Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

12.02.2024 р. позивач [PERSON] звернувся в Луцький міськрайонний суд Волинської області із позовом до відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті та з урахуванням заяви про доповнення підстав позову вх. 410 від 09.01.2025 р. просить визнати незаконним та скасувати наказ Голови Державної служби України з безпеки на транспорті «Про визначення робочого місця Токаря Олександра» №1310-К від 10.11.2023 р.; стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті 1211 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування позову вказує, що він відповідно до Наказу голови Державної служби України з безпеки на транспорті від 17.08.2021 р. №1337-К «Про призначення Токара Олександра» працює на посаді старшого державного інспектора відділу ринкового нагляду та державного контролю ліцензійних вимог Департаменту державного контролю на транспорті з 19.08.2021 р. Покладені на нього обов`язки постійно виконує у Відділі державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Підгаєцька, 3. У своїй\~роботі він\~керується посадовою інструкцією старшого державного інспектора відділу ринкового нагляду та державного контролю ліцензійних вимог Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті (далі посадова інструкція) та правилами внутрішнього трудового розпорядку, які не є державними службовцями, Державної служби України з безпеки на транспорті, Законами України та іншими-нормативно-правовими актами. Згідно з наказом Голови Державної служби України з безпеки на транспорті від 10.11.2023 р. №1310-К «Про визначення робочого місця [PERSON] »: у п. 1 Визначено Токарю Олександру, старшому державному інспектору відділу ринкового нагляду та державного контролю ліцензійних вимог Департаменту державного контролю на транспорті, робоче місце за адресою: м.Київ, просп. Берестейський, 57, перший поверх, з 17.11.2023 р. на період дії правового режиму воєнного стану в Україні. Підстава: службова записка директора Департаменту держаного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дмитра Гладчука від 08.11.2023 р. №36808/3.1/18-23. Пункт 2 відсутній. У пункті 3 вказано: Виконувати Токарю Олександру завдання і обов`язки визначені посадовою інструкцією старшого державного інспектора відділу ринкового нагляду та державного контролю ліцензійних вимог Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті, затвердженою Головою Державної служби України з безпеки на транспорті 02.02.2021 р. 15.11.2023 р. позивач повідомив Державну службу України з безпеки на транспорті про те, що згоди на визначення місця роботи в місті Києві він не надавав, та просив скасувати наказ та залишити визначене місце роботи у Волинській області. 22.11.2023 р. він повторно повідомив Державну службу України з безпеки на транспорті про те, що не згодний з наказом №1310-к від 10.11.2023 р., просив його скасувати та перевести його на вакантну посаду у Відділі державного нагляду (контролю) у Волинській області. 27.01.2024 р. за вих. №557/4.3/15-24 від 12.01.2024 р. ним отримано відповідь, в якій відсутні належні обґрунтування щодо поставленого питання про скасування наказу. Згоду на визначення місця роботи за адресою: м.Київ, просп. Берестейський, 57, перший поверх з 17.11.2023 р. він не надавав. З наказом №1310-к від 10.11.2023 р. він не згідний. Вважає наказ голови Державної служби України з безпеки на транспорті №1310-К від 10.11.2023 р. «Про визначення робочого місця для Токаря Олександра» незаконним, протиправним та таким, що підлягає скасуванню. На посаді старшого державного інспектора відділу ринкового нагляду та державного контролю ліцензійних вимог Департаменту державного контролю на транспорті працює з 19.08.2021 р. відповідно до наказу голови Державної служби України з безпеки на транспорті «Про призначення Токаря Олександра» від 17.08.2021 р. №1337-к. З моменту працевлаштування він завжди виконував покладені на нього функції за місцем розташування Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області (м. Луцьк, вул. Підгаєцька,3). З метою належного обґрунтування незаконності наказу №1310-К, 25.12.2023 р. на адресу Укртрансбезпеки скеровано адвокатський запит з проханням надати документи щодо наказу про призначення, табелів обліку робочого часу, копії журналів виходу га роботу, направлень на рейдову перевірку, що стали підставою видачі спірного наказу. 29.12.2023 р. вих. №13271/4.3/15-23 відповідачем надано безпідставну відмову у наданні інформації. У підтвердження виконання обов`язків на території Волинської області позивач надає копії табелів обліку робочого часу, а саме: за травень 2023 р., табель від 19.05.2023 р. пункт 18; за червень 2023 р. , табель від 19.05.2023 р., пункт 18; за липень 2023 р., табель від 19.07.2023 р., пункт 19; за серпень 2023 р., табель від 18.08.2023 р. пункт 19; та копію направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі), яка підписана начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Тарасом Шендюхом від 11.08.2023 р. №НР000069. 04.01.2024 р. позивачу надали витяг з графіку відпусток державних службовців та працівників апарату Державної служби України на транспорті та її територіальних органів на 2024 р., де він значиться «Волинь». Позивач наводить положення ст.29, ч.3 ст. 32 КЗпП України та вказує, що посилання у спірному наказі були б доречними у випадку, якщо зміни відбулися у межах однієї місцевості, там де позивач виконував покладені на нього службові обов`язки. Функціональні обов`язки Державної служби України з безпеки на транспорті, яка діє відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою КМУ від 11.02.2015 р. №103 з моменту його працевлаштування не змінилися. З наказами чи положеннями про зміни функції в Департаменті його не ознайомлювали, а тому посилання в наказі №1310-к від 10.11.2023 р. на ч.3 ст. 32 КЗпП України є необґрунтованими та недоречними. Пунктом 3 спірного наказу вказано виконувати завдання і обов`язки, визначені посадовою інструкцією старшого державного інспектора відділу ринкового нагляду та державного контролю ліцензійних вимог Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті, затвердженого Головою Державної служби України з безпеки на транспорті 02.02.2021 р., що підтверджує відсутність змін в організації Укртрансбезпеки як в цілому, так і в її структурних підрозділах, тому має місце переміщення в іншу місцевість та є істотною зміною умов праці. Наводить положення ч.2 ст.6 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного часу» та вказує, що у переліку об`єктів критичної інфраструктури, затвердженого