Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Новак Наталія Юріївна, до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що 22.02.2019 було зареєстровано шлюб між нею та громадянином Грецької Республіки [PERSON] , від якого сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . У червні 2021 року позивачка разом із малолітньою дитиною за згодою відповідача, що була оформлена письмово приватною угодою від 22.06.2021, з умовою, що у разі бажання позивачки залишитися в Україні після 28.08.2021, відповідач поїде в Україну для спільного вирішення питання опіки і спілкування з дитиною. Проте, відповідач, незважаючи на повідомлення позивачки про те, що вона з дитиною залишається в Україні після 28.08.2021 в Україну не приїхав, до цього часу дитиною не опікується, грошей на утримання дитини не надає. Натомість - у березні 2023 відповідач звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом про розірвання шлюбу, та на підставі рішення даного суду від 07.08.2023 шлюб між сторонами було розірвано. З цього часу позивачка разом із малолітньою дитиною проживають за адресою [ADDRESS] . Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач проживає у Грецькій Республіці та не приймає участі в утриманні дитини. Враховуючи вимоги позову, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) громадянина Грецької Республіки [PERSON] , починаючи з дати пред`явлення позову до суду та до досягнення донькою сторін повноліття, а також покласти на відповідача понесені витрати на оплату правничої допомоги. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду та справу передано судді Застрожніковій К.С. 13.12.2024 на підставі ухвали суду у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання. 18.06.2025 суд перейшов до розгляду цивільної справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. 16.07.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Голосова Юрія Валерійовича до суду надійшла заява, в якій представник зазначає, що вказана цивільна справа не підсудна судам України, оскільки відповідач не має місця проживання на території України та на території України відсутнє рухоме та нерухоме майно, належне відповідачеві. В даному випадку справа має розглядатись відповідним судом іноземної держави, та не підлягає розгляду відповідно до цивільного законодавства України. 23.07.2025 від представника позивачки [PERSON] адвоката Новак Наталії Юріївни до суду надійшли заперечення на заяву представника відповідача, в якій остання наполягає, що вказана цивільна справа підсудна Солом`янському районному суду міста Києва, посилаючись на те, що така позиція представника відповідача суперечить положенням п. 4 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», ч. 10 ст. 28 ЦПК України, та ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст. 3 Конвенції про юрисдикцію, застосовне право, визнання, виконання та співробітництво у справах про аліменти (Гаага, 2007), а саме - первинною юрисдикцією у справах про аліменти є країна проживання дитини. Таким чином, оскільки позивачка разом із дитиною проживає на території Солом`янського району міста Києва, вказана цивільна справа підсудна саме даному суду. 13.08.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Голосова Юрія Валерійовича до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначається, що відповідач частково визнає позовні вимоги, в частині стягнення з нього аліментів у розмірі частки, разом із тим не погоджується з твердженням позивачки про порушення ним вимог ст. 180 СК України та ухилення від виконання обов`язку щодо надання матеріальної допомоги дитині. Зокрема, відповідач не визнає вимог позивача про покладення на нього судових витрат, пов?язаних із оплатою правової допомоги у сумі 6000 грн., а також заявленими витратами, які позивач планує понести під час розгляду справи, які вважає необґрунтованими, зазначивши, що під час вирішення справи про розірвання шлюбу, він звертався до матері дитини із пропозицією врегулювання питання участі батька у вихованні, спілкування та матеріальному забезпеченні дитини мирним шляхом через укладання нотаріальної угоди, однак позивачка відмовилась. Зазначив також про оформлений відповідачем страховий поліс, в якому вигодонабувачем зазначена його донька. У судове засідання, призначене на 02.09.2025 сторони не прибули. Представник позивачки просила вирішити спір у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не прибули, повідомлялись у встановленому законом порядку про місце, день та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомили. Таким чином, суд вирішив спір за наявними доказами із врахуванням змісту заяв сторін. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши позов, судом встановлені наступні обставини та суд дійшов до наступних висновків: 22.02.2019 між громадянином Грецької Республіки [PERSON] та громадянкою України [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану муніципалітету Ретімні, Грецька Республіка за актовим записом № 04/01/2019. [INFO] у сторін народилась донька - [PERSON] . У червні 2021 року позивачка разом із дитиною за згодою відповідача виїхала до України, та місцем проживання дитини є адреса місця проживання позивачки: [ADDRESS] . 07.08.2023 рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва у цивільній справі № 487/2065/23 шлюб, зареєстрований між сторонами, було розірвано. Після розірвання шлюбу донька сторін [PERSON] , [INFO] проживає та перебуває на утриманні матері. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 2563 гривні, дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Враховуючи повне визнання відповідачем позову в частині стягнення з нього аліментів у розмірі частки від усіх доходів (заробітку) відповідача, про що зазначено у відзиві, поданому до суду представником відповідача, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів дитини, враховуючи покладення законом на батьків обов`язку утримувати дітей до досягнення ними повноліття, стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.09.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Стосовно повноважень суду України на розгляду вказаної цивільної справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Зі змісту ст. 66 Закону України «Про міжнародне приватне право» слідує, що Права та обов`язки батьків і дітей, крім випадків, передбачених статтями 67, 67-1, 67-4 цього Закону, визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини. Відповідно до ст. 67 даного Закону, зобов`язання щодо утримання, що виникають із сімейних відносин, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання. Сторони зобов`язання щодо утримання можуть обрати право, що застосовується до зобов`язання щодо утримання, відповідно до правил, визначених статтею 67-4 цього Закону. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про право дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Таким чином, із врахуванням тих обставин, що позивачка є громадянкою України та пред`являючи до суду позов, діє в інтересах дитини, місцем проживання якої є квартира за адресою: [ADDRESS] , що територіально знаходиться у Солом`янському районі міста Києва, дана справа підсудна Солом`янському районному суду міста Києва. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Ч. 2 ст. 137 цього Кодексу встановлено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Ч. 3 ст. 137 цього Кодексу встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До позову на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копії: - договору про надання правової допомоги № 06/24 від 15.02.2024, укладеного між позивачкою та адвокатом Новак Н.Ю., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 000177, видане Радою адвокатів міста Києва 16.04.2018, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе обов?язок представляти її інтереси, а також інтереси її малолітньої доньки, в судах України; - додаткову угоду до договору про надання правової допомоги № 06/24 від 15.02.2024, за 10.09.2024, відповідно до змісту якої, сторони узгодили, що вартість надання правової допомоги в суді першої інстанції становить: 2.1. складання та подання до суду позовної заяви - 6 000 грн., 2.2. складання та подання до суду заяви по суті спору - 3 000 грн., 2.3. складання та подання до суду заяви з процесуальних питань - 1500 грн., 2.4. Ознайомлення з матеріалами справи в Солом`янському районному суді міста Києва - 3 000 грн., 2.5. участь адвоката у судових засіданнях - 3 000 грн.; - акту приймання-передачі правової допомоги за Договором про надання правової допомоги № 06/24 від 12.02.2025, датований 25.08.2025, зі змісту якого слідує, що адвокатом Новак Н.Ю. були надані наступні послуги: вартість узгодженої сторонами та наданої Адвокатом Клієнту правової допомоги становить 12 000 грн., та складається з: складання та подання до суду позовної заяви - 6000 грн., складання та подання до суду заперечення на заяву представника відповідача щодо юрисдикції розгляду справи про стягнення аліментів - 3 000 грн., участь адвоката у судовому засіданні 25.08.2025 - 3000 грн. Ч. 4 ст. 137 ЦПІК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, оцінюючи докази з метою розподілу судових витрат, із врахуванням поданої до суду представником відповідача заявою про не співмірність витрат на правничу допомогу, викладеною у відзиві на позовну заяву, суд доходить до висновку, що до стягнення з відповідача на користь позивачки підлягає сума витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. Приймаючи зазначене рішення в частині розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, Суд враховує висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховного Суду у справі № 922/445/19, в яких, серед іншого наголошено, що в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Також суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved