Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: визнати об`єктом спільної власності [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] ; визнати в порядку поділу майна подружжя, за [PERSON] право власності на 1/2 частку: квартири [ADDRESS] ; визнати в порядку поділу майна подружжя, за [PERSON] право власності на 1/2 частку: квартири [ADDRESS] . Судові витрати із сплати судового збору, витрат на правову допомогу покласти на відповідача. В обґрунтування свого позову вказав, що він, [PERSON] , уклав шлюб із [PERSON] , відповідачкою по справі, що був зареєстрований 26 грудня 2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 1113. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.10.2023 р. шлюб між сторонами розірвано, фактично сімейні відносини між сторонами були припинені з квітня 2023 р. За час подружнього життя сторони придбали за спільні кошти: 12 липня 2010 року квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка складається із 4-х кімнат, загальна площа 78,8 кв.м., житлова площа 51,1 кв.м., яка була оформлена на відповідача [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12.07.2010 р. приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Ізотова В.А., реєстр № 2248. Право власності [PERSON] на спірну квартиру зареєстровано ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі №125 запис №21358 від 13.09.2010 р., що підтверджується відповідною відміткою на договорі купівлі-продажу. Відповідно до Довідки про оціночну вартість об?єкта нерухомості № 201-20240723-0008122733 від 23.07.2024 р., станом на 23.07.2024 р. вартість спірної квартири складає 1 692 973,90 гривень. Позивач вважає, що йому, як і відповідачу, належить право власності на 1/2 частину спірної квартири за адресою: [ADDRESS] , придбаної у шлюбі та яка є їх спільною сумісною власністю. З урахування наведеного, позивач просить суд поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за ним ідеальну 1/2 частку спірної квартири, інша ідеальну частку визнати за відповідачем [PERSON] . З відповідачкою не може домовитися про порядок поділу майна, через що вимушений звернувся до суду із даним позовом. Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою від 26 липня 2024 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Вжито заходи щодо забезпечення позовних вимог [PERSON] \~\~до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . (т.2 а.с.5-6) Ухвалою судді від 31 липня 2024 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у загальному порядку позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. (т.1 а.с.30) 26 вересня 2024 року відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , просить суд: визнати особистою приватною власністю [PERSON] квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 78,8 кв.м., житловою площею 51,1 кв.м.; визнати особистою приватною власністю [PERSON] автомобіль Opel Kadett, VIN [NUMBER] , 1988 року випуску; судові витрати в розмірі 6654,39 грн. покласти на [PERSON] . (т.1 а.с.41-46) На обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначено, що дійсно 26.12.2003 року між сторонами укладено шлюб. Від даного шлюбу дітей не мають. Вказаний шлюб розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Кам?янського від 30.10.2023 року. Подружнє життя з відповідачем [PERSON] не склалось через різні погляди на життя та відсутність поваги саме з боку відповідача. Суперечки та конфлікти мали постійне місце у відносинах, життя з відповідачем стало нестерпним. Спостерігаючи за постійними сварками батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] прийняли рішення придбати доньці квартиру, щоб вона мала змогу проживати окремо від чоловіка. Так, батьки позивачки мали банківський вклад у ВАТ «Родовід Банк», який отримали готівкою у період з січня 2009 року по лютий 2010 року, що підтверджується заявами на видачу готівки згідно договору банківського вкладу. На заощаджені кошти, передані їй батьками, позивачка [PERSON] 12.07.2010 року придбала на своє ім?я квартиру за адресою: [ADDRESS] , в якій стала проживати після припинення шлюбних відносин. Відповідач залишився проживати разом з матір?ю, де він був зареєстрований. Посилаючись на п. 3 ч. 1 ст. 57, ст. 60 СК України, просить визнати зазначену квартиру особистою приватною власністю. Стверджує, що у придбанні квартири її на той час чоловік [PERSON] жодної участі ні коштами, ні особистою працею не приймав, оскільки мав лише випадковий дохід. Таким чином, квартира, яка придбана [PERSON] на належні їй особисті кошти, є її особистою власністю. Щодо транспортного засобу Opel Kadett, VIN [NUMBER] , 1988 року випуску, то даний транспортний засіб 12.07.2005 року придбав для неї її батько [PERSON] за особисті кошти. Вказаний автомобіль був придбаний [PERSON] як подарунок до дня народження [PERSON] та відповідно був зареєстрований на її ім?я. У придбанні вказаного автомобіля відповідач також не приймав жодної участі. Виходячи з викладеного, вважає за необхідне зазначити, що спірний транспортний засіб не є спільною власністю подружжя, як це передбачено\~ст.60 СК України. Ухвалою\~ від 15 жовтня 2024 року\~\~зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою власністю одного з подружжя прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Крім того, задоволено клопотання представника позивача адвоката Ворон А.І. про витребування доказів. (т.1 а.с.98-99) 20 листопада 2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Ворон А.І. подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому, посилаючись на норми\~Сімейного кодексу України, просить суд у задоволенні зустрічного позову про визнання особистою приватною власністю [PERSON] на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відмовити у повному обсязі. Покласти на Позивача за зустрічним позовом судові витрати у справі, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу. (т.1 а.с.101-105) Ухвалою від 28 січня 2025 року закрите підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. (т.1 а.с.152) Ухвалою від 03 вересня 2025 року відхилено заперечення представника позивача адвоката Ворон А.І. на дії головуючого судді Лобарчук О.О. щодо безпідставного відкладення судових засідань при розгляді справи. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, Просив суд поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за ним ідеальну 1/2 частку спірної квартири, іншу ідеальну 1/2 частку залишити за відповідачем [PERSON] . Представник позивача адвокат Ворон А.І.\~в судовому засіданні підтримав викладені в позовній заяві обставини, просив задовольнити позовні вимоги позивача [PERSON] . Крім того, подав до суду додаткові письмові пояснення по суті позовних вимог та письмово викладену промову у судових дебатах. Посилається на той факт, що відповідно до копії нотаріальноі? справи щодо посвідчення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальноі? площі 78,8 кв.м., житловоі? площі 51,1 кв.м., посвідченого 12.07.2010 р. приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Ізотовою В.А., реєстр № 2248, - наявна письмова згода [PERSON] від 12.07.2010 року на підписання [PERSON] договору купівлі-продажу на придбання спірноі? квартири, яка набувається у спільну сумісну власність подружжя (купується під час шлюбу, за спільні сімейні кошти), що було встановлено та посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського МНО Ізотовою В.А., бланк ВМХ № 249955. Нотаріусом роз?яснено сторонам положення ст. 65 СК України. Зазначає, що відповідно до постанови Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду ВС від 03.06.2024 року у справі № 712/3590/22 (провадження 61-14297сво23), наявність письмової згоди одного з подружжя на укладення іншим із подружжя договору купівлі-продажу майна, зафіксованої у такому договорі, свідчить про придбання майна за спільні кошти у спільну сумісну власність, оскільки згода іншого подружжя на набуття майна підтверджує придбання майна за спільні кошти подружжя. За обставинами даної справи [PERSON] , надаючи згоду на розпорядження майном (коштами) для набуття майна в спільну сумісну власність, і фіксуючи таку згоду у договорі купівлі-продажу майна, який вчинено іншим з подружжя - [PERSON] , правомірно та обґрунтовано вважав, що спірна квартира набувається у спільну сумісну власність. Суд у даному випадку не може своі?м рішенням підміняти домовленість подружжя про набуття маи?на в спільну сумісну власність. Таким чином, спірна квартира є об?єктом спільноі? сумісноі? власності подружжя, що спростовує доводи зустрічноі? позовноі? заяви про те, що квартира набувалась за особисті кошти [PERSON] та є і?і? особистою власністю. Самі по собі депозитні кошти батьків [PERSON] - це власність і?і? батьків, та ще не є і?і? особистими грошовими коштами у розумінні ст. 57 СК Украі?ни, у зустрічному позові не вказано обставин набуття [PERSON] права власності на ці грошові кошти (на якіи? правовіи? підставі відбулась передача коштів від батьків до [PERSON] ). Вважає, [PERSON] не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про придбання спірноі? квартири за і?і? особисті кошти, відповідних доказів належності коштів на момент укладання договору купівлі-продажу квартири на праві особистоі? приватноі? власності [PERSON] не надано, а тому не спростовано презумпцію спільності маи?на подружжя. Твердження про те, що і?и? подарували квартиру батьки, за власні кошти, що були зняті із депозитів, не має правового значення для правильного вирішення спору та спростування презумціі? набуття маи?на у шлюбі, оскільки [PERSON] оформила договір саме купівлі-продажу, а не дарування, а отже навіть у такому випадку батьки були б обізнані, що не дарують квартиру дочці, а оформлюють і?і? у шлюбі у спільну власність подружжя. Враховуючи викладене, просив суд первісні позовні вимоги [PERSON] задовольнити, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] - відмовити повністю. Судові витрати по справі покласти на відповідача. Документальне підтвердження судових витрат позивача про надання професійної правничої допомоги буде надано не пізніше п`яти днів після ухвалення рішення суду (ч. 8 ст. 141 УПК України), котрі підлягають стягненню з відповідача з постановленням відповідного рішенню суду. Відповідач [PERSON] \~ в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Представник відповідача адвокат Плетенко К.Ю. в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнала, зустрічні позовні вимоги підтримала повністю. Пояснила, що спірну квартиру [ADDRESS] , [PERSON] придбала за грошові кошти, передані їй батьками [PERSON] та [PERSON] . Вказані грошові кошти батьки отримали у ВАТ «Родовід Банк», отримавши готівкою свої депозити з січня 2009 року по лютий 2010 року, на підтвердження чого надані відповідні квитанції про зняття готівки. В той час як чоловік [PERSON] жодної участі ні коштами, ні особистою працею не приймав, оскільки мав лише випадковий дохід. Таким чином, квартира, яка придбана [PERSON] на належні їй особисті кошти, є її особистою власністю. В свою чергу, - відповідач за зустрічним позовом [PERSON] не надав суду переконливих доказів свого доходу, а тому не підтвердив участі у придбанні цього майна. Придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Теж саме стосується і спірного автомобіля Opel Kadett, VIN [NUMBER] , 1988 року випуску, який було придбано за грошові кошти батька [PERSON] [PERSON] та є його подарунком дочці на день народження. Щодо наявної у матеріалах нотаріальної справи із посвідчення договору купівлі-продажу письмової згоди [PERSON] від 12.07.2010 року на підписання [PERSON] договору купівлі-продажу на придбання спірноі? квартири, - то вказана згода передбачена чинним на той момент законодавством та без неї укладення та посвідчення договору у нотаріуса не було б можливим. Тобто, згода позивача є формальною і не спростовує доводів про придбання [PERSON] спірної квартири на особисті кошти. Свідок [PERSON] (свідок позивача)\~пояснила в\~судовому засіданні, що займається ремонтами, подружжя [PERSON] знає з 2007 року, надавала їм послуги із ремонтних (малярно-штукатурних) робіт. Робила ремонт спочатку на попередній квартирі подружжя за адресою: [ADDRESS] , де неодноразово бачила [PERSON] , спілкувалась із нею. Стверджує, що відповідач не працювала, була весь час вдома, займалась домашнім господарством. Потім робила ремонт у новій квартирі подружжя за адресою: [ADDRESS] . Всі роботи замовляв та оплачував чоловік [PERSON] , він забезпечував і будівельні матеріали, а [PERSON] в новій квартирі не бачила жодного разу. Ніколи не чула, що квартира [ADDRESS] , - це особиста квартира [PERSON] . Навпаки, подружжя планували зробити там ремонт для того, щоб у подальшому здавати її в оренду. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , що був зареєстрований 26 грудня 2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 1113. ( а.с.14) Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.10.2023 р., яке набрало законної сили 30.11.2023 року, шлюб між сторонами розірвано. ( а.с.15) 12 липня 2010 року [PERSON] придбала квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка складається із 4-х кімнат, загальна площа 78,8 кв.м., житлова площа 51,1 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12.07.2010 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Ізотова В.А., реєстр № 2248. ( а.с.16) Право власності на спірну квартиру зареєстровано ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] в реєстровій книзі №125 запис №21358 від 13.09.2010 р., що підтверджується відповідною відміткою на договорі купівлі-продажу. ( а.с.17, 18) Відповідно до Довідки про оціночну вартість об?єкта нерухомості № 201-20240723-0008122733 від 23.07.2024 р., станом на 23.07.2024 р. вартість спірної квартири складає 1 692 973,90 гривень. ( а.с.19-21) Відповідно до листа РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях №31/29/1244/20/492-аз-481-20204 від 17.09.2024 року, власником автомобіля марки Opel Kadett, VIN [NUMBER] , 1988 року випуску, є [PERSON] на підставі біржової угоди серії С № 0032 від 09.04.2005 р., дата реєстрації 12.07.2005 року, та станом на 14.09.2024 р. вказаний транспортний засіб на іншого власника не перереєстровувався. ( а.с.66) Згідно звіту про незалежну оцінку вартості майна від 19.09.2024 року, складеного ТОВ Кабінет оцінки Браєр, ринкова вартість квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , становить 652\~473,00 грн. ( а.с.67-76) Згідно звіту про незалежну оцінку вартості майна від 19.09.2024 року, складеного ТОВ Всеукраїнська оціночна компанія, ринкова вартість дорожнього транспортного засобу Opel Kadett, VIN [NUMBER] , 1988 року випуску становить 12\~966,00 грн. ( а.с.77-86) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] . Її батьками є [PERSON] та [PERSON] . ( а.с.49) Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.08.1992 р., [PERSON] уклала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] ». ( а.с.50) Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 09.06.1999 р., після розірвання шлюбу відповідач залишила прізвище « [PERSON] ». ( а.с.51) Відповідно до заяв на видачу готівки згідно договору банківського вкладу [PERSON] отримав від ВАТ Родовід Банк: 27.01.2009 р. суму у розмірі 19895,55 грн.; 16.02.2009 р. у сумі 18723,00 грн.; 18.08.2009 р. у сумі 19627,05 грн.; 28.09.2009 р. у сумі 14100,00 грн.; 05.10.2009 р. у сумі 4200,00 грн.; 29.01.2010 р. у сумі 21928,00 грн. ( а.с.54, 58, 59, 62, 63, 64) Відповідно до заяв на видачу готівки згідно договору банківського вкладу [PERSON] отримала від ВАТ Родовід Банк: 30.01.2009 р. суму у розмірі 20957,09 грн.; 30.01.2009 р. у сумі 3100,00 грн.; 16.02.2009 р. у сумі 12140,00 грн.; 18.08.2009 р. у сумі 12391,00 грн.; 28.09.2009 р. у сумі 9100,00 грн.; 01.02.2010 р. у сумі 24636,00 грн. ( а.с.55, 56, 57, 60, 61, 65) Згідно листа КП Кам?янське районне бюро технічної інвентаризації ДОР № 1/690 від 09.05.2023 р., право власності на об?єкт нерухомого майна квартира [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.07.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом Ізотовою В.А., р. № 2249. ( а.с.53) У той же час, як встановлено судом, угоди про добровільний поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжям не досягнуто. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України\~установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1\~статті 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 19 ЦПК України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої\~Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом встановлено, що\~\~позивач [PERSON] перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] , що був зареєстрований 26 грудня 2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 1113. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.10.2023 р. шлюб між сторонами розірвано. За час спільного проживання однією сім`єю у шлюбі сторони набули у власність нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка складається із 4-х кімнат, загальна площа 78,8 кв.м., житлова площа 51,1 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12.07.2010 р. приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Ізотова В.А., реєстр № 2248, власником якої зазначена [PERSON] . Крім того, сторони набули у власність рухоме майно, а саме: автомобіль марки Opel Kadett, VIN [NUMBER] , 1988 року випуску, власником якого зазначена [PERSON] , дата реєстрації 12.07.2005 року. \~ Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ст. 68 СК України). Відповідно до\~ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності. Така норма закону встановлює презумцію права спільної сумісної власності на майно, набуте за час перебування в шлюбі. Такі ж роз`яснення містяться у і\~п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та про поділ спільного майна подружжя». Зокрема, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Згідно з ч. 3\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За загальним правилом при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30\~постанови від 21грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~роз`яснив судам, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Щодо оцінки спірної квартири, то позивачем [PERSON] до позовної заяви була надана Довідка про оціночну вартість об?єкта нерухомості № 201-20240723-0008122733 від 23.07.2024 р., станом на 23.07.2024 р. вартість спірної квартири складає 1 692 973,90 гривень. Відповідачем надано звіт про незалежну оцінку вартості майна від 19.09.2024 року, складений ТОВ Кабінет оцінки Браєр, відповідно до якого на дату оцінки 19.09.2024 р. ринкова вартість спірної квартири становить 652 473,00 грн. Щодо оцінки спірного транспортного засобу, то Відповідачем [PERSON] було надано звіт про незалежну оцінку вартості майна від 19.09.2024 року, складеного ТОВ Всеукраїнська оціночна компанія, відповідно до якого ринкова вартість дорожнього транспортного засобу Opel Kadett, VIN [NUMBER] , 1988 року випуску становить 12\~966,00 грн. Позивач [PERSON] \~не оспорював визначену Звітом вартість транспортного засобу. Відповідно до\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11\~(надалі - Постанова), сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Натомість відповідно до п.3 ч.1\~ст.57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Отже, при визначенні права спільної сумісної власності подружжя на майно встановленню підлягають не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя (правові висновки Верховного Суду України, викладені в постановах від .07.09.2016р. у справі №6-801цс16; від 12.10.2016р. у справі №6-846цс16; від 07.12.2016р. у справі №6-1568цс16). Верховний Суд у своїй практиці неодноразово наголошував, що конструкція\~статті 60 СК України\~передбачає застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (постанови\~ВС від 06 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, від 22 лютого 2021 року у справі №264/2232/19, постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17). Співвідношення положень п.3 ч.1 ст.57\~та ст.60 СК України\~дає правову можливість визнати майно не спільною, а особистою власністю, якщо воно набуте подружжям під час перебування у зареєстрованому шлюбі, проте за особисті кошти, за умови доведення обставин, необхідних для спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, тим із подружжя, який її спростовує. Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою\~статті 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2\~ст.78 ЦПК України). Відповідно до ч.6\~ст.81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач [PERSON] вважає, що йому, як і Відповідачу, належить право власності на 1/2 частину спірної квартири за адресою: [ADDRESS] , оскільки вказана квартира придбана у шлюбі під час спільного проживання сторін, а тому є їх спільною сумісною власністю. В свою чергу, відповідач [PERSON] , обґрунтовуючи свої зустрічні позовні вимоги щодо визнання спірної квартири особистою власністю, зазначає, що придбала її за грошові кошти, передані їй батьками [PERSON] та [PERSON] , як депозити у ВАТ «Родовід Банк», зняті у період з січня 2009 року по лютий 2010 року. Відповідно до наданих відповідачем заяв на видачу готівки згідно договору банківського вкладу на ім?я [PERSON] , [PERSON] , останні отримували від ВАТ Родовід Банк грошові кошти у вигляді видачі суми вкладу за період із 27.01.2009 р. по 01.02.2010 р. Судом не приймаються вказані заяви на видачу готівки як беззаперечний доказ придбання спірної квартири за особисті кошти відповідачки, оскільки самі по собі вказані кошти, зняті із депозитних рахунків її батьками, є власністю останніх та не є особистими грошовими коштами [PERSON] у розумінні ст. 57 СК Украі?ни. Зустрічна позовна заява не містить обставин набуття [PERSON] права власності на ці грошові кошти. Крім того, [PERSON] не надано доказів того, що саме ці грошові кошти були витрачені на придбання спірної квартири. Щодо твердження відповідача про те, що спірну квартиру їй придбали батьки, то суд їх відхиляє, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу від 12.07.2010 р., саме [PERSON] вказана покупцем, а тому навіть у такому випадку батьки були б обізнані, що оформлюючи квартиру у шлюбі, їх дочка набуває її у спільну власність подружжя. В свою чергу, у матеріалах витребуваної судом нотаріальноі? справи щодо посвідчення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальноі? площі 78,8 кв.м., житловоі? площі 51,1 кв.м., посвідченого 12.07.2010 р. приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Ізотовою В.А., реєстр № 2248, - наявна письмова згода [PERSON] від 12.07.2010 року на підписання [PERSON] договору купівлі-продажу на придбання спірноі? квартири, яка набувається у спільну сумісну власність подружжя (купується під час шлюбу, за спільні сімейні кошти), що було встановлено та посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського МНО Ізотовою В.А., бланк ВМХ №249955. Нотаріусом роз?яснено сторонам положення ст. 65 СК Украіїни. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду ВС від 03.06.2024 року у справі № 712/3590/22 (провадження 61-14297сво23), наявність письмової згоди одного з подружжя на укладення іншим із подружжя договору купівлі-продажу майна, зафіксованої у такому договорі, свідчить про придбання майна за спільні кошти у спільну сумісну власність, оскільки згода іншого подружжя на набуття майна підтверджує придбання майна за спільні кошти подружжя. За обставинами даної справи [PERSON] , надаючи згоду на розпорядження майном (коштами) для набуття майна в спільну сумісну власність, і фіксуючи таку згоду у договорі купівлі-продажу майна, який вчинено іншим з подружжя - [PERSON] , правомірно та обґрунтовано вважав, що спірна квартира набувається у спільну сумісну власність. Суд у даному випадку не може своі?м рішенням підміняти домовленість подружжя про набуття маи?на в спільну сумісну власність. Із цих підстав суд відхиляє заперечення представника відповідача щодо того, що надання письмової згоди позивачем було лише формальною дією, що передбачено чинним на той момент законодавством щодо посвідчення правочинів. Суд звертає увагу, що матеріали нотаріальної справи щодо посвідчення договору купівлі-продажу спірної квартири не містять будь-яких домовленостей про те, що [PERSON] набуває квартиру у особисту приватну власність, а [PERSON] не має та не буде мати жодних майнових претензій щодо неї. Таким чином, спірна квартира є об?єктом спільноі? сумісноі? власності подружжя, що спростовує доводи зустрічноі? позовноі? заяви про те, що квартира набувалась за особисті кошти [PERSON] та є і?і? особистою власністю, нею не спростовано презумпцію спільності маи?на подружжя. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказане позивачем майно- квартира [ADDRESS] сторін є спільною сумісною власністю подружжя, частки подружжя у майні, є рівними.\~ Суд вважає, що вимоги, заявлені позивачем підлягають задоволенню. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи, що спірна квартира набута сторонами в період шлюбу та ведення спільного господарства, тому вказане майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, приходить до висновку про її поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні. Розглядаючи зустрічнку позовну заяву, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, в частині визнання особистою приватною власністю [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) автомобіля Opel Kadett, VIN [NUMBER] , 1988 року випуску з огляду на наступне. Згідно з роз`ясненнями п. п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими ст. ст.69-72СК України та ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Пунктом 24 постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільногомайна подружжя» визначено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Приписами ч. ч. 1, 2, 4, 5 ст. 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Вищевказані норми узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, наведеними у цивільних справах № 6-2670цс16, № 6037цс13, № 6-2784цс15. Так, позивач, звертаючись до суду із позовом про поділ спільного майна подружжя, не заявив вимог про визнання автомобіля спільним майном подружжя, та його поділ. При цьому, позивач та представник позивача заперечили проти зустрічного позову повністю оскільки [PERSON] придбала спірний автомобіль у період їх шлюбу, то він є спільною сумісною власністю подружжя , однак суд не може погодитися з вказаним, з огляду на наступне. Відповідно до листа РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях №31/29/1244/20/492-аз-481-20204 від 17.09.2024 року, власником автомобіля марки Opel Kadett, VIN [NUMBER] , 1988 року випуску, є [PERSON] на підставі біржової угоди серії С № 0032 від 09.04.2005 р., дата реєстрації 12.07.2005 року, та станом на 14.09.2024 р. вказаний транспортний засіб на іншого власника не перереєстровувався. ( а.с.66) Згідно звіту про незалежну оцінку вартості майна від 19.09.2024 року, складеного ТОВ Всеукраїнська оціночна компанія, ринкова вартість дорожнього транспортного засобу Opel Kadett, VIN [NUMBER] , 1988 року випуску становить 12\~966,00 грн. ( а.с.77-86) Придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам собою факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя Так, дійсно автомобіль Opel\~Kadett,\~VIN\~ [NUMBER] ,\~1988\~року випуску\~був придбаний\~ [PERSON] \~в період\~перебування у шлюбі із [PERSON] , однак за особисті кошти батька [PERSON] . Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, а [PERSON] та його представником адвокатом Ворон А. не спростовано того, що спірний автомобіль Opel Kadett, VIN [NUMBER] , 1988 року випуску, був придбаний батьком відповідачки [PERSON] як подарунок донці - [PERSON] та оформлено право власності на [PERSON] . Таким чином судом встановлено, що дійсно [PERSON] спростувала належними, достатніми та допустимими доказами презумпцію правового режиму спільного сумісного майна на спірний транспортний засіб. З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що спірний транспортний засіб Opel Kadett, VIN [NUMBER] , 1988 року випуску не є спільним майном, придбаним під час шлюбу подружжям, оскільки не відповідає критеріям такого майна, оскільки придбано за кошти її батька та подарований особисто [PERSON] , а відтак є її особистою власністю. У відповідності зі\~ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір за подання позовної заяви у сумі 8464,87 грн, який слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача. Відповідачем [PERSON] при поданні зустрічного позову був сплачений судовий збір в розмірі 6654,39 грн. Позовні вимоги за зустрічним позовом задоволені частково, тому з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] підляє стягненню на користь позивача за зустрічним позовом [PERSON] витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі 129,66 грн.

Outcome: partial