Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

У лютому 2025 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив установити факт, що він самостійно виховує та утримує малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час спільного проживання у позивача та відповідачки народився син [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за місцем реєстрації позивача за адресою: [ADDRESS] . Після народження сина між сторонами погіршилися відносини та через пів року вони почали проживати окремо. При цьому син залишився проживати разом з позивачем, для нього створені комфортні умови проживання, а саме він має окрему кімнату, забезпечений одягом, продуктами харчування, канцелярським приладдям. Тобто син перебуває на утриманні позивача. Позивач працює тренером-викладачем у Ніжинській КДЮСШ «Дзюдо», має стабільний дохід, постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 вересня 2024 року визначено місце проживання [PERSON] з батьком [PERSON] . У судовому засіданні під час розгляду вищевказаної справи відповідачка зазначила, що із серпня 2024 року працює в м. Києві, де орендує житло, та має намір поїхати за кордон. Станом на час подання вказаного позову до суду відповідачка перебуває у Німеччині. Позивач самостійно виховує та утримує сина, який займається в Ніжинській КДЮСШ «Дзюдо», бере участь у різноманітних змаганнях по всій Україні та має можливість брати участь у змаганнях за кордоном, а тому встановлення вказаного факту є необхідним для вирішення питань щодо переміщення дитини без документального оформлення згоди матері, вирішення інших соціально-побутових питань, у тому числі, питання отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, можливості одноосібного звернення батька до державних медичних та освітніх закладів від імені та в інтересах дитини без участі матері. Установлення цього факту не позбавляє відповідачку батьківських прав та не встановлює неможливості її участі у вихованні дитини у майбутньому. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17\~лютого 2025 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28\~лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26 березня 2025 року 10-30 год., яке відкладено на 17 квітня 2025\~року 15-00 год. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17\~квітня 2025 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 21 травня 2025 року 12-00 год., зобов`язано Органі опіки та піклування Ніжинської міської ради Чернігівської області надати письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21\~травня 2025 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачкою [PERSON] вищевказаного позову, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 16 липня 2025 року 09-00 год. У подальшому судове засідання відкладено на 09 вересня 2025 року 11-00 год. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов у повному обсязі та просили задовольнити. Зокрема, позивач пояснив, що його син постійно проживає з ним з 3-4 років, він його водить до школи, маму хлопчика в школі ніхто не знає. Позивач самостійно виховує та утримує сина, є тренером-викладачем у КДЮСШ «Дзюдо», має стабільний щомісячний дохід близько 20\~000,00 грн, більша частина якого йде на сина. У свою чергу відповідачка не надає жодної матеріальної допомоги. З позовом до відповідачки про стягнення аліментів він не звертався, оскільки йому з дитиною вистачає. [PERSON] наразі перебуває за кордоном у Німеччині. Улітку цього року вона попросила, щоб позивач привіз сина погуляти, вона тоді купила дитині футболку та шорти. З моменту звернення позивача до суду з указаним позовом відповідачка зустрічалася із сином, забирала його до себе, телефонувала. Представник позивача адвокат Павленко О. В. у судовому засіданні пояснила, що спільний син сторін проживає разом з позивачем на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 вересня 2024 року. Позивач дбає про духовний та фізичний розвиток сина, возить його на тренування, забезпечує продуктами харчування, одягом, спортивним інвентарем. Відповідачка на цей час перебуває за кордоном, не працює, матеріальної допомоги дитині не надає, фізично не може виховувати та утримувати сина, при цьому повністю довірила дитину батьку. Зі слів представника позивача, метою встановлення факту самостійного виховання та утримання позивачем сина є юридичне закріплення цього факту для подальшого захисту прав та інтересів дитини. Так, [PERSON] з дитинства займається спортом, бере участь у різних змаганнях на території України. Установлення цього факту також потрібне для того, щоб хлопчик міг безперешкодно виїжджати за кордон на змагання. Питання стосовно отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації станом на цей час для позивача не є актуальним, так як він має відстрочку, але рішення суду щодо самостійного утримання та виховання сина може знадобитися [PERSON] у майбутньому, зокрема, для соціального захисту сина та звільнення позивача від військової служби. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні висловилася, що у вирішенні спору між сторонами покладається на розсуд суду, підтримала висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спірної ситуації. При цьому зазначила, що відповідачка в майбутньому може повернутися назад до України та займатися вихованням сина. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, при цьому належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 09.09.2025 на електронну пошту суду надійшла заява (скан-копія) від імені відповідачки [PERSON] , в якій зазначено, що 23.07.2025 [PERSON] виїхала до Німеччини, де й перебуває на цей час, а тому взяти участь у судовому засіданні, навіть через засоби відеоконференції, - не має можливості за характером роботи, тому справу просила розглянути без її участі, не заперечувала щодо задоволення позовних вимог, оскільки син [PERSON] проживає з батьком, який самостійного його виховує та утримує. Ухвалою суду від 09 вересня 2025 року, яку занесено до журналу судового засідання, постановлено залишити без розгляду заяву від імені [PERSON] про розгляд справи без її участі, оскільки заява подана з порушенням вимог ч. 3 ст.\~183 ЦПК України, а саме заява не підписана у визначений законом спосіб. Представник третьої особи - [INFO] - Михайло Дяченко подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності,

Outcome: dismissed