Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач, [PERSON] , перебувала на обліку в Хорошівському управлінні Житомирської філії Житомирського обласного центру зайнятості як безробітна та отримувала допомогу по безробіттю. Однак у період перебування на обліку відповідач працевлаштувалася, приховавши цей факт від служби зайнятості. Внаслідок таких дій відповідачу було неправомірно виплачено допомогу по безробіттю за період з 14.08.2024 року по 26.08.2024 року на загальну суму 2 956 грн 79 коп.. \~ Позивач вказує, що відповідач була зобов`язана повідомити центр зайнятості про своє працевлаштування, однак свідомо не виконала цей обов`язок, що призвело до безпідставного отримання нею коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою добровільно повернути незаконно отримані кошти, проте ці вимоги були проігноровані. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 2 956 грн 79 коп., а також понесені у справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 3 028 грн 00 коп. Ухвалою Хорошівського районного суду Житомирської області від 02 липня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цією ж ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву. \~ Копію ухвали про відкриття провадження разом із копією позовної заяви та доданими до неї документами було направлено відповідачу за зареєстрованим місцем її проживання, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади, наданим на запит суду Новоборівською селищною радою. \~ Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала, будь-яких заяв чи клопотань до суду не направила. Неподання відзиву не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Таким чином, суд констатує, що відповідач не скористалася своїм процесуальним правом на подання заперечень проти позову, що дає суду підстави для вирішення спору на підставі доказів, наданих позивачем. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28.05.2024 року відповідач [PERSON] звернулася до Хорошівського управління Житомирської філії Житомирського обласного центру зайнятості із заявою про надання їй статусу безробітного. Наказом від 28.05.2024 року №НТ240528 їй було надано такий статус. \~ Того ж дня, 28.05.2024 року, відповідач під особистий підпис була ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованих безробітних, що підтверджується додатком 2 до індивідуального плану працевлаштування. Зокрема, вона взяла на себе зобов`язання «своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення, надання соціальних послуг та припинення реєстрації». \~ На підставі заяви відповідача від 28.05.2024 року та згідно з наказом від 29.05.2024 року №НТ240529 їй було призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю. \~ Однак, як вбачається з акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 94 від 24.09.2024 року та копії наказу ПРАТ «Трубний завод «ТРУБОСТАЛЬ» № 419-к від 13.08.2024 року, [PERSON] з 14.08.2024 року була прийнята на роботу на посаду вальцювальниці трубоформувального стану. \~ Таким чином, з 14.08.2024 року відповідач набула статусу зайнятої особи, що виключало її право на отримання допомоги по безробіттю. Попри це, вона не повідомила центр зайнятості про своє працевлаштування, порушивши тим самим взяті на себе зобов`язання. Внаслідок невиконання відповідачем свого обов`язку, позивач продовжив нараховувати та виплачувати їй допомогу по безробіттю. Згідно з довідкою-розрахунком позивача № 3195/09.03-24 від 27.09.2024 року, за період з 14.08.2024 року по 26.08.2024 року (дату, до якої було здійснено останнє нарахування перед припиненням виплат) [PERSON] було безпідставно нараховано та виплачено допомогу по безробіттю в сумі 2 956 грн 79 коп.. \~ Факт працевлаштування був виявлений позивачем під час обміну даними з Пенсійним фондом України, після чого наказом від 24.09.2024 року №НТ240924 реєстрацію [PERSON] як безробітної було припинено. Наказом від 26.09.2024 року №НТ240926 було прийнято рішення про повернення коштів, виплачених за період з 14.08.2024 по 26.08.2024 року. \~ Позивач вживав заходів досудового врегулювання спору, направляючи відповідачу повідомлення з вимогою повернути кошти 09.10.2024 року (рекомендованим листом) та 05.11.2024 року (вручено особисто під підпис), однак відповідач кошти не повернула. \~ Відносини у сфері зайнятості населення та соціального страхування на випадок безробіття регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Законом України «Про зайнятість населення», Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту). З 14.08.2024 року відповідач, уклавши трудовий договір з ПРАТ «Трубний завод «ТРУБОСТАЛЬ», набула статусу зайнятої особи та втратила право на статус безробітного і, відповідно, на отримання допомоги по безробіттю. Частиною 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» прямо встановлено обов`язок застрахованих осіб, зареєстрованих як безробітні, своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення. Відповідач, підписавши індивідуальний план працевлаштування, була персонально поінформована про цей обов`язок, однак свідомо його не виконала. Таким чином, у діях відповідача наявна вина у формі бездіяльності, яка полягає у неповідомленні служби зайнятості про своє працевлаштування, що є прямим порушенням вимог спеціального законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 36 зазначеного Закону, сума виплаченого забезпечення внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення. Оскільки спеціальним законодавством встановлено обов`язок повернення коштів, але не визначено детального механізму їх примусового стягнення, до цих правовідносин підлягають застосуванню загальні норми цивільного законодавства про зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна. Згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що зобов`язання з безпідставного збагачення виникає за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. У даній справі всі три умови наявні: 1.Відповідач набула майно грошові кошти в сумі 2 956 грн 79 коп. 2.Ці кошти були набуті за рахунок позивача (коштів Фонду). 3.Правова підстава для отримання цих коштів (статус безробітного) відпала з моменту її працевлаштування [INFO] . Таким чином, сума допомоги по безробіттю, отримана відповідачем за період її офіційного працевлаштування, є безпідставно набутими коштами та підлягає поверненню позивачу в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у сумі 3 028 грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 1297 від 14 березня 2025 року. \~

Outcome: approved