Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТОВ/ «Фінансова компанія\~/ФК/\~«Європейська Агенція\~з повернення\~боргів»засобами поштового зв`язку 01.07.2025 подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 18 077,60 грн та судові витрати. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. 08.11.2023 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем [PERSON] укладено Договір позики № 76662834, який підписано електронним підписом позичальника. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та\~ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, згідно умов якого позивач набув права грошової вимоги за Договором позики 76662834 до відповідача в сумі 18\~077,60\~грн, з яких: 4218,34 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 859,26 грн сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Зазначена сума заборгованості відповідачем на даний час не погашена, що підтверджується розрахунком заборгованості. Таким чином, відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за Договором позики № 76662834 від 08.11.2023 в розмірі 18 077,60 грн. Покликаючись на вказані обставини, з урахуванням того, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за вищевказаним кредитним договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», який набув права вимоги за ним, позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 18 077,60 грн, понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн. Позиція відповідача. Відповідач обставин та підстав позову не спростувала, відзиву на позовну заяву не подала. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Турківського району суду Львівської області від 07.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 06.08.2025 о 12:30 год. за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився, зазначивши у позовній заяві про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У зв`язку\~з неявкою\~відповідача [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом засобами поштового зв`язку, ухвалою суду від 06.08.2025 розгляд справи відкладено на 28.08.2025. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом засобами поштового зв`язку, у судове засідання 28.08.2025 повторно не з`явилася. Причин неявки не повідомила, заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи не надала, правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористалася. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 28.08.2025 вирішено проводити заочний розгляд справи № 458/657/25 на підставі наявних у справі доказів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2\~ст.\~247\~ЦПК України\~не здійснюється. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання договірних зобов`язань. Щодо умов та порядку укладання Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 766662834 від 08.11.2023. Згідно з п.1 Договору позики, за цим договором позикодавець - ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язалось передати позичальнику [PERSON] у власність грошові кошти, на погоджених умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Договір позики №766662834 від 08.11.2023 підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 58YUVxmrf6, а отже, є належним та допустимим доказом, що підтверджено укладання між сторонами правочину. У вказаному договорі позики сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку позики, сплати відсотків за користування позикою, розміру і типу процентної ставки. Відповідно до умов договору ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі: 8 500, 00 грн - сума позики; 30 днів строк позики /строк договору; процентна ставка (базова) /день 2,5 % (фіксована), дата надання позики 08.11.2023, дата повернення позики (останній день) 07.12.2023, знижена процентна ставка/день, %( застосовується у відповідності до умов програми лояльності) 0,75%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день, % (не застосовується в період воєнного стану) 2,70 %, пеня 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1186,17% , орієнтовна загальна вартість позики, у грн 10\~412,50 грн, що є Додатком №1 до Договору позики № 766662834 від 08.11.2023 (на умовах повернення позики в кінці строку позики, тобто 07.12.2023). Відповідно до п. п. 5, 5.1., 5.3., 20, 24 Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 766662834 від 08.11.2023: Підписанням цього договору позики позивальник підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mucredit.ua//ua/ dokuments license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та нормативно-правовими актами Національного банку України. Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents- license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі. Технологія (порядок) укладення договору. Цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Договір укладений на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст. 6, 627 ЦК України. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. В матеріалах справи також міститься розрахунок заборгованості за укладеним Договором позики № 766662834 від 08.11.2023 за період з 11.04.2024 по 30.04.2025, що станом на 30.04.2025 заборгованість не погашена, залишок заборгованості складає 18 077,60 грн (а.с.19). 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п.1.1. Договору факторингу, згідно умов цього договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до Витягу з реєстру боржників № 22 від 11.04.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 18\~077,60\~грн, з яких: 4218,34 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 859,26 грн сума заборгованості за відсотками. Таким чином, відповідач [PERSON] має заборгованість перед позивачем за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 766662834 від 08.11.2023 в розмірі 18 077,60 грн З огляду на зазначене і з урахуванням того, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань, заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», який набув права вимоги за ним, позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 18 077,60 грн, та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн в примусовому порядку. Позиція відповідача. Відповідач обставин та підстав позову не спростувала, відзиву на позовну заяву не подала. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому Статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII). Згідно з ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, за змістом зазначеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Аналогічні за змістом висновки, викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема постанові від 12.01.2021 по справі №524/5556/19, від 09.09.2020 по справі №732/670/19, від 23.03.2020 по справі №404/502/18, від 07.10.2020 по справі №127/33824/19 тощо. У кредитних договорах зазначено, що підписанням цих договорів позичальник підтверджує що, ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, вивчив договір та правила надання грошей в кредит. Договір укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції, а також підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Після підписання кредитних договорів у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання кредитних коштів та повернути кредит. Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Статтею 1081 ЦК України передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом . Статтями 1049, 1054 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 1050 ЦК України, визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договорами належним чином не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості. Таким чином, позивач, який набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] згідно із договором факторингу, вправі вимагати виконання відповідачем, як боржником, зобов`язання щодо повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч.2 ст.80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. На підтвердження заявлених позовних вимог позивач надав суду документи щодо надання відповідачу позики, зокрема, копію договору позики № 76662834 від 08.11.2023, копію витягу з реєстру боржників, з яким і пов`язано набуття позивачем права вимоги та розрахунок заборгованості. Згідно наданого позивачем витягу з Реєстру боржників № 22 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с.18) та розрахунку заборгованості за Договором позики № 766662834 від 08.11.2023 за період з 11.04.2024 по 30.04.2025 (а.с.19), станом на 30.04.2025 заборгованість відповідача за вказаним договором не погашена, залишок заборгованості складає 18 077,60 грн, з яких: з яких: 4 218,34 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 859, 26 грн сума заборгованості за відсотками. Разом з тим, відповідач не надала суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт надання їй позики в розмірі, визначеному договором, доказів належного чи часткового виконання зобов`язань по сплаті позики відповідачем також не надано до суду, вказаний розрахунок не спростовано відповідачем із поданням відповідних своїх розрахунків або будь-яким іншим доказом. Також суд зазначає, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до відповідача за Договором позики №766662834 від 08.11.2023, а саме: копію Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, копії додаткових угод № 2 від 28.07.2021, № 22 від 11.04.2024, копію Акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 22 від 11.04.2024 за Договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, витяг з Реєстру боржників № 22 від 11.04.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021. Оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як новий кредитор, набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за укладеним договором у відповідній сумі, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами. За приписами ст. 204 ЦК України, яка регламентує презумпцію дійсності правочину, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Так як договір факторингу (з додатковими умовами), якими обґрунтовуються позовні вимоги у цій справі, на час вирішення спору є дійсним, у судовому порядку недійсним не визнавався та доказів його нікчемності (невідповідності умов імперативним вимогам законодавства) суду не надавалося, суд вважає, що відповідний договір є дійсними та таким, що регламентує правовідносини, визначені ним. При цьому, за умовами вищевказаного договору факторингу перехід права вимоги (набуття права вимоги) відбувається в момент підписання сторонами акту приймання-передачі відповідного Реєстру боржників. Таким чином, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 76662834 від 08.11.2023 у розмірі 18\~077,60\~грн, з яких: 4218,34 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 859,26 грн сума заборгованості за відсотками. Розподіл судових витрат. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те,\~що позов\~задоволено повністю,\~тому з\~відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved