Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

15 серпня 2025 року заявник [PERSON] через свого представника адвоката Кучер Юлію Юріївну звернулася до суду з заявою, заінтересовані особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, [PERSON] , в якій просить встановити факт самостійного виховання та перебування на утриманні неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 серпня 2007 року між [PERSON] , та [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу у сторін є спільна неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . З лютого 2011 року подружжя припинило будь-які шлюбно-сімейні відносини, у зв`язку з чим 10 листопада 2014 року позивач звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Відповідача про розірвання шлюбу. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2015 року у справі № 638/19959/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1787, розірвано. Після розірвання\~шлюбу між\~заявником та [PERSON] спільна дитина сторін неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю. Позивач офіційно працевлаштована, отримує гідне матеріальне забезпечення та з 15.08.2022 року є діючим військовослужбовцем, а саме займає посаду дешифрувальника розвідувальних матеріалів з БпЛА роти БпАК розвідувального батальйону військової частини [NUMBER] . На час мобілізації за Позивачем зберігається посада начальника управління з питань запобігання та виявлення корупції у Головному управління ДПС у Харківські області. Зазначає, що заявник самостійно займається вихованням та утриманням сина, водночас, батько дитини [PERSON] участі у вихованні та утриманні свого сина не бере, жодним чином не сприяє у забезпеченні належного фінансового рівня життя дитини. Вказує, що заявлені вимоги щодо встановлення факту самостійного виховання та перебування дитини на утриманні одного з батьків пов`язані, зокрема, з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за заявником певного соціально-правового статусу матері, яка самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину, що є підставою для звільнення з військової служби на підставі частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII, що, у свою чергу, можливо виключно на підставі рішення суду. 18.08.2025 до суду надійшло клопотання представника заявника про залучення до участі у справі заінтересованої особи військової частини [NUMBER] де заявник проходить службу. Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2025 року прийнято до розгляду заяву [PERSON] , заінтересована особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, [PERSON] , військова частина [NUMBER] про встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні неповнолітньої дитини, та відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати за правилами окремого провадження, призначено засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті. У судове засідання заінтересовані особи не з`явилися, повідомлялися належним чином. Від представника ВЧ [NUMBER] надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника військової частини, під час розгляду заявлених вимог покладаються на розсуд суду. Від Департаменту\~служб у\~справах дітей\~Харківської міської\~ради надійшли\~пояснення в\~яких заінтересована\~особа зазначає,\~що подання\~висновку органу\~опіки та\~піклування до\~суду у\~спорах,\~пов`язаних із\~встановленням факту\~самостійного виховання\~та перебування\~на утриманні\~неповнолітньої дитини\~не передбачено\~чинним законодавством,\~у зв`язку\~з чим,\~просить розглядати справу за відсутності представника Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, у відповідності до ч. 3 ст.211 ЦПК України, рішення просять прийняти на розсуд суду в якнайкращих інтересах дитини. Від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заперечень та зауважень щодо поданої [PERSON] заяви не має. Заявник та його представник у судовому засіданні просили задовольнити заяву про встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні неповнолітньої дитини. Суд, заслухавши представника заявника, заявника, дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Частиною 1 статті 4\~ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , зазначила мету звернення отримання соціально-правового статусу матері, яка самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину, що є підставою для звільнення з військової служби на підставі частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий\~обов`язок\~і військову\~службу» № 2232-XII Судом встановлено, 30 серпня 2007 року між [PERSON] , дата народження: [INFO] та [PERSON] , дата народження: [INFO] було укладено шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1787. Від даного шлюбу у сторін є спільна неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , орган, що видав: Відділ реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2015 року у справі № 638/19959/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1787, розірвано. Після розірвання шлюбу між Позивачем та Відповідачем спільна дитина сторін неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю. [PERSON] самостійно займається вихованням дитини, піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створює належні умови для розвитку її природних здібностей. Згідно Характеристики [PERSON] [INFO] , учня 9 А класу Державного ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою «Слобожанський», зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний уважний учень. Мама приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина, завжди знаходить можливість для оздоровлення та розвитку світогляду Микити. За час навчання учня контактів з батьком не було. Згідно довідок від 24.04.2025 №104, 103 ПЗЗСО «Харківський ліцей «ІТ СТЕП СКУЛ Харків» Харківської області Протягом всього навчання з адміністрацією і педколективом закладу зв`язок підтримувала виключно [PERSON] , вона ж сплачувала за навчання свого сина [PERSON] . Згідно Довідки від 25.04.2025 ФОП [PERSON] «Фітнес клуб Лабіринт» [PERSON] з травня 2023 по січень 2024 відвідував фітнес клуб як клієнт персональних тренувань у тренажерному залі, разом з тренером здійснював успішну підготовку до складання нормативів для вступу у Харківський кадетський корпус. Організацією тренувань та їх фінансуванням займалась його мати [PERSON] . Згідно довідки №55-24-04-25 від 24.04.2025 виданої керівником мовної школи ElSol про те, що [PERSON] навчається на курсах англійської мови, оплату за навчання здійснює мати [PERSON] . Згідно листа №50 від 24.04.2025 виданої ХПЛ «Школа «Ранок» Харківської області про те, що [PERSON] навчався з 02.02.2022 по 23.09.2022, оплату за навчання здійснювала мати [PERSON] . Згідно Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, Департаментом реєстрації Харківської міської ради, згідно з якою [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Наказу Головного Управління ДПС у Харківській області від 19.08.2022 №79-о/ВС «Про увільнення від роботи [PERSON] » увільнено з 15 серпня 2022 року [PERSON] від виконання посадових обов`язків начальника управління з питань запобігання та виявлення корупції у Головному управління ДПС у Харківські області у зв`язку з призивом на військову службу за призивом в особливий період. Згідно з витягом із наказу командира військової частини (по стройовій частині) [NUMBER] від 15.08.2022 № 216 військовослужбовця за призивом солдата [PERSON] оператора 2 апаратного взводу зв`язку роти зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку, вважати таким, що з 15.08.2022 року справи та посаду прийняла і приступила до виконання службових обов`язків за посадою. З обставин поданої заяви вбачається, що заявниця просить встановити факт самостійного виховання та перебування на утриманні дитини. Заявлені вимоги пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу матері, яка самостійно виховує та утримує дитину, і можливістю у зв`язку з цим звільнитися з військової служби на підставі ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-XII. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) вказала, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року (далі Конвенція про права дитини), у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статей 18-1-18-3 Закону України від 21 листопада 1992 року № 2811-XII «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» одинокою матір`ю є особа, яка не перебуває у шлюбі з батьком дитини, виховує дитину без батька. Верховний Суд в своїх постановах неодноразово зазначав, що одинокою матір`ю слід вважати жінку, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у установленому порядку за вказівкою матері; вдову; іншу жінку, яка виховує і утримує дитину сама (постанови від 18 грудня 2024 року в справі № 676/3150/23, від 17 вересня 2024 року в справі № 285/136/23). Одинокою матір`ю є особа, яка не перебуває у шлюбі з батьком дитини, виховує дитину без батька. Одинока матір - це жінка, яка виховує і утримує дитину сама (постанови Верховного Суду від 26 серпня 2021 року в справі № 591/1371/19, від 20 жовтня 2021 року в справі № 127/15014/20). Верховний Суд у постанові від 13 березня 2019 року в справі № 299/2388/16-ц зазначив, що основним критерієм під час визначення статусу одинокої матері є виховання та утримання дитини без участі батька. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02.04.2025 року у справі № 127/3622/24 відступив від раніше сформованих Верховним Судом правових позицій щодо того, що встановлення факту виховання і утримання дитини вирішується виключно у позовному провадженні, і зробив висновок, що в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через обставини, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо обов`язку батьків, пов`язаних із вихованням та утриманням їх малолітніх/неповнолітніх дітей, регулюються\~Конституцією України,\~Сімейним кодексом України\~(надалі -\~СК України),\~Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року й протоколами до неї та Конвенцією про права дитини 1989 року, котрі є частинами національного законодавства України, а також\~Законом України «Про охорону дитинства». Так, відповідно до\~ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до\~ст. 15 СК України\~сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). \~ \~ \~ \~Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. Якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Частиною 1\~ст. 121 СК України\~передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 141 СК України\~встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5\~ст. 157 цього Кодексу. Своєю чергою, права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України. Так, за приписами ч. 2\~ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частин 1-4\~ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого у ч. 5 цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Своєю чергою, права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини встановлено у\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» Так, за приписами частин 1, 2\~ст. 12 вказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Нормами чинного\~СК України\~не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена у ч. 1 ст. 15 вказаного Кодексу\~«невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини. З`ясовуючи у межах заявлених вимог питання щодо необхідності встановлення факту самостійного виховання та утримання [PERSON] неповнолітнього сина [PERSON] , суд враховує ті встановлені судом обставини, згідно з котрими батько [PERSON] не позбавлявся батьківських прав щодо вказаної дитини, він також не визнавалася недієздатною/обмежено дієздатною, як і не оголошувалась безвісно відсутнім, тощо, однак він як батько [PERSON] , безпричинно вже тривалий час не користується своєю батьківською правосуб`єктністю, зокрема не здійснює щодо вказаної дитини прав та не виконує обов`язків, пов`язаних з її вихованням та утриманням. Так, беззаперечно встановлено, що неповнолітній [PERSON] після розлучення батьків проживає із матір`ю, яка власне й займається його розвитком, вихованням, а також повністю забезпечує усім необхідним. Батько самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, що ним не заперечується. Відтак заява про встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні неповнолітньої дитини підлягає задоволенню. Зокрема, на переконання суду, задля якнайкращих інтересів дитини, все ж належить встановити факт, що заявник самостійно виховує та утримує її, а ухвалене рішення суду про встановлення зазначеного факту має наслідком виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків заявника як матері, пов`язаних з можливістю приділяти ще більше часу для виховання та утримання сина [PERSON] . \~ \~ \~ \~

Outcome: approved