постановою КМУ від 09.10.2020 р. №1109, Державна служба України з безпеки на транспорті відсутня. Відповідно до оспорюваного наказу позивач був переведений, оскільки мав продовжити роботу за тією самою спеціальністю, кваліфікаціє і посадою, яка була передбачена трудовим договором у межах тієї самої юридичної особи, однак в іншій місцевості. Зміна місцевості є істотною зміною умов праці. Наводить положення ч.1 ст.32 КЗпП України та вказує, що відстань між м. Луцьк, де розташований Відділ державного нагляду (контролю) у Волинській області та м. Київ становить 400 км. Позивач зареєстрований в Рівненській області, де проживає його дружина та троє синів. Відстань від с. Городок Рівненської обл. до м. Києва орієнтовно 330 км. Своїє згоди усної чи письмової на переведення (визначення місця роботи) у м. Києві він не надавав. Наводить положення ч.3 ст. 32 КЗпП України та судову практику, а саме постанови Верховного Суду від 18.01.2018 р. у справі №607/83/16-ц та від 16.01.2019 р. у справі №582/1001/15. Також наводить положення статті 120 та 5-1 КЗпП України, постанову КМУ «Про гарантії та компенсації при переїзді на роботу в іншу місцевість» від 02.03.1998 р. №255 та вказує, що в оспорюваному наказі відсутня інформація щодо авансування витрат на переїзд позивача та його сім`ї у м.Київ. Станом на момент винесення оспорюваного наказу №1310-к від 10.11.2023 р. на утриманні позивача було троє неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та його дружина [PERSON] , яка має інвалідність. У відповідача були наявні вказані документи, тому при винесенні наказу повинні були бути враховані вказані обставини. Отже, у даному випадку мали місце істотні зміни умов праці, наказ №1310-К від 10.11.2023 суперечить чинному законодавству України про працю, тому підлягає скасуванню. Із оспорюваним наказом позивач не ознайомлений під підпис (не пам`ятає, щоб його ознайомлювали). Наказ винесений 10.11.2023 р. о 16 год. 09 хв., в той час як графік роботи в п`ятницю до 15 год. 45 хв., тому теоретично ознайомили з наказом в понеділок 13.11.2023 р. У заяві про доповнення підстав позову вх.410\~від 09.01.2025 р. позивач вказує, що у направленнях на рейдову перевірку з № 013371, №013372, №013373, №013374,№013375, №013376, №013377, №013378, №013379, №013380, №013381,№013382, №013383, №013384, №013385, №013386, №013387, №013388, №013389, №013390, №013391, №013392, №013393, №013394, №013395, №013396, №013397, №013398, №013399, №013400, №013401, №013402, №013403, 013404, №013405, №013406, №013407, №013408, №013409, №013410, №013411, №013412, №013413, №013414, №013415, №013416, №013417, №013418, №013419, №013420, №013421, №013422, №013423, №013424, №013425, №013426, №013427, №013428 за підписом Начальника Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки вказанотериторію для проведення рейдової перевірки транспортних засобів [PERSON] : Волинська область. У направленні на рейдову перевірку № 015509 від 05.01.2022 за підписом Заступника Голови Державної служби України з безпеки на транспортіМ.Лагуніна вказано територію для проведення рейдової перевірки транспортнихзасобів [PERSON] : Волинська область. У направленнях на рейдову перевірку № 013432, № №013433, №013434, №013435, №13436, №013437, №013437, №013439, №013440, №013441, №013442, №013443,№013444, №013445, №013446, №013447, №013448, №013449, №013450, №013451,№013452, №013453, №013454, №013455, №013456, №013457, №013458, №013459,№013460, №013461, №013462, №013463, №013464, №013465, №013466, №013467,013468, №013469, №013470, №013471, №013472, №013473 за підписом В.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській областіУкртрансбезпеки вказано територію для проведення рейдової перевіркитранспортних засобів [PERSON] : Волинська область. У направленнях на рейдову перевірку № 013474, №013475, №013476, №013477,№013478, №013479, №013482, №013483, №013484, №013485, №013486, №013487,№013488, №НР000051, №НР000052, №НР000053, №НР000054, №НР000056,№НР000057, №НР000058, №НР000059, №НР000060, №НР000061, №НР000062,№НР000063, №НР000064, №НР000065, №НР000066, №НР000067, №НР000068,№НР000069, №НР000070, №НР000071, №НР000072, №НР000073, №НР000074,№НР000075, №НР000076, №НР000077, №НР000078, №НР000079, №НР000080, №НР000081, №НР000082, №НР000083, №НР000084, №НР000085, №НР000086 за підписом начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Укртрансбезпеки вказано територію для проведення рейдової перевіркитранспортних засобів [PERSON] : Волинська область. Вказаними документами підтверджується той факт, що починаючи з моменту призначення системно [PERSON] виконував посадові обов`язки на території Волинської області. Отже, підставами позовної заяви [PERSON] до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання незаконним та скасування наказу є наступні обставини. Якщо працівник протягом тривалого часу виконував свої обов`язки в конкретній області (зокрема, системні напрямки на перевірки в цій місцевості), це фактично стало невід`ємною частиною його трудової діяльності. Оскільки, увідповідача не було підстав для визначення робочого місця в місті Києві, тому наказ підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Важливо, що між переміщенням та переведенням є відмінності, оскільки вони регулюються різними нормами, та мають різну процедуру, зокрема: згідно зі ст. 32 КЗпП України, переведення в іншу місцевість допускається лише за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених законом. Якщо змінюється характер роботи, місце виконання обов`язків або інші суттєві умови праці, це вважається переведенням, а не переміщенням, і потребує погодження працівника (наприклад, постанова Верховного Суду від 26.08.2021 у справі № 607/14453/20). У період воєнного стану Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» допускає переведення працівника без його згоди лише для відвернення чи ліквідації наслідків бойових дій, пов`язаних із загрозою життю або здоров`ю в зоні бойових дій. Якщо переведення здійснюється до безпечної місцевості без таких підстав, це порушує права працівника. В наказі, який підлягає скасуванню, не вказано про вказані вище обставини. Враховуючи наведене, (відповідач) роботодавець повинен попередити працівника про зміну істотних умов праці не пізніше двох місяців до її фактичного впровадження, якщо інше не передбачено спеціальними нормами (ч. 3 ст. 32 КЗпП). Недотримання цих вимог є підставою для визнання наказу незаконним (а.с.139-140т.2). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.02.2024 р. цивільну справу передано за підсудністю до Рівненського районного суду Рівненської області (а.с.48 т.1). Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 02.04.2024 р. прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 54 т.1). Ухвалою суду від 26.06.2024 р. задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано від Укртрансбезпеки направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) [PERSON] за період з 19.08.2021 р. по листопад 2023 р. (а.с.1 т.2). Ухвалою суду від 13.12.2024 р. у задоволенні клопотання представника відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті Самборського В.О. вх. 14849 від 30.08.2024 р. про закриття провадження у справі №161/3055/24 на підставі пункту 2 частини першої\~статті 255 ЦПК України\~ відмовлено (а.с.130-132 т.2). Ухвалою суду від 10.01.2023 р. прийнято заяву позивача [PERSON] про доповнення підстав позову вх. 410 від 09.01.2025 р. до розгляду (а.с. 145 т.2). Ухвалою суду від 11.02.2025 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У відзиві вх. 7681 від 26.04.2024 р. представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті В. Самборський просить відмовити у задоволенні позовних вимог та вказує, що позивач [PERSON] відповідно до наказу Укртрансбезпеки від 17.08.2021 р. №1337-К працює на посаді старшого державного інспектора відділу ринкового нагляду та державного контролю ліцензійних вимог Департаменту державного контролю на транспорті Укртрансбезпеки. У зв`язку із збільшенням навантаження та обсягу завдань, покладених на Департамент державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, виникла службова необхідність залучити позивача до виконання його посадових обов`язків у межах центрального апарату Укртрансбезпеки. Наказом Укртрансбезпеки від 10.11.2023 р. №1310-к визначено робоче місце для позивача за адресою:м. Київ, проспект Берестейський, 57, інформація щодо вказаного наказу доведена до відома позивача. Наводить положення постанови КМУ від 11.02.2015 р. №103, якою затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» та вказує, що у зв`язку із введенням воєнного стану на території України та довготривалими воєнними діями на значній території країни, змінився об`єм робочого навантаження на структурні підрозділи Укртрансбезпеки, зокрема Департамент державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті. Відповідно до даних системи внутрішнього електронного документообігу «Megapolis.DocNet» у 2023 р. загальний документообіг Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті збільшився на 64%. Завдання та обов`язки позивача, визначені у Розділі ІІ Посадової інструкції. Внаслідок введення воєнного стану збільшився обсяг виконання завдань, покладених на Департамент державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті та зменшився обсяг виконання завдань в межах територіального підрозділу Укртрансбезпеки, внаслідок чого виникла службова необхідність залучити позивача до виконання його посадових обов`язків відповідно до Посадової інструкції. Наводить положення ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 р. та ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 р. та постанови Верховного Суду від 06.12.2023 №581/400/23, від 20.03.2019 №317/4223/16-ц. Також звертає увагу суду, що позивач не входить до штату співробітників Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області. Посадова інструкція, наказ про призначення на посаду позивача не містять адреси, про яку він зазначає у позові. Виконання позивачем певних функцій у межах Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області не є підставою для визначення його робочого місця. Твердження позивача про те, що його робоче місце знаходиться за адресою: [ADDRESS] , спростовується фактичними матеріалами справи (а.с. 71-73 т.1). У відповіді на відзив вх. 9075 від 22.05.2024 р. (а.с. 104-105 т.1) позивач [PERSON] позов підтримує та вказує, що згідно табелів обліку робочого часу він постійно виконував свої посадові обов`язки за місцем розташування Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті: Волинська обл., місто Луцьк, вул. Підгаєцька,3, про що наявна інформація. У випадку надання відряджень в іншу місцевість видавали наказ про відрядження в інше місто та інформація внесена була в табель обліку робочого часу, які складав Відділ державного нагляду (контролю) у Волинській області. Відповідач не надав належного підтвердження, що з моменту його працевлаштування відбулись зміни в обов`язках та обсягу його роботи та структури Укртрансбезпеки в цілому: не надано реєстрів вхідної/вихідної кореспонденції, кількість працівників, затвердження нових планів роботи і тд. З моменту прийняття він постійно виконував покладені на нього обов`язки в Луцьку, а наказ №1310-К від 10.11.2023 прийнятий з порушенням трудового законодавства. Відповідач не надав належного підтвердження, що ознайомлення працівників з наказами можливе за допомогою телефонного чи електронного зв`язку. У письмових пояснення вх. 2078 від 07.02.2025 р. позивач [PERSON] вказує, що у процесі розгляду справи сторонами було надано ряд документів, які в сукупності підтверджують, що постійне місце роботи позивача знаходиться у Волинській області, зокрема: табелі обліку робочого часу; направлення на рейдові перевірки, графіки відпусток та відпустки, інші документи, такі як акти про проведення рейдових перевірок, які підтверджують сталість трудових відносин і безпосередню прив`язаність до конкретної локації (Волинська область). Робочий процес був безперервним на території Волинської області, без тривалих відряджень або переведень до інших регіонів. Вказані документи підтверджують, що починаючи з моменту призначення [PERSON] системно виконував посадові обов`язки на території Волинської області. У письмових\~пояснення вх.\~11952\~від 03.07.2025\~р.\~позивач [PERSON] вказує, що Київський апеляційний суд ухвалою від 16.04.2025 у справі № 161/9243/24 зупинив провадження у справі до набрання законної сили рішення у даній справі, оскільки наказ №1310-К безпосередньо впливає на наказ №154-К від 14.02.2024. Наказ Укртрансбезпеки від 10.11.2023 № 1310-К згідно наказу пункту 6 наказу Укртрансбезпеки від 12.02.2024 № 154-К втратив чинність. В свою чергу, наказ №154-к від 12.02.2024 втратив чинність згідно наказу №1523-К від 04.11.2024. Відповідач за весь час розгляду судової справи міг винести ще декілька наказів. Однак наказ №1310-к не визнаний протиправним та скасований. Предмет позову полягає у визнанні протиправним та скасуванні наказу №1310-К від 10.11.2023 у зв`язку з тим, що він по своїй суті є незаконним та протиправним та таким, що порушує норми чинного законодавства. Зауважує, що наказ 1310-К від 10.11.2023 «втратив чинність» в момент, коли ним подано позов про його визнання незаконним та скасування. Втрата чинності наказу може відбутися з таких причин: автоматично після закінчення строку дії наказу, якщо його дія була обмежена часом; відкликанням або скасуванням органом, який його видав, якщо виникають зміни в обставинах або потреби підприємства; заміною новим актом наприклад, видається новий наказ, який скасовує попередній. У цьому випадку наказ не вважається незаконним, його дія просто припиняється відповідно до передбачених процедур. Визнання наказу протиправним це правовий результат, що виникає за рішенням суду. Для цього необхідно довести, що наказ: порушує законодавство України; порушує права, свободи чи інтереси працівника; прийнятий з перевищенням повноважень посадової особи або органу, який його видав. Також при «втраті чинності наказу» та «визнанні протиправним та скасуванні» настають різні юридичні наслідки, зокрема: При «втраті чинності» означає, що наказ більше не має сили внаслідок рішення органу, який його прийняв чи закінчення строку його дії. А у випадку «визнання протиправним» підтверджує, що наказ із самого початку був незаконним, і його юридичні наслідки анулюються ретроспективно. Обидва випадки мають різну природу і потребують дотримання визначених процедур. Наказ №1310-К є первинним актом, який поклав початок подальшому втручанню у трудові права позивача, зокрема зміні місця виконання трудових обов`язків. Будь-які наступні накази (№154-К, №1523-К) мають похідний характер і базуються саме на положеннях наказу №1310-К. Якби не було видано наказ №1310-К, не виникло б підстав для видання наказів №154-К та №1523-К. Це доводить, що визнання первинного наказу протиправним матиме ретроспективний ефект на всю низку пов`язаних управлінських рішень. Скасування або втрата чинності наказу в адміністративному порядку не знімає його права звернутись в суд для отримання правової оцінки вже вчиненому акту, який: порушив його трудові права, застосовувався в управлінській діяльності органу, породив реальні наслідки для позивача як працівника. У протилежному випадку орган влади може видавати неправомірні акти, а потім «знімати з себе відповідальність», формально їх відкликаючи, щойно постає ризик судового контролю. Правовий інтерес позивача у визнанні наказу протиправним не зникає навіть у разі припинення його дії. Зокрема: цей наказ вплинув на місце його проживання, режим роботи, витрати на проїзд, сімейні обставини тощо; наказ використовувався як підстава для подальших змін у трудових відносинах, які чинні донині; відсутність судового рішення може бути використана в майбутньому як приховане «виправдання» подібних дій з боку органу. Видання низки наказів без належного повідомлення працівника, без урахування його життєвих обставин, без обґрунтованих причин та документального підтвердження необхідності таких змін свідчить про свавільність дій органу, що порушує принципи добросовісності, пропорційності, передбачуваності, визначені як в національному законодавстві, так і в практиці ЄСПЛ. У письмових пояснення вх. 14482 від 07.08.2025 р. представник позивача адвокат Ващишина О.В. наводить положення ст. 29 КЗпП України та ч. 3 ст. 32 КЗпП України та вказує, що посилання на дану частину було б доречним у випадку, якщо зміни відбулись в межах однієї місцевості, там де позивач виконував покладені на нього службові обов`язки. Функціональні обов`язки Державної служби України з безпеки на транспорті, яка діє відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. №103 (зі змінами), з моменту працевлаштування позивача - не змінилися. 3 наказами чи положеннями про зміни функції в Департаменті позивача не ознайомлювали, а тому посилання в наказі №1310-к від 10.11.2023 на ч.3 ст. 32 КЗпП України є необґрунтованим та недоречним. Також наводить положення ч. 2 ст. 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», Постанову Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 р. №1109. Відповідно у наведеному переліку - Державна служба України з безпеки на транспорті відсутня. Відповідно до оспорюваного наказу позивач був переведений, оскільки мав продовжити роботу за тією самою спеціальністю, кваліфікацією і посадою, яка була передбачена трудовим договором у межах тієї самої юридичної особи, однак в іншій місцевості. Зміна місцевості є істотною зміною умов праці. Наводить положення ч.1 ст. 32 КЗпП України та вказує, що відстань між містом Луцьк (де розташований Відділ державного нагляду (контролю) у Волинській області) та містом Київ становить 400 км. Позивач зареєстрований в Рівненській області, де проживає його дружина та троє синів. Відстань від села Городок Рівненської області до міста Київ орієнтовно 330 км. Своєї згоди, як усної, так і письмової на переведення (визначення місця роботи) у місті Київ позивач не надавав. Наводить положення ч. 3 ст. 32 КЗпП України та вказує, якщо працівник протягом тривалого часу виконував свої обов`язки в конкретній області (зокрема, системні напрямки на перевірки в цій місцевості), це фактично стало невід`ємною частиною його трудової діяльності. Оскільки, у відповідача не було підстав для визначення робочого місця в місті Києві, тому наказ підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Важливо, що між переміщенням та переведенням є відмінності, оскільки вони регулюються різними нормами, та мають різну процедуру, зокрема: згідно зі ст. 32 КЗпП України, переведення в іншу місцевість допускається лише за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених законом; якщо змінюється характер роботи, місце виконання обов`язків або інші суттєві умови праці, це вважається переведенням, а не переміщенням, і потребує погодження працівника. У період воєнного стану Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» допускає переведення працівника без його згоди лише для відвернення чи ліквідації наслідків бойових дій, пов`язаних із загрозою життю або здоров`ю в зоні бойових дій. Якщо переведення здійснюється до безпечної місцевості без таких підстав, це порушує права працівника. В наказі, який підлягає скасуванню не вказано про вказані вище обставини. Враховуючи наведене, (відповідач) роботодавець повинен попередити працівника про зміну істотних умов праці не пізніше двох місяців до її фактичного впровадження, якщо інше не передбачено спеціальними нормами (ч. 3 ст. 32 КЗпП). Недотримання цих вимог є підставою для визнання наказу незаконним. Зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Вказане підтверджується правовим висновком згідно постанови Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 