Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 07.12.2022 року на автодорозі М-05-Київ-Одеса, 205 км, 450 м трапилася ДТП за участю автомобіля DAF, д.н.з. [NUMBER] , підкеруванням відповідача та автомобіля Audi, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Згідно постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області по справі № 705/4959/22 дорожньо-транспортна пригода сталася у зв`язку з порушенням відповідачем Правил дорожнього руху та внаслідок невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ СК "Альфа-Гарант", згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АТ-0002862639). 08.02.2023 року між ТДВ СК "Альфа-Гарант" та потерпілим було укладено угоду про розмір страхового відшкодування та сплачено на користь власника автомобіля Audi, д.н.з. [NUMBER] страхове відшкодування в розмірі 35000,00 грн. До ТДВ СК "Альфа-Гарант" у порядку регресу перейшло право вимоги до відповідача на суму 35000,00 грн, яка була виплачена як страхове відшкодування за полісом АТ-0002862639. У судове засідання представник позивача - адвокат Білинова А.В. не з`явилася, але надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що 07.12.2022 року на автодорозі М-05-Київ-Одеса, 205 км, 450 м трапилася ДТП за участю автомобіля DAF, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача та автомобіля Audi, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Згідно постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.2023 року по справі № 705/4959/22 дорожньо-транспортна пригода сталася у зв`язку з порушенням відповідачем [PERSON] Правил дорожнього руху, не забезпечив технічно-справний стан автомобіля. В результаті автомобіль, який рухався позаду у попутному напрямку Audi А4, д.н.з. [NUMBER] , отримав механічне пошкодження, чим було завдано матеріальної шкоди (а.с.37-39). На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ СК "Альфа-Гарант", згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АТ-0002862639) (а.с.12, 13-14). 08.02.2023 року між ТДВ СК "Альфа-Гарант" та потерпілим [PERSON] було укладено угоду про розмір страхового відшкодування та сплачено на користь власника автомобіля Audi А4, д.н.з. [NUMBER] страхове відшкодування в розмірі 35000,00 грн (а.с.40,41,42,43). До ТДВ СК "Альфа-Гарант" у порядку регресу перейшло право вимоги до відповідача на суму 35000,00 грн, яка була виплачена як страхове відшкодування за полісом АТ-0002862639. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Пунктом 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги /регресу/ до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, виконавши свої зобов`язання, тобто виплативши страхове відшкодування позивач ТДВ СК "Альфа-Гарант", отримав право зворотної вимоги (регресу) до особи, винної за спричинену шкоду, відшкодувати здійснені фактичні затрати. У п.п. 6, 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки визначено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). До страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов"язана сплатити потерпілому різницю між факичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, та стягнути з [PERSON] на користь ТДВ СК "Альфа-Гарант" суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 35000,00 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 3028,00 грн. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання щодо задоволення позову в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Частини 1 - 3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. \~ \~ \~ \~До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. \~ \~ \~ \~Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. \~ \~ \~ \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. \~ \~ \~ \~Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). \~ \~ \~ \~Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Згідно Витягу з договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року, Акту прийому-передачі наданої правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року від 24.02.2025 року - витрати на правову допомогу складають 7000,00 грн. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають до задоволення, в зв`язку з чим необхідно стягнути із відповідача на користь позивача 7000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved