Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

Макарівський районний суд Київської області рішенням від 04 серпня 2025 року відмовив у задоволенні первісних позовних вимог [PERSON] до Садівничого товариства «Хімік» про стягнення заборгованості та у задоволенні зустрічних позовних вимог Садівничого товариства «Хімік» до [PERSON] про визнання договору недійсним. Представник позивача за зустрічною заявою СТ «Хімік», адвокат Дуднік М.А. 07 серпня 2025 року звернулась із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 23\~000 грн. У відзиві на первісний позов сторона заявляла попередній (орієнтовний) розрахунок розміру судових витрат, які планує понести у розмірі 5\~000 грн. На підтвердження понесення таких витрат, до заяви долучений, зокрема, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом відповідно до Договору про надання правничої допомоги від 30 вересня 2024 року № 30/09/24: - ознайомлення з матеріалами справи 2\~000 грн; - підготовка і подання відзиву у справі 3\~000 грн; - представництво інтересів у судовому засіданні 16.01.2025 3\~000 грн; - представництво інтересів у судовому засіданні 15.04.2025 4\~000 грн; - представництво інтересів у судовому засіданні 14.05.2025 4 000 грн; - представництво інтересів у судовому засіданні 23.07.2025 4\~000 грн; - підготовка і подання клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу 3\~000 грн. Від представника позивача за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] , адвоката Ковальова В.М. 11 серпня 2025 року до суду надійшли заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні заяви, обґрунтовуючи тим, що за правовою позицією Верховного Суду сторона повинна документально довести понесені витрати на правничу допомогу і, за наявності цих доказів, подати їх до судових дебатів. Докази оплати за представництво у судових засіданнях існували ще до судових дебатів, але СТ «Хімік» суду їх не надав. Крім того, адвокат Ковальов В.М. зазначив, що оплата за підготовку самої заяви про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 3\~000 грн не підлягає відшкодуванню, оскільки за правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 02.02.2024 у справі № 910/971/22, подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожненою з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору, а є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги. Також не можуть бути відшкодовані витрати за взаємовиключні послуги: ознайомлення з матеріалами справи у жовтні 2024 року 2\~000 грн та підготовка і подання відзиву у справі жовтень 3\~000 грн, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.05.2024 у справі 754/8750/19 зазначила, що витрати на ознайомлення з апеляційними скаргами не можуть бути враховані під час розподілу судових витрат, через фактичне охоплення змістом наданої послуги з підготовки відзивів на апеляційні скарги. Зі свого боку, представник позивача за первісним позовом [PERSON] , адвокат Ковальов В.М. 11 серпня 2025 року звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі, зазначивши, що позивач [PERSON] у зв`язку із розглядом справи поніс витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 32 000 гривень. У відзиві на зустрічну позовну заяву позивач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести у зв`язку із розглядом справи у розмірі 30\~000-40\~000 грн. До заяви долучені такі докази: - копія Договору про надання правничої допомоги від 15.11.2024; - копія Додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги від 15.11.2024; - копія Звіту про виконання договору щодо надання правової допомоги; - копія Акта прийому-передачі наданих послуг від 08.08.2025, згідно з яким: - здійснення правового аналізу матеріалів зустрічної позовної заяви 5\~000 грн; - подання відзиву на зустрічну позовну заяву 6\~000 грн; - здійснення адвокатського запиту з метою отримання доказу 2\~000 грн; - подання заяви клопотання про поновлення строку на долучення доказів 2\~500 грн; - подання заяви про відкладення судового засідання 2\~500 грн; - подання до суду заяви про поновлення строку та долучення доказів 2\~500 грн; - участь у судових засіданнях (16.01.2025, 15.04.2025, 14.05.2025, 23.07.2025) 12\~000 грн. - копія Рахунка від 08.08.2025 за договором про надання правничої допомоги від 15.11.2024. До суду 15 серпня 2025 року від представника СТ «Хімік», адвоката Халупного А.В. надійшли заперечення на клопотання про стягнення судових витрат на правничу допомогу, адвоката Ковальова В.М., в яких просив відмовити у задоволенні такої заяви, обґрунтовуючи її тим, що наявність зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Зауважив, що спір у справі виник зв`язку із вимогою позивача сплатити кошти за Договором про надання поворотної фінансової допомоги від 16.01.2018, про існування якого відповідачу не було відомо, а тому СТ «Хімік» змушений був подати зустрічний позовом через неправомірні майнові вимоги позивача [PERSON] . Також зазначив, що не доведено фактичність та неминучість таких витрат, зокрема, здійснення адвокатського запиту до СТ «Хімік» з метою отримання доказів (протоколу загальних зборів), які необхідні для подачі до суду; подання заяви про поновлення строку та долучення доказів до справи; подання заяви про відкладення судового засідання через перебування представника в [INFO] ; прийняття участі у підготовчих/судових засіданнях, оскільки зустрічний позов розглядався в одному провадження з первісним, а тому заявлення до відшкодування судових витрат за одні і ті ж засідання, з урахуванням відмови [PERSON] у задоволенні первісного позову, суперечать принципу розумності та пропорційності. Представник [PERSON] надіслав 26 серпня 2025 року до суду заяву про розгляд заяв сторін про розподіл витрат на правничу допомогу без його участі. Сторони у судове засідання не з`явилися. Про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідно до частини четвертої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши заяви про стягнення витрат на надання правничої допомоги, заперечення до них, матеріали справи, суд прийшов до таких висновків. Суд встановив, що до Макарівського районного суду Київської області за підсудністю з Фастівського міськрайонного суду Київської області у вересні 2024 року надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Садівничого товариства «Хімік» про стягнення заборгованості у розмірі 17\~923 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначав, що 16 січня 2018 року між ним та СТ «Хімік» укладений Договір про надання поворотної фінансової допомоги, строком до 20 серпня 2024 року. Відповідно до Додаткової угоди від 16.01.2018 до цього договору сторони домовились про те, що позичальник має право використовувати кошти позичкодавця за використану ним електроенергію в СТ «Хімік» та у рахунок сплати членських внесків, цільові внески й інші платежі пов`язані з життєдіяльністю товариства. Таке використання оформляється шляхом підписання актів зустрічних вимог. Так, на підставі актів зустрічних вимог від 01.07.2021, 20.09.2021, 05.01.2022, 06.01.2023, 04.01.2024 борг товариства склав 17\~923 грн. За зустрічною позовною заявою СТ «Хімік» до [PERSON] товариство просило визнати договір недійсним, яка обґрунтована тим, що договір поворотної фінансової допомоги за своєю правовою природою є договором позики, а оскільки відповідно до Статуту СТ «Хімік» прийняття рішень щодо одержання позик та кредитів є виключною компетенцією загальних зборів членів садівничого товариства, правочин укладений колишнім головою [PERSON] поза обсягом цивільної дієздатності підписанта від імені відповідача. Загальні збори СТ «Хімік» такого рішення не приймали та й взагалі не знали про існування договору до моменту відкриття провадження у цій справі за первісним позовом. Крім того, договір укладений заднім числом з метою узаконення руху коштів. Долучені до первісного позову копії касових ордерів та момеріальних ордерів засвідчують рух коштів, внесених до резервного фонду, а не на виконання умов Договору поворотної фінансової допомоги. Витрачання коштів, що надійшли від членів товариства за цільовим призначенням (за спожиту електричну енергію, на будівництво нової інфраструктури) для перерахування чи виплат на інші цілі не допускається. Також, Договір про надання поворотної фінансової допомоги від 16.01.2018 не містить ціни, порядку передачі коштів за договором (строків, розмірів). Макарівський районний суд Київської області рішенням від 04 серпня 2025 року відмовив у задоволенні первісних позовних вимог [PERSON] до Садівничого товариства «Хімік» про стягнення заборгованості та у задоволенні зустрічних позовних вимог Садівничого товариства «Хімік» до [PERSON] про визнання договору недійсним. Суд своє рішення мотивував, тим що, матеріали справи не містили належних, достовірних та достатніх доказів будь-яких домовленостей і зобов`язань між сторонами та предмета спору, а твердження позивача про їх наявність є припущеннями, а тому з аналізу наявних у справі матеріалів, позовні вимоги за первісним позовом є недоведеними та необґрунтованими. У зв`язку із неможливістю встановлення фактичних обставин за первісним позовом, а саме: факту укладення Договору поворотної фінансової допомоги від 16.01.2018 між [PERSON] та СТ «Хімік» в особі голови правління Саркісяна М.А., суд відмовив у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом про визнання недійсним цього договору. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати суд поклав на сторони. Питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, які понесли сторони, суд не вирішував. Згідно із пунктом 3 частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною третьою статті 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина перша, пункт 1 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). У Цивільному процесуальному кодекс України закріплено вимогу для кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (стаття 134 Цивільного процесуального кодексу України). Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору (як позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, так і відзиву), оскільки з огляду на статтю 134 Цивільного процесуального кодексу України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до частини першої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови позову на позивача (пункт 2 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Як було зазначено, суд рішенням від 04 серпня 2025 року відмовив [PERSON] у задоволенні первісних вимог у стягненні з СТ «Хімік» заборгованості за Договором поворотної фінансової допомоги від 16.01.2018 через недоведеність та необґрунтованість позовних вимог. Представник [PERSON] , адвокат Ковальов В.М. просить ухвалити додаткове рішення із стягнення витрат на правничу допомогу, понесені у межах розгляду судом зустрічної позовної заяви, а саме: здійснення правового аналізу матеріалів зустрічної позовної заяви, подання відзиву на зустрічну позовну заяву, здійснення адвокатського запиту; подання заяви про поновлення строку на долучення доказів, подання заяви про відкладення судового засідання, участь у судових засіданнях (16.01.2025, 15.04.2025, 14.05.2025, 23.07.2025). Згідно із пунктом 1 частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За змістом пункту 1 частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Частинами п`ятою, шостою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З цього приводу, слід зазначити, що надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Тобто, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial