2024 від 03.06.2024 згідно акту приймання-передачі наданих послуг № 18 від 28.02.2025 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 2 422,40 грн. Враховуючи вищенаведене, ст. 526, 610, 1049, 1050 та 1054 ЦК України, та

Outcome: approved