Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

У липні 2025 року адвокат Воронько О.О. в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що 08.10.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано Ленінським районним у місті Дніпропетровську відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Дніпропетровській області, про що того ж дня складено відповідний актовий запис № 416. Під час сімейних відносин у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Однак, з різних причин спільне життя позивача з відповідачем не склалося, погляди на сімейне життя, шлюб, виховання дітей, розуміння сім`ї та сімейних цінностей у сторін є різними. Фактичні шлюбні відносини припинені з лютого 2024 року і з того часу не поновлювалися. Проживають сторони окремо, спілкування зводиться лише до обговорення питань влаштування побуту та виховання неповнолітньої дитини. Між сторонами наразі досягнуто згоди щодо місця проживання сина разом з позивачем, досягнуто згоди щодо добровільної сплати відповідачем аліментів на утримання дитини та встановлено відповідний графік спілкування дитини з батьками. За умов та обставин, що склалися між позивачем та відповідачем, збереження шлюбу як сімейного союзу, створеного на засадах добровільності, є в подальшому неможливим. На час звернення до суду між сторонами втрачено всі фізичні і духовні зв`язки і тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. На підставі зазначеного просила шлюб між сторонами розірвати. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 15.07.2025 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Воронько О.О. в судове засідання не з`явились, від позивача до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. На адресу суду повернулися конверти із рекомендованими повідомленнями із судовими повістками з позначками «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, враховуючи, що судом судова повістка про виклик відповідача у судове засідання направлялася за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, однак на адресу суду повернулися поштові конверти із відмітками «за закінченням терміну зберігання», а іншої адреси відповідач суду не повідомив, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 жовтня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Ленінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис №416 від 08 жовтня 2016 року та видано свідоцтво про шлюбу серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21 листопада 2016 року Ленінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1138. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Спору про поділ спільного майна подружжя та визначення місця проживання дитини між сторонами немає. Як вбачається з наведених сторонами обставин, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 968,96 гривень.

Outcome: approved