607/83/16-ц. Вирішуючи питання щодо застосування норми ч. 3 ст. 32 КЗпП України, Верховним судом у постанові від 16.01.2019 року у справі №582/1001/15 викладено правовий висновок про те, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки у тому випадку, якщо буде доведено наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці. Однак, Відповідач не надав належного підтвердження того, що з моменту працевлаштування позивача відбулись зміни в обов`язках та обсягу роботи останнього та структури Укртрансбезпеки в цілому: не надано реєстрів вхідної/вихідної кореспонденції, кількість працівників, затвердження нових планів роботи і тд. Питання переведення на роботу в іншу місцевість регулюється статтями 120 та 5-1 КЗпП України та постановою Кабінету Міністрів України «Про гарантії та компенсації при переїзді на роботу в іншу місцевість» від 2 березня 1998 р. № 255 (далі - Постанова № 255). У наказі №1310-к від 10.11.2023 відсутня інформація щодо авансування витрат на переїзд позивача та його сім`ї у місто Київ. Станом на момент винесення наказу №1310-к від 10.11.2023 на утриманні позивача було троє неповнолітніх дітей та його дружина - [PERSON] , яка має інвалідність. В Державної служби України з безпеки на транспорті були наявні вказані документи, а тому при винесені наказу повинні були бути враховані вказані обставини. Враховуючи вищевказане в даному випадку мали місце істотні зміни умов праці. За таких обставин, наказ №1310-К від 10.11.2023 суперечить чинному законодавству України про працю, а тому підлягає скасуванню. Матеріали справи підтверджено факт постійного виконання позивачем своїх посадових обов`язків у Волинській області з моменту призначення на посаду. Окрім того, відповідач не надав жодних доказів, що могли б спростувати наведені факти або поставити під сумнів сталість місця роботи у Волинській області позивача. Таким чином, усі надані документи та обставини справи логічно узгоджуються між собою і підтверджують, що робота позивача здійснюється на постійній основі в межах одного відділу, розташованого у Волинській області. У письмових\~пояснення вх.\~14601\~від 08.08.2025\~р.\~представник позивача адвокат Ващишина О.В. вказує, що [PERSON] відповідно до Наказу голови Державної служби України з безпеки на транспорті від 17.08.2021 р. № 1337-К «Про призначення Токара Олександра» працює на посаді старшого державного інспектора відділу ринкового нагляду та державного контролю ліцензійних вимог Департаменту державного контролю на транспорті з 19 серпня 2021 року. Покладені на нього обов`язки постійно виконував у Відділі державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вулиця Підгаєцька, 3. В своїй роботі [PERSON] керується посадовою інструкцією старшого державного інспектора відділу ринкового нагляду та державного контролю ліцензійних вимог Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті, затвердженою Головою Державної служби України з безпеки на транспорті 02.02.2021 р. та правилами внутрішнього трудового розпорядку, які не є державними службовцями, Державної служби України з безпеки на транспорті (далі правила внутрішнього трудового розпорядку), Законами України та іншими нормативно-правовими актами. Функціональні обов`язки Державної служби України з безпеки на транспорті, яка діє відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 (зі змінами), з моменту працевлаштування [PERSON] - не змінились. 3 наказами чи положеннями про зміни функції в Департаменті його не ознайомлювали. Просить врахувати, що посада [PERSON] у відділі, в якому працює [PERSON] як на момент працевлаштування (наказ від 17.08.2021 року № 1337-К «Про призначення [PERSON] »), так і на момент винесення спірного наказу (наказ від 10.11.2023 року № 1310-К «Про визначення робочого місця для [PERSON] ») називалась наступним чином: старший державний інспектор відділу ринкового нагляду та державного контролю ліцензійних вимог Департаменту державного контролю та транспорті. 3 моменту працевлаштування [PERSON] завжди виконував покладені на нього функції за місцем розташування Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області (адреса: місто Луцьк, вул. Підгаєцька, 3). Означене, окрім копій документів, які містяться в матеріалах даної справи підтверджується ще й карткою контролера (дата початку дії картки - 08.12.2022; дата закінчення дії картки - 07.12.2024; найменування органу державного контролю: Укртрансбезпека); поштова адреса органу державного контролю:UA, 43020, м.Луцьк, вул.Підгаєцька,3). У клопотанні вх. 14953 від 14.08.2025 р. представник відповідача [PERSON] вказує, що Державна служба України з безпеки на транспорті як центральний орган виконавчої влади здійснює свою діяльність відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103. Структура Укртрансбезпеки, яка діяла станом на 17.08.2021, затверджена наказом Голови Державної служби України з безпеки на транспорті № 533 від 29.07.2021 та введена в дію наказом Голови Державної служби України з безпеки на транспорті №534 від 30.07.2021. Укртрансбезпека складається з центрального апарату та територіальних органів. У відповідності до структури Департамент державного контролю на транспорті є структурним підрозділом центрального апарату Укртрансбезпеки та у 2021 році був розташований за юридичною адресою служби: місто Київ, проспект Перемоги, 14 (нині м. Київ, проспект Берестейський, 14). У додаткових\~поясненнях вх.\~14983\~від 14.08.2025\~р.\~представник відповідача Залізняк О.Л. вказує, що наказом № 1337-к від 17.08.2021 [PERSON] призначено на посаду старшого державного інспектора відділу ринкового нагляду та державного контролю ліцензійних вимог Департаменту державного контролю на транспорті ( далі Департамент). Станом на 17.08.2021 в Державній службі України з безпеки на транспорті діяла структура, затверджена наказом Голови Державної служби України з безпеки на транспорті № 533 від 29.07.2021 та введена в дію наказом Голови Державної служби України з безпеки на транспорті № 534 від 30.07.2021. Департамент державного контролю на транспорті, відповідно до структури, входив до центрального апарату та знаходився за юридичною адресою: місто Київ, проспект Перемоги, 14 ( нині м. Київ, проспект Берестейський, 14). Отже, при влаштуванні на роботу [PERSON] знав, що призначається на посаду в Департамент, який відноситься до центрального апарату служби, а не до територіального органу. Окремого наказу про визначення місця роботи [PERSON] у Волинській області не виносилось. Укртрансбезпека не заперечує, що [PERSON] виконував службові обов`язки на території Волинської області. Але цей факт не спростовує прийняття на роботу [PERSON] до Департаменту центрального апарату , що знаходиться у Києві. Наголошують, що позивач [PERSON] знав на яку посаду його прийнято на роботу, що підтверджується ознайомленням його з наказом про призначення і ознайомленням з посадовими інструкціями. Укртрансбезпека, як орган центральної виконавчої влади здійснює свою діяльність відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі Положення), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103. Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі Положення). Відповідно до пункту 1 Положення Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Тобто, на всі дії та рішення Укртрансбезпеки, як органу державної влади, поширює свою дію пряма норма статті 19 Конституції України. Зазначена стаття Основного Закону також покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо належної організації умов праці для своїх працівників. Одним із завдань Укртрансбезпеки, відповідно до підпункту 50 пункту 5 Положення, є розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Укртрансбезпеки. Крім того, в межах своєї діяльності, Укртрансбезпека здійснює розгляд запитів від адвокатів, народних депутатів, правоохоронних органів, здійснює ведення відповідних баз даних, реєстрів, які використовуються Укртрансбезпекою під час здійснення покладених на неї функцій. Виконання вищезазначених функцій на високому рівні потребує залучення висококваліфікованих та компетентних працівників. Невиконання зазначених функцій, або виконання поза строками, встановленими чинним законодавством, може створювати негативні наслідки як для Держави в особі Укртрансбезпеки, так і для українського суспільства в цілому. Після початку повномасштабного вторгнення країною- агресором на територію України було введено воєнний стан. У зв`язку із введенням воєнного стану на території України та довготривалими воєнними діями на значній території країни, змінився об`єм робочого навантаження на структурні підрозділи Укртрансбезпеки, зокрема на Департамент державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті. Як уже зазначалося раніше, у 2023 році об`єм загального документообігу Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті збільшився на 64 %. Відповідно до Посадової інструкції, з якою позивач був ознайомлений під підпис, його завданнями та обов`язками , зокрема: відповідно до пункту 2.2 організовує та бере участь у здійсненні ринкового нагляду та державного контролю за додержанням ліцензійних умов; відповідно до пункту 2.3 за дорученням керівництва Департаменту розглядає звернення органів державної влади, правоохоронних органів, народних депутатів України, підприємств, установ, організацій ( всіх форм власності), адвокатські запити та звернення громадян. Внаслідок введення воєнного стану збільшився обсяг виконання завдань, покладених на Департамент державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті та зменшився обсяг виконання завдань в межах територіального підрозділу Укртрансбезпеки, внаслідок чого виникла службова необхідність залучити позивача до виконання його посадових обов`язків відповідно до Посадової інструкції. Належне виконання посадових обов`язків позивачем є його прямим обов`язком та є необхідними для належного забезпечення роботи Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті. У своїх поясненнях представник позивача неодноразово зазначає, що позивач виконував свої посадові обов`язки у Волинській області. Цей факт не заперечується Укртансбезпекою, але ніяк не спростовує факт законності Наказу № 1310-к від 10.11.2023. У позовній заяві позивач зазначає, що він зареєстрований в Рівненській області, де проживає його дружина та діти. В особовій справі [PERSON] містяться відомості про дітей і про дружину, проте відсутня будь яка інформація чи довідки про інвалідність дружини. Також, декларацією особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка є у відкритому доступі на сайті НАЗК https://public.nazk.gov.ua/documents/22d71ba3-a1e7-455d-9930-ef36abd31099, підтверджується, що все нерухоме майно позивача та його сім`ї знаходиться в Рівненській області. Дружина позивача веде підприємницьку діяльність в Рівненській області. Також [PERSON] є депутатом Дубенської міської ради ( Рівненська область). Майно, сім`я, представницька діяльність у сфері місцевого самоврядування [PERSON] зосереджені саме в Рівненській області, а не в Луцьку. Проте, позивач в своїй заяві від 22.11.2023 просить перевести його до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області. Заява [PERSON] від 22.11.2023 з проханням перевести його до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області також є підтвердженням, того, що [PERSON] розуміє, що є працівником Департаменту, який знаходиться в центральному апараті Укртрасбезпеки, який відповідно знаходиться в місті Києві. У судовому засіданні представник позивача адвокат Ващишина О.В. підтримала позов та просить його задовільнити. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просять відмовити в їх задоволенні. Суд, вислухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом установлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , з 09.07.1999 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , про що свідчить засвідчена позивачем копія свідоцтва про одруження серія [NUMBER] (а.с. 36 т.1). З 09.04.2021 р. позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11 т.1). Вони з дружиною, яка є інвалідом 2 гр. захворювання, є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується засвідченими позивачем копіями пенсійного посвідчення № [NUMBER] , довідкою до акта огляду МСЕК №913414, свідоцтв про народження серія [NUMBER] , серія [NUMBER] , серія [NUMBER] (а.с.33-35 т.1). Позивач орендує квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором оренди квартири від 17.07.2023 р. (а.с.40-44 т.1) 17.08.2021 р. наказом Голови Державної служби України з безпеки на транспорті Є. Прокопчука №1337-к м.Київ «Про призначення Токара Олександра» відповідно до статей 21 та 26 КЗпП України призначено [PERSON] на посаду старшого державного інспектора відділу ринкового нагляду та державного контролю ліцензійних вимог Департаменту державного контролю на транспорті, з 19.08.2021 р., з посадовим окладом відповідно до штатного розпису, зі строком випробування 3 місяці. (а.с. 74 т.1). 19.08.2021 р. позивач [PERSON] ознайомлений із посадовою інструкцією старшого державного інспектора відділу ринкового нагляду та державного контролю ліцензійних вимог Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті, яка затверджена 02.02.2021 р. Головою Державної служби України з безпеки на транспорті, де у п.1.4 розділу І Загальні положення вказано: «Старший державний інспектор підпорядковується безпосередньо заступнику директора Департаменту начальнику Відділу та призначається на посаду, звільняється з посади, в установленому законодавством порядку керівником Укртрансбезпеки» (а.с. 15-18 т.1). Позивачу видано картку контролера, яка діє з 08.12.2022 по 07.12.2024 р., яка містить поштову адресу органу державного контролю 43020, Луцьк, Підгаєцька, 3. 05.09.2023 р. позивачу [PERSON] старшому державному інспектору відділу ринкового нагляду та державного контролю ліцензійних вимог Департаменту державного контролю на транспорті Державною службою України з безпеки на транспорті видано посвідчення [NUMBER] . Як убачається із службової записки директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Д. Гладчука від 08.11.2023 р. №36808/3.1/18-23, відповідно до п.п 1.4, 2.2, 2.22 посадової інструкції старшого державного інспектора відділу ринкового нагляду та державного контролю ліцензійних вимог Департаменту державного контролю на транспорті, у зв`язку з необхідністю виконання збільшеного обсягом завдань покладених на Департамент державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, виникла службова необхідність залучити [PERSON] до виконання його посадових обов`язків згідно посадової інструкції та запропоновано залучити [PERSON] до виконання його посадових обов`язків згідно посадової інструкції, із визначенням йому робочого місця в Департаменті державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті за адресою: м. Київ, просп. Берестейський, 57, на період правового режиму воєнного стану в Україні (а.с. 82-83 т.1). 15.09.2023 р. позивач [PERSON] надав згоду Голові Укртрансбезпеки [PERSON] на відрядження до м. Одеса з 17.09.2023 по 07.10.2023 р. 10.11.2023 р. наказом №1310-К Голови Державної служби України з безпеки на транспорті Євгеном Зборовським «Про визначення робочого місця для Токаря Олександра» відповідно до ст. 29, ч.3 ст. 32 КЗпП України, ч.2 ст.6 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою КМУ від 11.02.2015 р. №103, з метою забезпечення безперервної та стабільної роботи Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті: п.1 визначено Токарю О., старшому державному інспектору відділу ринкового нагляду та державного контролю ліцензійних вимог Департаменту державного контролю на транспорті, робоче місце за адресою: м.Київ, просп. Берестейський, 57, перший поверх, з 17 листопада 2023 р. на період дії правового режиму воєнного стану в Україні. Підстава: службова записка директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Д. Гладчука від 08.11.2023 р. №36808/3.1/18-23. Пункт 3 виконувати Токарю О.: завдання і обов`язки, визначені посадовою інструкцією старшого державного інспектора відділу ринкового нагляду та державного контролю ліцензійних вимог Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті, затвердженою Головою Державної служби України з безпеки на транспорті 02.02.2021 р.; доручення директора Департаменту державного нагляду (контролю) забезпекою на наземному транспорті або особи, яка виконує його обов`язки. Пункт 4 директору Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті або особі, яка виконує його обов`язки: забезпечити [PERSON] належні умови праці, необхідні для виконання посадових обов`язків; здійснювати контроль за дотриманням [PERSON] Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників, які не є державними службовцями Державної служби України з безпеки на транспорті, затверджених наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 01.02.2016 р. №357 (зі змінами); забезпечити здійснення обліку робочого часу [PERSON] ; подавати до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку обґрунтоване подання про встановлення [PERSON] розміру місячної премії; Департаменту роботи з персоналом довести цей наказ до відома [PERSON] у порядку, визначеному законодавством, в тому числі шляхом використання електронної комунікації; Управлінню фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку врахувати цей наказ у подальшій роботі (а.с.13-14 т.1). Вказаний наказ було надіслано позивачу 10.11.2023 р. о 17 год. 38 хв. шляхом відправлення повідомлення з вкладенням на електронну адресу працівника та через месенджер Viber, що підтверджується протоколом про доведення інформації та документів до відома працівника (а.с.75 т.1). 15.11.2023 р. та повторно 22.11.2023 р. позивач звертався до відповідача із повідомленнями, в яких інформував останнього про ненадання ним згоди на визначення місця роботи за адресою м. Київ, просп. Берестейський, 57, перший поверх з 17.11.2023 р.; з наказом №1310-К від 10.11.2023 р. він не згідний; просив скасувати наказ №1310-к, залишити місце роботи: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Підгаєцька, 3; перевести його на вакантну посаду старшого інспектора Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Укртрансбезпеки та визначити місце роботи: Волинська обл. с.Луцьк, вул. Підгаєцька,3 (а.с. 27 т.1). 12.01.2024 р. Голова Укртрансбезпеки Є. Зборовський в абзаці 3 повідомлення О. Токарю вих. №557/4.3/15-24 вказує, що згідно з наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 23.12.2021 р. №2440-К «Про упорядкування структури Укртрансбезпеки», зокрема : ліквідовано відділ ринкового нагляду та державного контролю ліцензійних вимог Департаменту державного контролю на транспорті; утворено відділ ринкового нагляду Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, відділ державного контролю ліцензійних умов Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті. Також вказано на наявність можливості розглянути питання переведення позивача на вакантну посаду старшого державного інспектора відділу державного контролю ліцензійних умов Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Укртрансбезпеки, яка відповідає його кваліфікації, досвіду трудової діяльності, стажу роботи в Укртрансбезпеці (а.с.28-29 т.1). 12.02.2024 р. наказом Державної служби України з безпеки на транспорті №154-К «Про визначення робочого місця для [PERSON] », визначено робоче місце за адресою: вул. Фізкультурна, буд. 9, м. Київ, з 19 лютого 2024 року на період дії правового режиму воєнного стану в Україні (а.с. 54 т.2). Вказаний наказ №154-К «Про визначення робочого місця для Токаря Олександра» є предметом розгляду цивільної справи 161/9243/24, провадження у якій зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 161/3055/24. 04.11.2024 р. наказом Голови Державної служби України з безпеки на транспорті №1523-К «Про визначення робочого місця для Токаря Олександра», визначено робоче місце за адресою: вул. Ділова, 24, м. Київ, з 05 листопада 2024 року на період дії правового режиму воєнного стану в Україні (а.с. 124 т.2). Як убачається із табелів обліку використання робочого часу Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області за 2021- 2023 р. (а.с.19-26, 106-146 т.1) та Витягу з Графіку відпусток державних службовців та працівників апарату Державної служби України з безпеки на транспорті та її територіальних органів на 2024 рік (а.с.38 т.1), направленнях на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) №НР000069 від 11.08.2023 р. (а.с.39 т.1) та за період серпень 2021 листопад 2023 р. (а.с.7-45 т.2) , Журналу обліку проведення інструктажів перед виходом посадової особи Укртрансбезпеки на рейдову перевірку у Відділі державного нагляду (контролю) у Волинській області (а.с.153-160 т.1) позивач [PERSON] виконував свої посадові обов`язки у Волинській області. Разом з тим, 17.08.2021 р. наказом Голови Державної служби України з безпеки на транспорті Є. Прокопчука №1337-к м.Київ «Про призначення Токара Олександра» відповідно до статей 21 та 26 КЗпП України Токара О. призначено на посаду старшого державного інспектора відділу ринкового нагляду та державного контролю ліцензійних вимог Департаменту державного контролю на транспорті, з 19.08.2021 р., з посадовим окладом відповідно до штатного розпису, зі строком випробування 3 місяці. Відповідно до довідки Голови Укртрансбезпеки М. Лагугіна №5759/5.2.1/14-25 від 12.08.2025 р. Структура Укртрансбезпеки, яка діяла станом на 17.08.2021 р., затверджена наказом Голови Державної служби України з безпеки на транспорті №533 від 29.07.2021 р. та введена в дію наказом Голови Державної служби України з безпеки на транспорті №534 від 30.07.2021. Укртрансбузпека складається з центрального апарату та територіальних органів. У відповідності до структури, Департамент державного контролю на транспорті є структурним підрозділом центрального апарату Укртрансбезпеки та у 2021 році був розташований за юридичною адресою служби : м. Київ, проспект Перемоги, 14 (нині м.Київ, проспект Берестейський, 14). У відповідності до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1\~ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6\~ст.81 ЦПК України). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3\~ст. 89 ЦПК України). Натомість, ані вказаний наказ від 17.08.2021 р. про призначення позивача на посаду, а ні інші докази, які наявні у справі, не містить визначеного робочого місця для позивача, яке первинно визначено оспорюваним наказом відповідача від 10.11.2023 р. про визначення робочого місця для позивача. Стаття 43 Конституції України\~гарантує право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до\~ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених\~Конституцією України. Відповідно до ч.3 ст. 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. \У період дії воєнного стану норми частини третьої статті 32 щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються згідно із Законом\~№ 2136-IX від 15.03.2022\ Отже, за мовчазною згодою роботодавця та працівника, позивач здійснював свої посадові обов`язки на території Волинської області, що не заперечується сторонами, однак умови проходження його служби змінилися. Верховний Суд у постанові від 23 березня 2016 року у справі №6-2748цс15, та постанові від 22 травня 2019 року у справі №754/8595/17-ц, вказав, що зміна істотних умов праці за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці. Законодавством України не передбачено норм, якими прямо визначено, що саме є змінами в організації виробництва і праці, такого переліку та критеріїв законодавчо не встановлено. Суд вважає безпідставним доводи позивача, що передбачений ч. 3\~ст. 32 КЗпП України\~порядок зміни істотних умов праці відповідачем дотриманий не був, оскільки законодавством України не передбачено норм, якими прямо визначено, що саме є змінами в організації виробництва і праці, такого переліку та критеріїв законодавчо не встановлено. Крім того, право відповідача на запровадження таких змін передбачено статями 42, 44 ГК України, якими визначено, що суб`єктам підприємницької діяльності надано право самостійно визначати порядок залучення та використання матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів (в тому числі і трудових), самостійно встановлювати та змінювати організацію виробництва і праці. Відповідно до ч. 1\~ст. 62 ГК України, підприємство самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Згідно з ч. 1\~ст. 64 ГК України, підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо). Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис (ч. 3\~ст. 64 ГК України). Втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України. Викладені позивачем доводи позовної заяви не містять таких підстав, з посиланням на норму закону, відповідно до яких є необхідність у реагуванні на рішення про внутрішній устрій підприємства за вимогою працівника. Так у правовій позиції Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 травня 2023 року по справі № 212/2542/22, в якій Верховний Суд погодився з позицією суду апеляційної інстанції, та прийшли до висновку, що «Відповідач вправі впроваджувати зміни в організації виробництва і праці як в цілому по підприємству, так і в окремих підрозділах, або по відношенню до окремих працівників, які вважає за доцільне для покращення ефективності своєї діяльності». Верховний Суд у постанові від 06.12.2023 (справа № 581/400/23) зазначає, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Крім того, Верховний Суд у постанові від 20.03.2019 (справа № 317/4223/16-ц) зазначає, що проведення заходів щодо зміни організації виробництва і праці - це виключне повноваження власника і суд не вправі обговорювати та вирішувати питання про доцільність змін в організації виробництва і праці. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позивач не довів протиправності дій відповідача, а підстави для визнання незаконним та скасування наказу Голови Державної служби України з безпеки на транспорті «Про визначення робочого місця Токаря Олександра» №1310-К від 10.11.2023 р. відсутні. За наведеного наявні підстави для відмови у задоволенні позову. Розподіл судових витрат суд вирішує за правилами ст.141та ст.142 ЦПК України. Позивач був звільнений від сплати судових витрат. Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Тому судові витрати компенсуються за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed