Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

Представник заявника [PERSON] , адвокат Гребенюк С.А. звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, яку обґрунтовує наступним. [INFO] помер чоловік заявника - [PERSON] . Родинні стосунки між ним та заявником по справі підтверджуються свідоцтвом про шлюб виданим повторно 30.03.2023. Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 24.07.2017 № 23-5993/14-17-СГ «Про затвердження документації зі зміною цільового призначення» [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка розміром 2,000 га, кадастровий номер 7124388000:04:000:2122, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована в адміністративних межах Сушківської сільської ради Уманського району Черкаської області. Оскільки заявник є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка та з метою успадкування вище вказаного майна, вона звернулася до державного нотаріуса Другої уманської державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі такого свідоцтва їй було відмовлено. Підставою відмови нотаріусом зазначено пропуск нею шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутністю документально підтвердженого факту спільного проживання з померлим, про що 27.05.2025 нотаріусом було винесено постанову. Заявник не звернулася до нотаріуса у встановлений законом строк, оскільки вважала, що на неї він не розповсюджується, так як з дня укладення шлюбу і по день смерті чоловіка вона проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою сільської ради та іншими доказами. Таким чином, заявнику необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника з її чоловіком [PERSON] на момент його смерті, породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому спір про встановлення даного факту відсутній. Оскільки встановлення такого факту неможливо встановити в позасудовому порядку, заявник вимушена звернутися до суду з цією заявою. Просить суд встановити факт постійного проживання спадкодавця [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем та її чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини, а саме з моменту укладення шлюбу і по день відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду від її представника [PERSON] надійшла письмова заява, у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність його довірителя [PERSON] , вимоги заяви підтримують та просять суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, на адресу суду від представника Дмитрушківської сільської ради надійшла заява, у якій просить суд розгляд справи проводити без участі представника сільської ради та не заперечують проти задоволення заяви. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи наведене, судом розгляд справи по суті здійснюється за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, вивчивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію заявника, її представника та представника заінтересованої особи, викладені у заявах, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором. Згідно положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачою свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис про смерть № 1037. На день смерті [PERSON] був чоловіком заявника по справі [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Актовий запис про шлюб № 587 зроблений Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 15 липня 2022 року. У відповідності до витягу з реєстру територіальної громади сформованого 25.04.2023 за № 2023/003233447, заявник [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 21.07.2016 за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки, виданої Текучанським старостинським округом Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області 10.01.2023 за вих. № 8/13-18/13-19/Тк, [PERSON] , 1992 року народження, проживає без реєстрації в [ADDRESS] , у домоволодінні батька дружини [PERSON] . Підставою для видачі такої інформації зазначено акт обстеження від 10.01.2023 № 1. Так, у відповідності до вищевказаного акту, складеного 10 січня 2023 року, комісією у складі: голови комісії - старости Текучанського старостинського округу, членів комісії - спеціаліста відділу ЦНАП та мешканців села, які проживають по [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , проживає без реєстрації разом із дружиною та її дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] в домоволодінні батька дружини - [PERSON] . Крім того, згідно довідки виданої Сушківським старостатом Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області 13.05.2025 за № 112, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був зареєстрований на день смерті в [ADDRESS] . В даному будинку на реєстраційному обліку ніхто не перебуває та не проживає, малолітні, неповнолітні діти, недієздатні чи обмежено дієздатні особи не зареєстровані і не проживають. Згідно постанови Великої К.С., державного нотаріуса Другої уманської державної нотаріальної контори, від 27.05.2025, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,000 га, надану для ведення особистого селянського господарства, місце знаходження якої: Черкаська область, Уманський район, Сушківська сільська рада, належну [PERSON] , померлому [INFO] , у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутністю документально підтвердженого факту спільного проживання з померлим. Цією ж постановою нотаріус встановила, що на підставі даних, які зберігаються в Другій уманській державній нотаріальній конторі, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , заведена за № 71 за 2025 рік на підставі заяви [PERSON] , який діє від імені [PERSON] , про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] сплив 29.01.2025, із заявою про прийняття спадщини до вказаного моменту [PERSON] до нотаріуса не зверталася. Крім того, [PERSON] на момент смерті спадкодавця [PERSON] разом з ним не була зареєстрована та не проживала, не була малолітньою/неповнолітньою, недієздатною, обмеженою в дієздатності особою, а також не вчинила дій, передбачених ст. 1269 ЦК України, які свідчили б про прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] . Метою звернення заявника до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку. Згідно ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обставини проживання заявника разом із спадкодавцем підтверджуються вищенаведеними належними та допустимими доказами, що не викликають у суду будь-якого сумніву. Встановлення факту постійного проживання [PERSON] з чоловіком [PERSON] на момент смерті останнього, яка настала [INFO] , має для заявника юридичне значення, оскільки дасть їй право вирішити правовідносини цивільно-правового характеру, зокрема підтвердити факт прийняття спадщини при тому, що інші спадкоємці, які б мали намір прийняти спадщину відсутні. За таких обставин, суд вважає, що заява є обґрунтованою, факт, який просить встановити заявник підтверджено належними та допустимими доказами, його визнання на порушує прав та законних інтересів інших осіб, а тому заява підлягає до задоволення. За приписами ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved