Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Южного міського суду Одеської області від 07.12.2021 у справі №519/912/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , щомісячно, починаючи з 07.12.2021 у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] . 27.11.2023 державним виконавцем Південного відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Терещенко Наталією, було відкрите виконавче провадження за № АСВП: 73448486. Однак Відповідач судове рішення у добровільному порядку не виконує і станом на 01.02.2025 заборгованість по сплаті аліментів складає 413281,27 грн, що підтверджується розрахунком, зробленим державним виконавцем. Згідно проведеного розрахунку за період з 07 грудня 2023 року по січень 2025 року, розмір пені складає 2 672 730,36 грн. З огляду на положення ч.1 ст.196 СК України позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 413 281,27 грн, що відповідає сумі основного боргу по аліментам за вказаний період. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 24.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 14.04.2025 до суду надійшов відзив представника [PERSON] адвоката Гніздовської Г.М., згідно якого сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позову та стягнути понесені судові витрати. Ухвалою Южного\~міського суду\~Одеської області\~від 15.04.2025 відзив\~на\~позовну заяву\~представника\~відповідача\~ [PERSON] \~\~адвоката\~Гніздовської Г.М. з додатками повернуто без розгляду. 21.04.2025 до суду надійшли клопотання про долучення доказів, додаткові пояснення у справі від представника відповідача та відзив на позовну заяву, згідно якого сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з позивача понесені судові витрати. 25.04.2025 представником позивача надано відповідь на відзив. 26.04.2025 представником позивача подано заперечення щодо заявленого розміру витрат на правову допомогу. 30.04.2025 представник відповідача подала заперечення на відповідь на відзив. 09.05.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідача про долучення доказів. 16.05.2025 представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог. Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 23.06.2025 прийнято заяву про уточнення позовних вимог та відкладено підготовче засідання. 04.07.2025 адвокатом Гніздовською Г.М. надано до суду відзив на уточнену позовну заяву. Від сторони позивача 09.07.2025 надійшла відповідь на відзив. Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 21.07.2025 закрито підготовче провадження у справі. Сторона позивача в судове засідання не з`явилась, представник Косєй К.В. надала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Сторона відповідача в судове засідання не з`явилась, представник Гніздовська Г.М. надала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18. Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які не з`явились до судового засідання. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного. Рішенням Южного міського суду Одеської області від 07.12.2021 у справі №519/912/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , щомісячно, починаючи з 07.12.2021 у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] . За заявою [PERSON] від 10.11.2023 державним виконавцем Южненського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Терещенко Н.В. 27.11.2023 відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] аліментів (Т.1, а.с.8). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 07.05.2025 (боржник [PERSON] ), який виданий Південним відділом державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного рміжегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) по виконавчому провадженню № 73448486 зазначається, що станом на 01.02.2025 заборгованість складає 320443,08 грн (т.1, а.с.133-134). Згідно уточненого позову стороною позивача проведено розрахунок неустойки за несвоєчасну сплату аліментів за період: грудень 2021 року (з 07 по 31); з січня 2022 року по грудень 2022 року (включно); з січня 2023 року по жовтень 2023 року (включно) (т.1, а.с.141). Також судом встановлено, що [PERSON] добровільно починаючи з грудня 2021 року щомісячно (за винятком березня 2022 року) перераховував кошти на рахунок позивачки, які згідно пояснень сторони відповідача сплачувались як аліменти на утримання сина [PERSON] (Т.1, а.с.178-232). Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9 ст. 7 СК України). Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Положеннями ч. 1 ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16 (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16 та дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц). У постанові від 14 грудня 2020 року по справі №661/905/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Зокрема, у вказаній постанові зазначено, що стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Таким чином відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати\~та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд критично оцінює позицію сторони відповідача про те, що відповідач є добросовісним платником аліментів, так як кожного місяця здійснював відрахування зі свого рахунку на банківський рахунок позивачки у якості сплати аліментів на дитину, оскільки вказані суми перераховувались не у розмірах визначених рішенням суду та за бажанням [PERSON] , при цьому відповідачу було достеменно відомо про рішення суду. Крім того, сама сторона відповідача долучила до матеріалів справи розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 07.05.2025 (боржник [PERSON] ), який відповідно є належним, достатнім та достовірним доказом заборгованості зі сплати аліментів (Т.1, а.с.131-132). Саме на підставі цього розрахунку стороною позивача було проведено розрахунок пені (Т.1, а.с.141), з яким погоджується суд та вважає його обґрунтованим. Загальна сума пені за прострочення сплати аліментів на дитину становить 2 590 302 грн. 09 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України встановлене обмеження щодо стягнення суми неустойки (пені), яка не може бути більшою 100 відсотків заборгованості. З огляду на зазначене, позовні вимоги про стягнення 320443,08 грн, що відповідає сумі основного боргу по аліментам, є обґрунтованими. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Право суду зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів встановлений частиною другою статті 196 СК України. При цьому, Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві (див.: пункт 8.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), пункт 85 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18)). Визначення справедливого та розумного розміру пені при застосуванні конструкції зменшення розміру пені належить до суддівського розсуду. Суд має забезпечити, щоб зменшення пені не порушувало права одержувача аліментів, але водночас не створювало надмірного фінансового навантаження для платника аліментів. Пеня має бути співрозмірною з правопорушенням (зокрема, прострочення, невиконанням зобов`язань, наявність/відсутність часткової оплати). Розмір пені має залишатися співрозмірним із розміром основного зобов`язання, тому суд не може зменшувати пеню до такої міри, що виключала б її роль як «стимулу» для своєчасного виконання аліментних зобов`язань. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 23 липня 2025 року, у справі №\~939/856/24 (провадження № 61-6197св25), від 02 квітня 2025 року у справі 725/4115/21 (провадження № 61-7782св24), від 18 квітня 2025 року у справі № 932/541/23 (провадження № 61-185св25) та інші. Суд бере до уваги ту обставину, що [PERSON] добровільно починаючи з грудня 2021 року щомісячно (за винятком березня 2022 року) перераховував кошти на рахунок позивачки, які згідно пояснень сторони відповідача сплачувались як аліменти на утримання сина [PERSON] , що також частково було враховано державним виконавцем під час перерахунку заборгованості по сплаті аліментів (Т.1, а.с.131, 178-232). Таким чином, враховуючи наявність часткової оплати аліментів, суд доходить висновку про зменшення розміру неустойки та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну виплату аліментів на утримання дитини в сумі 160222 грн., що на думку суду є справедливим та розумним розміром пені. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір». У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial