Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 4235967 від 22.12.2023 у розмірі 136450 грн., 2422,40 грн. судових витрат по сплаті судового збору та 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач зазначив,\~що 22.12.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 4235967 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Згідно договору\~ТОВ «ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА» зобов`язувалось\~надати клієнту\~грошові кошти\~в гривні\~(далі\~-\~кредит)\~на умовах\~строковості,\~зворотності,\~платності,\~а [PERSON] \~зобов`язувався повернути\~кредит,\~сплатити проценти\~за користування\~кредитом та\~виконати інші\~обов`язки,\~передбачені договором. Кредитор свої\~обов`язки\~за договором\~виконав у\~повному обсязі\~та надав\~кредит у сумі\~14000\~грн.,\~шляхом зарахування\~кредитних коштів\~на платіжну\~картку № [NUMBER] ,\~емітовану Банком\~АТ КБ\~«ПриватБанк», а відповідач порушив умови договору та у встановлені строки кошти не повернув. Станом на 26.07.2024 загальна сума заборгованості відповідача за Договором №4235967 від 22.12.2023 склала 89 900 грн., з яких: тіло кредиту 14 000 грн., заборгованість за процентами 75 900 грн. 26.07.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» був укладений Договір факторингу №26/07/2024, згідно якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило на користь позивача право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором, укладеним з відповідачем [PERSON] . Згідно Реєстру боржників до договору факторингу сума боргу відповідача становить 89 900 грн., з яких: заборгованість з тіла кредиту 14000 грн., заборгованості за процентами 75 900 грн. Станом на дату укладання Договору факторингу від 26.07.2024 №26/07/2024, строк дії Договору № 4235967 від 22.12.2023 не закінчився, а тому, в межах строку дії кредитного договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» у період з 26.07.2024 по 06.12.2024 було здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою - у сумі 46550 грн. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до [PERSON] , останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за кредитним договором № 4235967 загальною сумою 136450 грн., яка складається із суми заборгованості по тілу кредиту 14000 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 75900 грн., нарахованих процентів ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» - 46550 грн. Ухвалою судді 26.05.2025 провадження у справі відкрито за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання по справі. Ухвалою суду 01.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подав. Про час і місце розгляду справи повідомлений шляхом надіслання судової повістки, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно із п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України. Враховуючи,\~що відповідач згідно із ст.\~128\~ЦПК України\~повідомлений,\~відзив не подав,\~причини неявки\~в судове\~засідання не\~повідомив,\~суд відповідно\~до ст. 280, 281\~ЦПК України розглядає\~справу на\~підставі наявних\~у ній\~доказів з\~ухваленням заочного\~рішення з урахуванням того,\~що представник\~позивача не\~заперечує проти\~такого вирішення\~справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК\~України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. 22.12.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір № 4235967 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно з яким відповідачу надано кредит у сумі 10000 грн. строком на 350 днів, з періодичністю сплати процентів кожні 25 днів (а.с.49-58). Відповідно до п. 1.4 стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 2,5 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту. Знижена процентна ставка у розмірі 1,63% в день застосовується, якщо клієнт до 15.01.2024 включно або протягом 3 календарних днів, що слідують за цією датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Кредитні кошти надаються клієнту безготівково на рахунок з використанням реквізитів платіжної картки 5159-хххх-хххх-8158. Згідно із п. 9.3 цей договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами. Додатком № 1 до договору є таблиця обчислення загальної вартості кредиту (а.с.59), Додатком № 2 є інформаційне повідомлення (а.с. 59). 24.12.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] укладено Додатковий договір, за умовами якого [PERSON] було надано додатково кредит у сумі 4000 грн. (а.с.42-43). Додатком №1 до даного договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту (а.с.44). Договір, паспорт споживчого кредиту, Додатковий договір та додатки до них підписані [PERSON] аналогами ЕЦП у формі одноразових ідентифікаторів «47436», «85808». Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Отже, кредитний договір між сторонами був укладений в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Докази на підтвердження недійсності вищезазначеного кредитного договору відсутні. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором виконало, перерахувавши відповідачу 22.12.2023 та 24.12.2023 кредитні кошти загальною сумою 14000 грн. на картку № [NUMBER] , емітовану на ім`я [PERSON] у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджено листами ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (а.с.48), відповіддю АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» та випискою за договором № б/н за період з 22.12.2023-02.01.2024. Згідно з ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.525\~ЦК\~України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.ст. 512, 514\~ЦК\~України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст.1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. 26.07.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» укладено Договір факторингу № 26/07/2024, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало (відступило) за плату, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» прийняло належні первісному кредиторові права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників (а.с. 20-24). Як вбачається з витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024, ТОВ «УКРАЇНЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4235967 на суму 89900 грн., з яких: 14000 грн. сума основного боргу, 75900 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 45) Судом ураховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмета доказування задля спростування заявлених позовних вимог, а відтак несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням відповідних процесуальних дій. Суд вважає доведеним факт невиконання [PERSON] умов кредитного договору щодо повернення тіла кредиту у визначені договорами строки, та набуття позивачем права вимоги до відповідача за даним кредитним договором, а відтак позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14 000 грн. підлягають задоволенню. Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами. Відповідно до п. 1.4.1 договору № 4235967 від 22.12.2023 стандартна процентна ставка складає 2,50 відсотків на день та застосовується в межах строку кредитування. Як вбачається з наявних у матеріалах справи розрахунків заборгованості, нарахування процентів за користування кредитом відповідачу первісним кредитором, а з 26.07.2024 позивачем здійснено виходячи із стандартної процентної ставки, визначеної п.1.4.1 кредитного договору 2,5% на день. Суд не погоджується з наведеними розрахунками виходячи з наступного. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 5 ст.\~12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законів\~України щодо\~удосконалення державного\~регулювання ринків\~фінансових послуг»\~від 22.11.2023\~№ 3498-ХІ (далі Закон № 3498-ХІ), відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %Зазначений Закон № 3498-ХІ набрав чинності 24.12.2023. Пунктом 17 Прикінцевих та\~Перехідних положень\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом №\~3498-ХІ, установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5% Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-ІХ встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Зважаючи на викладене вище, за період з 22.12.2023 по 21.04.2024 року (122 дні) проценти за користування кредитом [PERSON] повинні були нараховуватись із застосуванням максимального розміру денної процентної ставки в розмірі 2,5%, що в сумі за вказаний період становить 42700 грн. (350 грн. х 122 дні). З 22.04.2024 по 19.08.2025 проценти повинні були нараховуватись відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» за денною ставкою 1,5%, що в сумі за вказаний період складає 25 200 грн. (210 грн. х 120 днів), а з 20.08.2024 по 05.12.2024 за денною ставкою 1%, що за даний період складає 15120 грн. (140 грн. х 108дні) Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачем було проведено оплату процентів за користування кредитом у сумі 100 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за відсотками за визначений договором 350-денний строк кредиту складає 82920 грн. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» - у розмірі 96 920 грн., з яких: 14000 грн. заборгованість за тілом кредиту та 82920 грн. заборгованість за відсотками. Оскільки вимоги позивача задоволено судом на 71,03% (96 920 : 136 450 х 100), з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 1720,63 грн. (2422,4 х 71,03%). Щодо стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Частиною першою ст.133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 10\~000 грн. витрат на правничу допомогу, проте враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на 71,03%, пропорційно розміру задоволених вимог з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у сумі 7103 грн. (10000 х 71,03 %). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial