Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. До Святошинського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за двома договорами позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що між первісними кредиторами та Відповідачем були укладені договори, за якими Відповідач отримав кредитні кошти, але не виконав своїх зобов`язань щодо їх повернення. Позивач набув право вимоги за цими договорами на підставі договорів відступлення права вимоги (факторингу). Як зазначає позивач, 21.08.2021 року між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" (первісний кредитор) та відповідачем укладено договір № 683698. 07.09.2021 року між ТОВ "МІЛОАН" ( первісний кредитор) та відповідачем укладено договір № 3925126. Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за цими договорами, що призвело до виникнення заборгованості. Станом на день формування позовної заяви, сума заборгованості становить 93 298,86 грн, яка складається з: заборгованості за основним зобов`язанням (тіло кредиту): 14 000,00 грн; заборгованості за нарахованими процентами: 78 225,00 грн; заборгованості за комісіями: 1 000,00 грн; інфляційних збитків: 64,00 грн; нарахованих 3% річних: 9,86 грн. Позивач просить стягнути із відповідача вказану заборгованість, а також судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 21 серпня 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" (первісний кредитор) та відповідачем було укладено договір позики № 683698. За умовами цього договору, відповідачу було надано позику в розмірі 4 000,00 грн. 07 вересня 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" (первісний кредитор) та відповідачем укладено договір позики № 3925126. За умовами цього договору, Відповідачу було надано кредит у сумі 10 000,00 грн. Обидва договори були укладені в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», є еквівалентом договору, укладеного у письмовій формі. Належне виконання кредиторами своїх зобов`язань щодо перерахування грошових коштів підтверджується відповідними доказами, що були надані до суду. Право вимоги за зазначеними договорами перейшло до Позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на підставі наступних договорів відступлення права вимоги (факторингу): Щодо договору № 683698: 25.01.2022 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір № 25/01/2022/1, за яким право вимоги було відступлено. 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та Позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір № 10-01/2023, за яким право вимоги було остаточно відступлено на користь Позивача. Щодо договору № 3925126: 15.12.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір № 15/12-2021-22, за яким право вимоги було відступлено. 10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та Позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір № 10-03/2023/01, за яким право вимоги було відступлено на користь Позивача. Таким чином, на момент подання позовної заяви, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є належним кредитором відповідача за обома договорами. Згідно з розрахунками, наданими позивачем, загальний розмір заборгованості Відповідача становить 93 298,86 грн, яка складається з: основного зобов`язання (тіла кредиту): 14 000,00 грн; процентів за користування кредитом: 78 225,00 грн; комісій: 1 000,00 грн; інфляційних збитків: 64,00 грн; 3% річних: 9,86 грн. Відповідач не надав суду жодних доказів на спростування наданого розрахунку або підтвердження погашення заборгованості. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). В ході розгляду справи стороною позивача доведено те, що товариство на даний час є законним правонаступником стягувача за укладеним договором, боржником за якими є відповідач. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає умовам укладених договорів та вимогам чинного законодавства. Відповідачем не надано жодних доказів щодо належного виконання своїх зобов`язань за кредитними договорами або оспорювання наданого позивачем розрахунку заборгованості. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи викладене, суд вважає, що наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено правомірність нарахування заборгованості за договором, доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання згідно укладеного договору, заборгованість за договором не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, як правонаступника первісного кредитора, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 422,40 грн. Також представник позивача просить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial