Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулось до Червоноградського міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення суми 3% річних за період з «02» квітня 2017 року по «23» лютого 2022 року у розмірі 8 227,91 доларів США , що в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України станом на 17.04.2025 р. складає 339 114, 95 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 069, 37 грн. Вимоги позову обґрунтовано тим, що 24 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] , було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11240181000, за умовами якого Банк надав відповідачу кредитні кошти в іноземній валюті у розмірі 57000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 287850,00 грн. за курсом НБУ на день укладання Договору, та відповідач відповідно зобов`язалась повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », дана обставина встановлена рішенням Деснянського районного суду м Києва від 13.02.2017 р. по справі № 754/771/15-ц. Відповідно Договору факторингу №2 від 13 лютого 2012 року Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" прийняло право вимоги, що належать Публічному акціонерному товариству "УкрСиббанк", і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними з Боржниками, а тому до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" перейшли всі права Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" щодо права вимоги до відповідача за Договором про надання споживчого кредиту №11240181000 від 24 жовтня 2007 року. 13 лютого 2017 р. Деснянським районним судом м. Києва розглянуто справу № 754/771/15-ц, за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ КОЛЕКТ" до [PERSON] про стягнення заборгованості та ухвалено рішення, яким: стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" з [PERSON] заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №11240181000 від 24.10.2007р. в сумі 55 956,53 доларів США. На сьогоднішній день відповідачем рішення Деснянського районного суду м. Києва № 754/771/15-ц не виконано, заборгованість складає 55 956,53 доларів США. Отже, зважаючи на вищевикладене, відповідач зобов`язаний сплатити позивачеві суму 3 % річних. Ухвалою судді Червоноградського міського суду Львівської області від 25.04.2025 вище вказану заяву передано на розгляд за територіальною підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва. 15.05.2025 справа надійшла до Деснянського районного суду м. Києва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2025 розгляд даної судової справи визначено здійснювати судді Зотько Т.А. Ухвалою Деснянського районного суд м. Києва від 21.05.2025 року у вказаній вище справі вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. Відповідачка по справі повідомлялась судом про розгляд даного провадження належним чином, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «За закінченням встановленого терміну зберігання». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно із вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідачка у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вимоги ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до наступних висновків. 24 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] , було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11240181000, за умовами якого Банк надав відповідачу кредитні кошти в іноземній валюті у розмірі 57000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 287850,00 грн. за курсом НБУ на день укладання Договору, та відповідач відповідно зобов`язалась повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13.02.2017 року встановлено, що відповідачка [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно Договору факторингу №2 від 13 лютого 2012 року Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" прийняло право вимоги, що належать Публічному акціонерному товариству "УкрСиббанк", і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними з Боржниками, а тому до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" перейшли всі права Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" щодо права вимоги до відповідача за Договором про надання споживчого кредиту №11240181000 від 24 жовтня 2007 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 р. стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" з [PERSON] заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №11240181000 від 24.10.2007р. в сумі 55 956, 53 доларів США. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідач зобов`язання не виконала і продовжує ухилятися від його виконання. Предметом позову у даній справі є стягнення боргу на підставі ст. 625 ЦК України, а саме 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання, а саме виплати грошових коштів - суми основного боргу за договором споживчого кредиту, стягнутих рішенням суду Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Зазначений висновок суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 14-68цс18 (№ 758/1303/15-ц). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відтак положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30.03.2016 року у справі №6-2168цс15, а також підтверджена постановою Верховного Суду від 19.03.2018 року у справі №718/2080/17-ц. Крім того, в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №459/3560/15-ц зазначено, що оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України. З огляду на зазначене, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Положення ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Кей-Колект» щодо інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання є обґрунтованими. Відповідно до ст. 3 Закону України від 3 липня 1991 року №1282-Х11 «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики (Державним комітетом статистики України) і не пізніше 10 числа кожного місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону (стаття 4). Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою 3% * сума боргу * кількість прострочених днів) /365 (кількість днів у році). Положеннями ч.3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, позивачем, заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 8 227,91 дол.США, що за курсом НБУ станом на 17.04.2025 складає 339 114, 95 грн. Вказана сума розраховувалась від суми боргу, за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 року. Відповідачем у справі розрахунки позивача не спростовані, власні розрахунки не надані, а відтак зазначені розрахунки суд вважає такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. Отже, на підставі оцінки викладених у позовній заяві аргументів, наданих позивачем доказів та вищенаведених положень закону суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 4 069, 37 грн.

Outcome: approved