Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

22.07.2025 року ТОВ «Бізнес позика» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути із відповідача заборгованість за Договором №513670-КС-002 про надання кредиту від 21.11.2024, що становить 29892 грн, з яких: 12000 грн прострочене тіло кредиту, 9492 грн прострочені проценти, 6000 грн заборгованість по штрафам, 2400 грн прострочена комісія. Позов обґрунтовано тим, що 21.11.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем було укладено Договір №513670-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 Договору ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 12000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою. Погоджено графік платежів. ТОВ «Бізнес позика» виконало зобов`язання надало позичальнику грошові кошти у розмірі 12000 грн шляхом перерахування їх на банківську картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник вказав при заповненні анкетних даних у особистому кабінеті. Позичальник належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором. Станом на 22.06.2025 утворилася заборгованість за Договором в розмірі 12000 грн прострочене тіло кредиту, 9492 грн прострочені проценти, 6000 грн заборгованість по штрафам, 2400 грн прострочена комісія. Справа прийнята судом до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено судове засідання, про що повідомлено учасників справи. Відзив не подано. Учасники справи не з`явилися на судовий розгляд справи, будучи своєчасно належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення. Позивач клопотав про розгляд справи без участі його представника. Відповідач є користувачем Електронного кабінету ЄСІТС, отримав судову повістку у Електронному кабінеті. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв не надходило. Тому, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст. 280-282 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вирішив наступне. Суд встановив, що 21.11.2024 відповідач уклав із ТОВ «Бізнес позика» Договір №513670-КС-002 про надання кредиту. Договір укладено та підписано у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 Договору ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 12000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту. Позивач стверджує, що виконав зобов`язання за договором кредиту і на їх виконання перерахував грошові кошти у сумі 12000 грн на банківську картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник вказав при заповненні анкетних даних у особистому кабінеті. Виконання кредитором його обов`язку надати кредит у розмірі 12000 грн підтверджено Інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн». Позивач стверджує, що Позичальник за Договором кредиту допустив прострочення грошових зобов`язань за Договором, унаслідок чого станом на 22.06.2025 утворилася заборгованість за Договором в розмірі 12000 грн - прострочене тіло кредиту, 9492 грн - прострочені проценти, 6000 грн заборгованість по штрафам, 2400 грн прострочена комісія. Досліджені в ході судового розгляду наявні у справі докази на переконання суду у своїй сукупності є достатніми для підтвердження тієї обставини, що відповідач на підставі\~ Договору №513670-КС-002 про надання кредиту отримав у користування кредитні грошові кошти та допустив прострочення грошових зобов`язань із повернення кредиту та сплати процентів за користування грошовими коштами. Достовірність цих доказів не викликає у суду сумнівів. Дані обставини не спростовано. Подані позивачем докази підтверджують, що відповідач не повернув кредит та боргує кредитору 29892 грн. Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Тому позов у частині вимоги про стягнення тіла кредиту у розмірі 55000 грн є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний сплатити проценти за користування кредитом. Тому, у частині вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитними грошовими коштами позов є обґрунтованим. Щодо комісії за надання кредиту. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: -доходи кредитодавця у вигляді процентів; -комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; -інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Крім того, Національний банк України, який є державним регулятором ринку фінансових послуг в Україні, своєю Постановою від 11.02.2021р. №16 затвердив «Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит». Дані правила передбачають правомірність встановлення Кредитодавцем супровідних послуг за кредитом в тому числі і комісії за надання кредиту. Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Встановлення обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту у кредитному договорі відповідає принципу свободи договору. Відповідач уклавши кредитний договір погодився зокрема сплатити комісію за надання кредиту. У цій частині позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову судові витрати, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню відповідачем. За подання позовної заяви майнового характеру позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Інші судові витрати не заявлені. На підставі викладеного, згідно ст.ст.19, 27, 83, 175, 274-275 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved