Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення недоотриманої пенсії померлого в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначив, що він - [PERSON] , [INFO] , є єдиним сином та спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] у віці 90 роки. Після його смерті відкрилася спадщина у виді недоотриманої пенсії. Спадкодавець [PERSON] був пенсіонером та перебувала на обліку в ГУ ПФУ Запорізької області як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території. На запит нотаріуса органом Пенсійного фонду України було надано відомості, що до наявності недоотриманої пенсії у сумі 215\~898,46 грн., після чого 16.10.2024 нотаріусом було видано йому Свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану суму недоотриманої пенсії. Позивач звернувся із заявою про виплату недоотриманої пенсії та пізніше отримав відповідь від ГУ ПФУ Запорізькій області від 25.03.2025 в якій відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача про виплату недоотриманої пенсії у розмірі 215898,46 грн. відповідно наданого Свідоцтва про право на спадщину за законом № 2218 від 16.10.2024 року, виданого приватним нотаріусом Швець Р.О. ГУ ПФУ в Запорізькій області у свої відповіді від 25.03.2025 року визначає період нарахування недотриманої пенсії з 02.11.2021 по 30.11.2021, за який було нараховано 7124,88 грн., з яким позивач не згоден. На думку позивача, він має право як спадкоємець на отримання повного розміру всієї нарахованої та невиплаченої за життя пенсії спадкодавця без обмеження будь-яким часом у розмірі 215898,46 грн. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути із Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області недоотримані пенсії померлого [INFO] [PERSON] у розмірі 215898,46 грн. на користь [PERSON] , як спадкоємця, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом № 2218 від 16.10.2024 року, виданого приватним нотаріусом Швець Р.О. та стягнути на користь позивача понесені судові витрати. Ухвалою сулу від 26.05.2025 відкрито провадження по вказаній справі, у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи. 06.06.2025 року від ГУ ПФУ в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого представник просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, зазначивши наступне. [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фону України в Запорізькій області та отримував пенсію за віком. Виплату пенсії [PERSON] з 01.01.2018 було призупинено у зв`язку з відсутністю інформації щодо реєстрації в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб. [INFO] [PERSON] помер. Пенсіонеру [PERSON] у період з 01.01.2018 по 11.11.2021 (місяць смерті) пенсія не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки за життя за поновленням виплати пенсії він не звертався. На запит приватного нотаріуса, щодо суми недоотриманої пенсії померлої [PERSON] , 16.02.2022 відповідачем було надано лист, де зазначено, що сума недоотриманої пенсії складає 215\~898,46 грн., в якій зазначено, що розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину. \~ \~ \~ \~Згідно з базою даних Пенсійного фонду України 03.11.2024, 09.03.2025 Позивачем була подана заява про виплату недоотриманої пенсії померлого [PERSON] за свідоцтвом про право на спадщину та іншими документами. Заявнику роз`яснено, що відповідно до пункту 1 статті 46 Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Датою звернення за отриманням пенсії у випадках смерті пенсіонерів є дата звернення осіб, які мають право на виплату недоотриманої пенсії. Період недоотриманої пенсії переглянуто за три роки, сума недоотриманої пенсії померлого за період з 02.11.2021 по 30.11.2021 складає 7124,88 грн. [PERSON] з моменту припинення нарахування пенсії, тобто з 01.01.2018 по день смерті, не звертався до відповідача із заявою про поновлення пенсійних виплат, тому за період з 01.01.2018 по 11.11.2021 (місяць смерті) управління їх не нараховувало. Отже, проводити виплату недоотриманої пенсії немає законних підстав. Відповідач зазначає, що розмір недоотриманої пенсії розраховується з дня звернення спадкоємця із заявою та виплачується не більше ніж за три роки. 03.11.2024, 09.03.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії [PERSON] 25.03.2025 позивачу надано відповідь за якою, йому відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії за померлого [PERSON] , оскільки позивач звернувся більше ніж за три роки до дня смерті, для проведення недоотриманої пенсії відсутні законні підстави. 09.06.2025 позивач подав до суду відповідь на відзив, відповідно до якої просив відмовити в задоволенні відзиву на позовну заяву та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 25.06.2025 року, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання. Ухвалою суду від 11.08.2025 закрито підготовче провадження та призначено вказану цивільну справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, за змістом якої просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.06.1971 року. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.12.2021 року виданого Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у віці 90 років. Відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.10.2024, яке було видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., спадкоємцем майна гр. [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є його син [PERSON] , [INFO] , та до складу спадщини входить недоотримана пенсія померлого за період з лютого 2019 по листопад 2021 у сумі 215\~898,46 грн. На момент видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус визначаючи склад спадщини виходив із відомостей, які йому надав відповідач, а саме на підставі листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.02.2022 за № 0800-0501-8/13970. Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 25.03.2025 надано інформацію на підставі заяви [PERSON] , за якою ГУ ПФУ в Запорізькій області визначено період нарахування недотриманої пенсії [PERSON] з 02.11.2021 по 30.11.2021, за який було нараховано 7124,88 грн. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України, право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Згідно статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Оскільки, за життя батько позивача, який помер [INFO] , недоотримав пенсію у розмірі 215\~898,46 грн., яка увійшла до складу спадщини, а позивач є його спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняв спадщину, тому суд доходить висновку, що позивач як спадкоємець набув право на отримання не виплаченої пенсії. Як встановлено матеріалами справи, залишок недоотриманих пенсійних виплат складає 215\~898,46 грн. Твердження відповідача про те, що пенсіонеру [PERSON] у період з 01.01.2018 по 11.11.2021 пенсія не нараховувалася, не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до матеріалів справи, а саме у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому 16.10.2024 приватним нотаріусом, у якому зазначено, що [PERSON] успадкував право на недоотриману пенсію у сумі 215\~898,46 грн., належних спадкодавцеві, що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.02.2022 № 0800-0501-8/13970, відповідно до якого зазначено залишок недоотриманої пенсії у зазначеному розмірі. Суд зазначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Тому сума пенсії, що належала спадкодавцю і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату цієї суми в повному обсязі. Положення ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які увійшли до спадщини. Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна. Верховний Суд у постанові від 06.07.2020 у справі № 750/8819/19, зауважив, що дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат. Тим самим відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі, тобто стягнення її на користь позивача. При цьому суд зауважує, що право обирати спосіб отримання коштів на підставі свідоцтва про право на спадщину належить позивачу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 377/612/17 від 06.02.2019. Враховуючи, що позивач має право як спадкоємець на отримання нарахованих, але не виплачених сум пенсії, які входять до складу спадщини і не були отримані спадкодавцем за життя, проаналізувавши у сукупності надані докази, а також беручи до уваги те, що згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, суд у відповідності до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ГУ ПФ України в Запорізькій області на користь [PERSON] , судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в сумі 2\~158,98 грн.

Outcome: approved