Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 21.05.2025 надійшов зазначений позов ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 24.04.2024 №\~497333-КС-001 у загальному розмірі 61\~654,01\~грн. та судові витрати (а.с.\~9). На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача Лебідь\~К.В. (довіреність від 13.01.2025 №\~17, а.с.\~102) у позовній заяві зазначила, що за умовами кредитного договору №\~497333-КС-001, укладеного сторонами 24.04.2024 через сайт Позивача, Відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 17\~000,00\~грн. на зазначений ним картковий рахунок. Надалі між сторонами 02.05.2024 було укладено Додаткову угоду №\~1 до названого Договору, відповідно до якої Відповідач отримав додатково кредитні кошти у розмірі 8\~000,00\~грн. Позивач свої зобов`язання за цим Договором виконав у повному обсязі, надавши Відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на передбачених Договором і Додатковою угодою умовах. Проте Відповідач не надав своєчасно та у повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом згідно з умовами Договору та Додаткової угоди. У зв`язку з цим Відповідач, як стверджено в позовній заяві, за станом на 29.04.2025 має перед Позивачем заборгованість у загальному розмірі 61\~654,01\~грн., що складається з такого: \~22\~898,87\~грн. \~ \~ \~ \~\~сума прострочених платежів по «тілу» кредиту; \~38\~477,76\~грн. \~ \~ \~ \~\~сума прострочених платежів по процентах; \~0,00\~грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~заборгованість за комісією. Копії позовної заяви та доданих до неї документів надіслано Відповідачеві, суду надано докази на підтвердження (а.с.\~114-115). Після виконання вимог частин шостої восьмої статті\~187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвалою суду від 05.06.2025 відкрито провадження в справі, визначено здійснення розгляду справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, витребувано за клопотанням Позивача докази на підтвердження перерахування коштів Відповідачеві, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву із запереченнями проти позову, строки подання відповіді на відзив та заперечення на відповідь, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 24.06.2025 (а.с.\~128-131), відкладене на 01.08.2025 через першу неявку Відповідача та на 02.09.2025 через тимчасову непрацездатність судді (а.с.\~151-153). Представник Позивача у судові засідання не з`являлась, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (а.с.\~159). У позовній заяві викладено клопотання про розгляд справи без участі представника Позивача; проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с.\~9). Відповідач у судові засідання 24.06.2025, 01.08.2025, 02.09.2025 також не з`являвся, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в порядку частин сьомої, восьмої, одинадцятої статті\~128 ЦПК України шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, що поверталися без вручення з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.\~140, 150, 160), а також шляхом розміщення оголошень про його виклик у судові засідання на офіційному вебсайті Володарського районного суду Київської області вебпорталу судової влади України (а.с.\~148-149, 154-155). За наведених обставин Відповідач, місце фактичного проживання (перебування) якого невідоме, вважається належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою їх місця проживання з отриманням відмітки на повістках про відсутність особи за цієї адресою (пункт\~2 частини сьомої статті\~128 ЦПК України), а також шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (частина одинадцята статті\~128, частина десята статті\~130 ЦПК України). Водночас суд, вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи за відсутності фактичного отримання Відповідачем судових повісток, виходить як з наведених положень статей\~128, 130 ЦПК України, які є спеціальними процесуальними нормами, що встановлюють порядок направлення і вручення судових повісток, а також з обов`язку особи зареєструвати своє місце проживання. Відповідно до норм статей\~3, 7 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» повнолітня особа декларує місце свого проживання самостійно. Таке декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється, зокрема, з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою. Згідно вимогами пункту\~4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №\~265 (зі змінами), особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою; у разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором; за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Строки виконання особою обов`язку щодо декларування/реєстрації свого місця проживання визначені в пункті\~5 названого Порядку. З огляду на це обов`язок суду повідомити особу, зокрема про дату, час і місце судового засідання, шляхом направлення офіційної кореспонденції на адресу його зареєстрованого місця проживання, на переконання суду, прямо кореспондується з обов`язком особи зареєструвати своє місце проживання, тим самим повідомивши державу (державні органи, зокрема суди) про адресу отримання нею офіційної кореспонденції; невиконання особою такого обов`язку не може перешкоджати іншим особам захистити в суді свої права та законні інтереси (статті\~55, 68 Конституції України). За загальним правилом частини першої статті\~223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті\~223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті\~280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеною письмово в позовній заяві (а.с.\~9), вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що Позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» є фінансовою установою, основним видом діяльності є кредитування, що підтверджено відповідно Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії\~ФК номер\~880 (а.с.\~94), витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.\~95-96), витягом із Державного реєстру фінансових установ (а.с.\~101), має ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (а.с.\~97-98, 99-100). Між сторонами, а саме: Позивачем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в особі директора Гайворонської М.М., з одного боку, та Відповідачем [PERSON] , з іншого боку, 24.04.2024 через веб-сайту Позивача укладено Договір про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) за №\~497333-КС-001 (далі Кредитний договір), копія якого долучена до позовної заяви (а.с.\~23-32) та який підписано Відповідачем із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «UA-6348»; ідентифікуючи Відповідача відомості наведено в розділі\~8 цього Договору (прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, РНОКПП, адреса проживання, номер телефону, адреса електронної пошти), а також зазначено реквізити платіжної картки, на яку мало бути зараховано кредит. Крім того, на підтвердження особи Позичальника до позовної заяви додано фотокопію паспорта та РНОКПП Відповідача, що надавалась Позивачеві під час укладення Кредитного договору (а.с.\~106-113). За умовами цього Кредитного договору Кредитодавець (Позивач) надає Позичальнику (Відповідачу) грошові кошти у розмірі 17\~000,00\~грн.; строк кредитування 24\~тижні; стандартна процентна ставка фіксована, 1,5000\~% в день; знижена ставка 1,1485\~%; комісія за надання кредиту 2\~500,00\~грн., що нараховується одноразово при видачі кредиту; строк дії Договору до 09.10.2024 (розділ\~2 Договору). Детальна інформація наведена у Паспорті Споживчого кредиту (а.с.\~18-22). У подальшому 02.05.2025 між сторонами укладено Додаткову угоду №\~1 до Кредитного договору, відповідно до якої кредит збільшується на 8\~000,00\~грн. копія якої також долучена до позовної заяви (а.с.\~57-59) та яка підписана Відповідачем із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «UA-3919»; наведено аналогічні викладеним у Кредитному договорі ідентифікуючи Відповідача відомості, а також реквізити відповідної банківської картки. Після укладення згаданої Додаткової угоди та збільшення суми кредиту змінено умови кредитування, а саме: загальна сума отриманого кредиту становить 25\~000,00\~грн.; комісія за надання додаткової суми кредиту 1\~200,00\~грн. більш детальна інформація наведена у Паспорті Споживчого кредиту (а.с.\~53-56). Візуальні форми послідовності дій Відповідача щодо укладення в електронній формі Кредитного договору та Додаткової угоди додано позовної заяви (а.с.\~66-68, 69-70). Виконання переказу кредитних коштів Відповідачеві підтверджується доданими до позовної заяви Підтвердженнями щодо здійснення переказу грошових коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» (а.с.\~72, 73), а також витребуваною за клопотанням Позивача ухвалою суду від 05.06.2025 (а.с.\~130) інформацією Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», що надійшла до суду 18.06.2025 з випискою по рахунку та звітом по транзакціях Відповідача розміщеному на диску DVD-R (а.с.\~142-143), з якої судом встановлено, що на ім`я Відповідача [PERSON] емітовано карту, номер якої співпадає з номером карти, на яку Позивачем було здійснено перерахування коштів та який зазначений Відповідачем у Кредитному договорі. Згідно з випискою за цією картою за період з 24.04.2024 до 09.10.2024 на рахунок Відповідача 24.04.2024 було зараховано кошти у розмірі 17\~000,00 грн., а 02.05.2024 у розмірі 8\~000,00\~грн., що відповідає розміру кредиту, наданого Позивачем за зазначеними вище Кредитним договором і Додатковою угодою. Відповідачем частково здійснювалися платежі на погашення кредитної заборгованості, але не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість, Розрахунок якої за станом на 29.04.2025, а також відповідну довідку про стан такої заборгованості, додано до позовної заяви (а.с.\~12-16, 17). Таким чином, Відповідач не надав своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для погашення його заборгованості за Кредитним договором згідно з умовами цього Договору з урахуванням укладеної Додаткової угоди. У зв`язку з цим Відповідач за станом на 29.04.2025 має перед Позивачем заборгованість у загальному розмірі 61\~654,01\~грн., що складається з такого: 22 898,87\~грн. \~ \~ \~ \~ сума прострочених платежів по тілу кредиту; 38 477,76\~грн. \~ \~ \~ \~ сума прострочених платежів по процентах. Згідно з частиною першою статті\~509, частиною першою статті\~525 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей\~1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа\~1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. При цьому за положеннями частин першої, другої статті\~639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості, а так само і порядок вчинення електронних правочинів, зокрема й кредитних договорів, тобто із застосуванням згаданих інформаційно-комунікаційних систем визначено Законом України «Про електронну комерцію», зокрема статтею\~11 цього Закону. За визначенням пунктів\~5, 7 частини першої статті\~3 названого Закону електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; а електронний правочин це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Статтею\~12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено можливість використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання електронного правочину. Таким електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт\~6 частини першої статті\~3 цього Закону). При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію; одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт\~12 частини першої статті\~3 названого вище Закону). Отже, електронний підпис у розумінні Закону України «Про електронну комерцію» є комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт відповідного товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений (висновки, викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №\~127/33824/19, від 14.06.2022 у справі №\~757/40395/20, від 03.02.2023 у справі №\~757/22453/20, від 29.05.2024 у справі №\~545/1750/21). Крім того, Верховний Судом неодноразово зазначалося на правильності ідентифікації (верифікації) відповідного суб`єкта електронної комерції (Позичальника за кредитним договором) в інформаційній системі з використанням його особистих даних, а саме: паспорта, ідентифікаційного коду, номера телефону, електронної пошти, номера банківської картки, на яку слід перерахувати кошти (зокрема, постанова від 31.01.2024 у справі № 671/1832/20). Також суд бере до уваги як належний і допустимий доказ кредитної заборгованості згадану виписку за картковим рахунком Відповідача, враховуючи висновки Верховного Суду (викладені, зокрема, у постановах 16.09.2020 у справі №\~200/5647/18, від 28.10.2020 у справі №\~760/7792/14, від 17.12.2020 у справі №\~278/2177/15, від 30.11.2022 у справі №\~214/6975/15). Частинами першою, другою статті\~1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Крім того, Закон України «Про споживче кредитування» надає право кредитодавцю встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Так, згідно з приписами частини другої статті\~8 названого Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття\~629 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті\~615 ЦК України). Згідно з вимогами статті\~526, частини першої статті\~527, частини першої статті\~530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття\~536 ЦК України). Статтею\~610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зважаючи на усе викладене, встановлені судом обставини, суд вважає, що Відповідач порушив умови Кредитного договору від 24.04.2024 № 497333-КС-001 з урахуванням збільшення суми кредиту згідно з умовами Додаткової угоди №\~1, укладеної ним з Позивачем, не виконав у повній мірі взяті на себе зобов`язання, а заявлений Позивачем до стягнення розмір заборгованості відповідає визначеному у названому Договорі розміру наданого Відповідачеві кредиту та процентній ставці за надання кредиту згідно з умовам кредитування, що підтверджено належними і допустимими доказами, які не оспорювались Відповідачем, а відтак наявні підстави для задоволення позову. Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту\~1 частини другої статті\~141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір. Враховуючи, що розгляд справи здійснено за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось (частина друга статті\~247 ЦПК України). Повне рішення суду складено у визначений частиною шостою статті\~259 ЦПК України строк з урахуванням періоду тимчасової непрацездатності судді з 04.09.2025 до 19.09.2025 включно згідно з порядком обчислення процесуального строку, закінчення якого припадає на неробочий день (частина третя статті\~124 ЦПК України). Відповідно до статей\~15, 16, 509, 525, 526, 626, 629, 639, 1054 Цивільного кодексу України, статей\~3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статей\~8, 12 Закону України «Про споживче кредитування» та

Outcome: approved