Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Ясницької Н.О. 23.04.2025 звернулась з позовом до суду про стягнення з відповідачки заборгованості за договором позики № 4363727 від 18.11.2023 в загальному розмірі 30 680,00 грн, з яких: 8 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 22 680,00 грн - заборгованість за відсотками. Крім того, просить стягнути із відповідачки на користь позивача судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 18.11.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 4363727. Згідно з п. 1 Договору позики позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 20 Договору він укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитувань» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 14/06/21, за яким позивачу передається право вимоги до кредиторів ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитувань». Відповідачкою умови кредитного договору не виконувалися належним чином що призвело до утворення заборгованості. Представник позивача стверджує, що відповідно до Реєстру боржників № 23 від 11.04.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 до позивача перейшло право вимоги за вищезазначеним кредитним договором. Вважає, що відповідач має заборгованість за договором позики № 4363727 від 18.11.2023 в загальному розмірі 30 680,00 грн, з яких: 8 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 22 680,00 грн - заборгованість за відсотками. Ухвалою від 07.05.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі та позовну заяву з копіями доданих до неї документів направлено відповідачці за зареєстрованим місцем проживання, які вона отримала 22.05.2025, що підтверджено рекомендованим повідомленням в матеріалах справи. У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України відповідачка не скористалась своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Одночасно із поданням позову представник позивача звернулась до суду із клопотанням про витребування від АТ КБ «ПриватБанк» доказів, що містять банківську таємницю, та підтверджують факт перерахування коштів відповідачці за договором позики № 4363727 від 18.11.2023. Ухвалою суду від 07.07.2025 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено та витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію, що є банківською таємницею. 29.07.2025 на виконання ухвали про витребування доказів на адресу суду надійшли зазначені докази. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що позивачем до позовної заяви додано договір позики № 4363727 укладений 18.11.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Відповідно до умов договору Товариство надало відповідачці кредит в розмірі 8 000,00 грн строком на 15 днів з процентною ставкою 3,0 % в день. Дата повернення позики 03.12.2023. За умовами договору знижена процентна ставка в день становить 0,01 %, орієнтовна загальна вартість позики 8 900,00 грн. За умовами Договору (п. 1) кредит надається позичальнику на погоджений строк шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю проценти від суми позики. Відповідно до п. 20 договір укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи та підписано електронним підписом позичальника, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Також додано таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, якою погоджено нарахування і сплату процентів за користування позикою та загальну вартість кредиту, який є невід`ємною частиною договору. Позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» складено Розрахунок заборгованості за договором позики № 4363727 від 18.11.2023, у відношенні позичальника [PERSON] . Згідно цього розрахунку 18.11.2023 відповідачці надано позику в сумі 8 000,00 грн. Зазначено ставки відсотків, що передбачені умовами договору: 11,11 % ставка за перший день користування позикою; 0,01 % знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики; 3,00 % базова процентна ставка. У підсумковому значенні розрахунку заборгованості вказано загальну заборгованість за кредитом станом на 03.03.2024 у розмірі 30 680,00 грн, з яких 8000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 22 680,00 грн - заборгованість за відсотками. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) було укладено Договір факторингу № 14/06/12, за умовами якого (п. 1.1) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступити ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються відповідно Додатку № 1, що є невід`ємною частиною договору. Пунктом 9.1 Договору факторингу врегульовано строк дії договору до 14.06.2022. Відповідно до додаткової угоди № 2 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, що укладена 28.07.2021 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) внесли зміни до п. 1.3 Договору факторингу, виклавши його в наступній редакції: «Клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики Фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора у спосіб передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Додатковою угодою № 7 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, що укладена 13.06.2022 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) внесено зміни до п. 9.1 Договору факторингу щодо строку дії договору, яким врегульовано, що договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік. Відповідно до умов Додаткової угоди № 22 укладеної 11.04.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, сторони домовились щодо розміру фінансування та умов передачі реєстру боржників № 23 від 11.04.2024. За змістом Акту прийому-передачі від 11.04.2024 підтверджено факт передачі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» реєстру боржників № 23 від 11.04.2024. Згідно Реєстру боржників № 23 від 11.04.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 під № 3015 значиться [PERSON] , її заборгованість за договором позики № 4363727 від 18.11.2023, складає 30 680,00 грн, з яких: 8 000,00 грн - заборгованість за позикою; 22 680,00 грн - заборгованість за процентами. Інформацією АТ комерційний банк «ПриватБанк» від 21.07.2025, що надана на виконання ухвали суду про витребування доказів, підтверджено належність [PERSON] карткового рахунку [NUMBER] ; зазначено фінансовий номер телефону [NUMBER] , який знаходиться в анкетних даних [PERSON] та на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER]; а також підтверджено випискою по рахунку факт перерахування 18.11.2023 на зазначений картковий рахунок [PERSON] грошових коштів у розмірі 8 000,00 грн. Суд приймає до уваги подані представником позивача докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування». Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Згідно вимог ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6, п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших, електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться. За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України). За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до законну має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК). За правилами ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про споживче кредитування» відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим законом. Кредитодавець, який відступив право вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучив колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучення колекторської компанії повідомити споживача у спосіб, визначений частиною першою статті 25 цього Закону та передбачений договором про споживчий кредит, про такий факт та про передачу персональних даних споживача, а також надати інформацію про нового кредитора або колекторську компанію відповідно. До нового кредитора переходять передбачені цим законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки) (ч. 3 ст. 18 Закону). Наведені вище положення цивільного законодавства у своєму взаємозв`язку дають підстави для висновку, що істотними (необхідними) умовами кредитного договору є предмет - грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів, порядку їх сплати становлять основне грошове зобов`язання у кредитному договорі, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Кредитний договір може містити й інші умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема: умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг, припинення кредитування, розірвання договору тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона несе ризик, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Письмовими доказами доведено, що 18.11.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою за допомогою інформаційно-комунікаційної системи Товариства було укладено електронний Договір позики № 4363727 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) в сумі 8 000,00 грн строком на 15 днів. Надання кредиту відповідачці [PERSON] здійснено в безготівковій формі шляхом переказу коштів на картку позичальника, яку вона зазначила при укладанні кредитного договору, що підтверджено доказами наданими АТ КБ «ПриватБанк». Отже, зазначений вище Договір позики є укладеним на умовах, що зазначені у Договорі. Представником позивача також долучено належні та допустимі докази, що підтверджують набуття у відповідності до вимог закону товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» статусу нового кредитора та отримання права грошової вимоги по відношенню до [PERSON] за кредитним договором № 4363727 від 18.11.2023. Суд погоджується з тим, що відповідачка [PERSON] прострочила виконання грошового зобов`язання за договором та не повернула кредитні кошти, сплативши лише 03.12.2023 один платіж у розмірі 60,00 грн, який був зарахований на погашення відсотків за користування кредитними коштами. Тому з неї на користь позивача, як нового кредитора, підлягає стягненню сума неповернутого кредиту (8 000,00 грн) та проценти, як плата за користування кредитом, розмір яких суд вважає за необхідне зменшити, виходячи з наступного. Законом України № 3498-ІХ від 22.11.2023 (дата набрання чинності 24.12.2023), а саме пунктом 5 розділу І цього Закону внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки (1 % в день) та порядку її застосування (поступового введення протягом 240 днів), а саме: перші 120 днів - не вище 2,5 %, наступні 120 днів ? не вище 1,5 %. Відповідно до умов договору відповідачці надано позику в сумі 8 000,00 грн. Зазначено ставки відсотків, що передбачені умовами договору: 11,11 % за перший день користування позикою; 0,01 % знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики по 03.12.2023 (14 днів); 3,00 % базова процентна ставка. У розрахунку заборгованості відображено, що 18.11.2023 відповідачці було нараховано відсотки у розмірі 888,8 грн за базовою процентною ставкою за перший день користування позикою у розмірі 11,11 % (8 000,00 грн х 11,11%). За період з 19.11.2023 по 03.12.2023 (14 днів) нараховувались відсотки за користування кредитними коштами із застосуванням зниженої процентної ставки у розмірі 0,01 % по 0,8 грн в день, що становлять загальну суму 900,00 грн із врахуванням відсотків за базовою процентною ставкою за перший день користування позикою у розмірі 11,11 %. У розрахунку заборгованості відображено, що відповідачкою 03.12.2023 було частково погашено відсотки у розмірі 60,00 грн. Судом встановлено, що після закінчення, погодженого сторонами строку кредитування, який сплив 03.12.2023, кредитодавець продовжив нарахування процентів на суму неповернутого кредиту із застосуванням ставки 3,00 % в день (по 240,00 грн), яка зазначена у п. 2.4 договору, на умовах п. 4 Договору. Враховуючи, що з моменту набрання чинності вказаних вище змін до Закону України «Про споживче кредитування», нарахування процентів за вказаною в договорі денною стандартною ставкою - 3,00 % могло здійснюватися з 04.12.2023 по 23.12.2023 (20 днів). Отже, умова Договору про надання кредиту, а саме п. 2.4 договору, де зазначається про застосування базової процентної ставки 3,00 % в день в межах строку користування кредитом, суперечить пункту 17 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» в редакції Закону № 3498-ІХ від 22.11.2023, що набрав чинності 24.12.2023. Вказане порушення в розумінні положень п. 7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» є порушенням прав споживача щодо визначення йому належної плати (процентів) за кредит, що у свою чергу згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є підставою вважати нікчемним положення кредитного договору (п. 2.4) в частині застосування денної ставки процентів 3,00 %, а також усі інші похідні від цього положення умови договору. Суд не вправі самостійно вносити будь-які зміни у кредитний договір, а тому визначає суму заборгованості по відсоткам за вказаною в договорі ставкою - 3,00 % в день від суми неповернутого кредиту, обмеживши їх нарахування строком 20 днів, який обчислюється з 04.12.2023 до 23.12.2024. Отже з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками нарахованими за ставкою 3,00 % в день (по 240,00 грн), сума яких станом на 23.12.2023 складає 4 800,00 грн (240,00 грн х 20 днів). З огляду на вищевикладене, загальна сума заборгованості за Договором позики № 4363727 від 18.11.2023, яка стягується судом з відповідачки на користь позивача, складає 13640,00 грн, з яких: 8 000,00 грн - заборгованість по кредиту; 5 640,00 грн - проценти за користування кредитом. Частково задовольняючи позов, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір 3 028,00 грн, у розмірі визначеному у ст. 4 Закону України «Про судовий збір», що підтверджується банківською квитанцією. Позивачем визначено ціну позову сумою стягнення 30 680,00 грн. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги частково на суму 13 640,00 грн, що становить 44,46 % від ціни позову, то з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 346,25 грн (3 028,00 грн х 44,46 %).

Outcome: partial