Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

06 червня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю ««ФК КЕШ ТУ ГОУ» (далі -\~ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ») через свого представника Пархомчука С.В. звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №133557 від 04.07.2020 року у сумі 7800,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» (далі-ТОВ «Займер») та [PERSON] було укладено договір №133557 про надання кредиту, який підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641,644\~ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 1500,00 гривень; дата надання кредиту: 04.07.2020 року; строк кредиту: 19 днів; валюта кредиту: UAH; стандартна процентна ставка 2 % в день або 730 % річних. Згідно з укладеним договором факторингу № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року, право грошової вимоги за кредитним договором №133557 від 04 липня 2020 року перейшло від ТОВ «Займер» до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ». Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором станом на 13 січня 2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 7800,00 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі - 1500,00 грн. та заборгованості за процентами в розмірі - 6300,00 грн. У зв`язку із невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо повернення кредиту, позивач змушений звернутися до суду з цією позовною заявою та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 7800,00 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. У позовній заяві позивач також вказує, що поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн, а також просить розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без виклику сторін та не заперечує проти винесення заочного рішення. 06 червня 2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов вказаний позов до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2025 року головуючим суддею по справі визначено суддю Дем`янову О.А. 17 червня 2025 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області відкрито провадження по справі на призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 09 липня 2025 представником позивача-адвокатом Пархомчуком С.В. направлено заяву про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, у якій із посиланням на вимоги ст.ст.137, 141 ЦПК України просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн. До заяви додано копію акту про отримання правової допомоги від 08.07.2025 року, копію рахунку №08.07.2025-29 від 08.07.2025 року про розмір правничої допомоги згідно Договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року у сумі 10500,00 грн, копію платіжної інструкції №39447 від 08.07.2025 року про оплату за правничу допомогу згідно рахунку №08.07.2025-29 у сумі 10500,00 грн, а також матеріали на підтвердження надсилання відповідачу зазначеної заяви про розподіл судових витрат з додатком. У позовній заяві представник позивача просив розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачу судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання двічі направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с.42,56). Також відповідач викликався до суду через оголошення на сайті. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5\~ст. 279 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. ч. 1, 6 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК). Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 липня 2020 року між первісним кредитором ТОВ «ЗАЙМЕР» правонаступником якого є ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту №133557 на умовах строковості, зворотності, платності фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача (а.с. 17-18). Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 1500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, які визначені Договором. Кредит надається строком на 19 днів, тобто до 22.07.2020 року. Строк дії Договору 19 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором (п.1.2 Договору). Згідно з п.1.3 Договору за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Відповідачем електронним підписом підписано додаток №1 до Договору про надання фінансового кредиту №133557, в якому міститься графік та орієнтовна сукупна вартість кредиту. Відповідно до п.2 Додаток №1 є невід`ємною частиною до договору фінансового кредиту №133557 від 04.07.2020 року (а.с.19). Згідно із довідкою ТОВ «Займер» про ідентифікацію, підписаною директором ТОВ «Займер» Кривець В.В., відповідач [PERSON] , дата народження [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . ідентифікований ТОВ «Займер», як позичальник за укладеним договором №133557 від 04.07.2020, оскільки акцептував, підписавши 04.07.2020 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора КL5917, направленого на номер телефону відповідача 380635061290 (а.с. 26). Згідно з п. 1.4. Договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. На виконання вимог п. 1.4. Кредитного договору відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти № [NUMBER] для перерахування кредитних коштів (ч. 7 Кредитного договору). Згідно з п. 6.1 Договору він складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до 6.2 Сторона несе повну відповідальність за правильність вказаних ними у Договорі реквізитів, і зобов`язується своєчасно у письмовій формі, по електронній пошті, повідомляти іншу Сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення - несе ризик настання пов`язаних із цим несприятливих наслідків. З інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» №850/04 від 09.04.2025 року слідує, що 04.07.2020 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 1500,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , номер транзакції 29389-02828-71507, код авторизації 404216 (а.с.30). 28 жовтня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників (а.с.13-16). Відповідно до Виписки з Реєстру боржників до Договору факторингу №01-28/10/2022 від 28.10.2021 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] [PERSON] на суму 7800,00 грн., з яких: залишок по тілу кредиту - 1500,00 грн та залишок по відсотках - 6300,00 грн (а.с.25). Відповідно до виписки з особового рахунку відповідача за кредитним договором № 133557 від 04 липня 2020 року, наданої представником позивача, за період з 04 липня 2020 року по 13 січня 2025 року, заборгованість відповідача перед позивачем складає 7800,00 грн, з них: 1500,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту та 6300,00 грн прострочена заборгованість за процентами (а.с.24). 31 січня 2025 року позивачем на адресу [PERSON] була направлена Вимога про виконання зобов`язань, в якій відповідач повідомлений про відступлення права грошової вимоги від ТОВ «Займер» до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за кредитним договором із вказанням суми заборгованості за кредитом- 1500,00 грн, заборгованість за комісіями та відсотками 6300,00 грн, реквізитів для перерахування коштів на її погашення та попередженням про настання відповідальності за невиконання цієї вимоги протягом встановлених позивачем 30 днів з дня отримання цієї Вимоги, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена відповідачем без виконання (а.с.23). На підтвердження виконання ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» умов Договору факторингу №01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року щодо сплати коштів за відступлення права грошової вимоги позивачем до матеріалів справи долучено Платіжні доручення №№ 1653, 1672, 432 від 02 листопада 2021 року (а.с.31, 31 зворот, 32). Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частини першої\~статті 627 ЦК України\~та\~статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За нормою ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. За змістом частини першої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Із прийняттям\~Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року,\~який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Статтею 3\~Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.\~11\~Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону. Стаття 12\~Закону України «Про\~електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1статті 3\~Закону України «Про електронну комерцію». Предметом даного позову є стягнення кредитної заборгованості новим кредитором. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). За положеннями ч.1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Частиною першою ст.\~530\~ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 610\~ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до пункту 4 частини третьої\~статті 129 Конституції України\~основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до п.1 ч.1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до ч.3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони. У відповідності до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач довів суду використання та неповернення відповідачем кредитних коштів у сумі 1500,00 грн за кредитним договором. Крім тіла кредиту позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитними коштами у сумі 6300,00 грн. Зазначена вимога підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до\~статті 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої\~четвертої\~статті 1056-1 ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша\~статті 530 ЦК України). Таким чином, при вирішенні вимог щодо стягнення процентів має значення строк виконання відповідного зобов`язання і природа нарахованих процентів. У постановах від 05.03.2023 у справі № 910/4518/16, від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про виплату процентів за користування коштами може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд відповідно до вимог\~статті 13 ЦПК України\~розглядає справу в межах заявлених вимог. Відповідно до умов Кредитного договору відповідачу надано кредит 1500 грн, строком на 19 днів, тобто до 22-07-2020 року. Строк дії договору 19 днів. (п.1.2 Індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №133557 від 04.07.2025) (а.с.17-18). За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу, тип процентної ставки фіксована (п.1.3 Індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №133557 від 04.07.2025), а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до Інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» №850/04 від 09.04.2025 р. зафіксовано операцію з переказу коштів на банківську картку № [NUMBER] в сумі 1500,00 грн. (а.с.30). Таким чином, між учасниками виникли правовідносини, засновані на договорі кредиту, що не заперечені та не спростовані сторонами. Надаючи оцінку змісту договору про надання фінансового кредиту, доданого до позову доказам, зокрема, Додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту від 04.07.2020, суд, погоджуючись із сумою заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1500,00 грн, та відсотками за користування кредитом у розмірі 570,00 грн (2 % за день користування кредитом), одночасно дійшов висновку про часткову необґрунтованість тверджень позивача щодо розміру заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами за межами встановленого строку (а.с.19). Так, як зазначалось вище, умовами договору сторони визначили строк кредитування 19 днів. Відповідно до п.2.3 Договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 3.3.3 Договору клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту. Згідно з п. 1 Додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №133557 від 04 липня 2020 року, що укладений між ТОВ «Займер» та [PERSON] , було погоджено графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, а саме: - строк, на який надано кредит (кількість днів) 19; - сума кредиту (грн.) 1500; - фіксована процентна ставка за день користування (%) 2; - сума нарахованих процентів за користування кредитом (грн.) 570,00; - сума нарахованої пені (у разі наявності прострочення) грн., (кількість днів прострочення *5%) 5%; - кількість прострочених днів (у разі наявності) не зазначено; - до оплати (всього) (грн.) 2070 (а.с.19). Вказуючи про нарахування відсотків у розмірі 6300,00 грн, позивач фактично виходить за межі строку кредитування, погодженого сторонами у 19 днів. Судом не здобуто доказів про дотримання учасниками встановленого договором порядку продовження (автопролонгації) строку користування кредитом, відомостей про направлення позичальнику електронного листа-повідомлення з відтворенням даних про новий строк кредитування не надано. Суд звертає увагу, що у скерованій на адресу позичальника Вимозі кредитора ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» № б.н від 13.01.2025 повідомлено про кінцевий строк погашення кредиту 22.07.2020, та прострочення позичальником обов`язку повернення кредиту відносно зазначеної дати (а.с.23). При цьому позивачем не надано суду доказів про походження суми нарахованих відсотків за користування кредитом у сумі 5730,00 грн. (6300,00 570,00), оскільки до матеріалів справи не долучено відповідного розрахунку. Отже, за відсутності інших належних та допустимих доказів, суд виходить з доведених відомостей про строк кредитування 19 днів, протягом якого і здійснюється нарахування відсотків на погодженому між сторонами рівні. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, позикодавець ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» відповідно до статті 1048\~ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, у передбачений в договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитним договором, розмір якої в межах строку дії договору становить в сумі 2070,00 грн, з яких: 1500,00 грн заборгованості за основним боргом та 570,00 грн сума нарахованих процентів за користування кредитом (1500х2%/100х19 = 570,00 грн.). Визначаючи розмір понесених витрат суд виходить з наступного. Відповідно до п.6 ч.1ст.264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Згідно зі\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8% що становить 2422,40 грн. Враховуючи те, що позов ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» задоволено частково, суд, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, визначає позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягнувши їх із [PERSON] у розмірі 920,51 грн. Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у сумі 2070,00 грн, що становить 26,53 % від пред`явленої позивачем суми стягнення, при поданні позовної заяви сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн, відтак до стягнення з [PERSON] на користь позивача належить судового збору 642,66 грн. (2422,40х26,53%/100). Також, представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано Договір про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року (а.с.20-21) та довіреність (а.с.22). Згідно з п.3.1 Договору про надання правової допомоги вартість правової допомоги адвоката (гонорар) обчислюється, виходячи із фактичного зазначення годин роботи адвоката (погодинна оплата), та розраховується , виходячи з вартості години роботи адвоката, яка встановлюється сторонами у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень за одну годину фактично витраченого часу на надання правової допомоги. Пунктом 3.3 Договору про надання правової допомоги визначено, що факт надання адвокатом правової допомоги клієнту підтверджується Актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який містить детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат. Також сторони погодили, що клієнтом буде сплачено адвокату гонорар за виконану роботу протягом 20 банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) (п.3.4 Договору про надання правової допомоги). Із Акту про отримання правової допомоги від 14.07.2025 року вбачається, що загальна вартість послуги з надання правової допомоги, наданої адвокатом складає 10500,00грн, з яких: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та [PERSON] 2000,00 грн, складення та подання до суду позовної заяви ( підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг аналізів судової практики) 5000,00 грн, інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи 3000,00 грн, канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції 500,00 грн (а.с.47). 14.07.2025 року адвокатом Пархомчуком С.В. виставлений рахунок ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» №14.07.2025-30, згідно з яким 10500,00 грн у якості сплати за надання правничої допомоги згідно Договору про надання правової допомоги віл 29.12.2023 року повинна бути сплачена в строки, визначені п.3.4 Договору про надання правової допомоги на банківський рахунок адвоката Пархомчука С.В. (а.с.52). Платіжною інструкцією №39477 від 14.07.2025 року підтверджується сплата ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» на розрахунковий рахунок [PERSON] за правничу допомогу згідно рахунку №14.07.2025-30 від 14.07.2025 року за Договором про надання правничої допомоги від 29.12.2023 року (а.с.51). Таким чином, суд під час вирішення питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, оцінивши обґрунтованість пред`явлених вимог, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення цієї вимоги з огляду на наступне. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ст.\~137\~ЦПК України,\~для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт (постанова Верховного Суду від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22). Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. Враховуючи на відсутність клопотання відповідача щодо зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, суд,

Outcome: partial