Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~В травні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача борг за спожитий природній газ по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в розмірі 13\~621,80 грн. В обґрунтування позову вказує, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України» з 01.11.2018 здійснює діяльність на території України з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його для власних потреб, на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 880 від 04.07.2017 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу». Відповідно до\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917\~ТОВ «ГК «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії». Відповідачем [PERSON] здійснювалось споживання природного газу по об`єкту газифікації, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в період з лютого 2023 по березень 2024 року (включно) на загальну суму 13\~621,80 грн. (з урахуванням проведених оплат). Об`єкт газифікації, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі договору міни 5128 від 29.09.2021 року. Таким чином, відповідач приєднався до договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» ТОВ «ГК «Нафтогаз України» шляхом акцептування договору із позивачем через споживання природного газу. В добровільному порядку відповідачем в порушення вимог закону та умов договору не проведена оплата за надані послуги з розподілу природного газу. За таких обставин, просить суд стягнути з відповідача на свою користь вказану вище заборгованість, а також судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, в сумі 3 028 грн. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20 травня 2025 року відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач про дату, час і місце слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, отриманих судом відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило, процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. За правилами п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Судові повістки, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] , повернулись на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання». У відповідності до ст. ст.\~174,\~178 ЦПК України\~відповідач не скористалася своїм правом та не направила суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8\~ст. 178 ЦПК України. Зважаючи на відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст.\~223,\~280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Суд, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі - ТОВ «ГК «Нафтогаз України»)\~здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території України на підставі ліцензії, виданої згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі\~НКРЕКП) № 880 від 04.07.2017 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу». Відповідно до\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 914-р\~ТОВ «ГК «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» строком на три роки. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.09.2023 № 793-р\~відповідно до абз. 4 ч. 1\~ст. 15 Закону України «Про ринок природного газу»\~на період воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування ТОВ «ГК «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» без проведення конкурсу. У відповідності до наданого розрахунку (фінансового стану), [PERSON] \~є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «ГК «Нафтогаз України» за відкритим на його ім`я особовим рахунком № [NUMBER] за адресою домоволодіння: [ADDRESS] , ЕІС-код об`єкту газифікації 56ХN18F54298683N (а.с.12). З наданого розрахунку (фінансового стану) вбачається, що в період з лютого 2023 року по квітень 2025 року включно споживачем [PERSON] здійснювалось споживання природного газу за вказаною вище адресою, загальний об`єм споживання газу за даними оператора ГРМ за вказаний період становить 1\~711,95 куб.м., вартістю 7,95689 грн./куб.м., оплата за спожитий природний газ не проводилась, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 13\~621,80 грн. (а.с.14). Згідно відповіді № 1718781 від 01.09.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] на праві власності належить квартира , яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Отже, споживач [PERSON] вчинила дії щодо акцептування Договору, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак і взаємних прав та обов`язків, що з них випливають, що свідчить про прийняття ним договору постачання природного газу ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на погоджених умовах. Так, частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з ч. 1 ст.12Закону України «Про ринок природного газу»\~постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Так,\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015№ 2496, затверджено Правила постачання природного газу (далі\~Правила постачання природного газу від 30.09.2015 № 2496), пунктом 2 розділу IІІ яких визначено, що договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей\~633,634,641 та 642 ЦК України\~шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого\~постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500\~(далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Особливості здійснення постачання природного газу побутовому споживачу постачальником «останньої надії» визначені розділом VI цих Правил. Так, згідно пункту 1 Розділу VI Правил постачання природного газу від 30.09.2015 № 2496, постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому\~постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501\~(далі - постанова НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501), який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів. Згідно з абз. 2,3 п. 1 Розділу VI вказаних Правил, договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених пунктом 3 цього розділу, з урахуванням вимог статей\~205,633,634,641,642ЦК України\~шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу (абз. 2 ч. 1ст. 15 Закону України «Про ринок природного газу»). Відповідно до ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з вимогами ч. 1,2 ст. 638 ЦК України,договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч. 1 ст.\~641\~ЦК України пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. За ч.ч. 1,2ст.\~642\~ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Пунктом 2 розділу IІІ Правил постачання природного газу від 30.09.2015 № 2496 визначено, що за договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Вказаним положенням відповідають приписи пункту 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у відповідності до яких\~індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно вимог статті\~319,\~322\~ЦК України власність зобов`язує, тягар утримання майна покладається саме на його власника. За змістом статей 526,530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 525 Цивільного кодексу України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 629 Цивільного кодексу України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.610,612\~ЦК України під порушенням зобов`язання розуміють його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, праву споживача одержувати відповідної якості послуги з постачання природного газу прямо відповідає визначений законом обов`язок оплачувати такі послуги у строки та розмірі, встановлені договором або законом. Споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений висновок відповідає усталеній позиції Верховного Суду у постановах від 14.02.2018 в справі № 639/10591/14-ц, від 10.12.2018 в справі № 638/11034/15, від 17.01.2019 в справі № 486/156/17, від 09.06.2021 у справі № 303/7554/16-ц, від 04.09.2022 у справі № 201/1807/21, від 07.11.2023 у справі №643/17352/20, від 22.12.2023 у справі № 607/2611/22, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17, висновки якого суд враховує при застосуванні норми права до даних спірних правовідносин згідно з ч. 4\~ст. 263 ЦПК України. Відповідно до положень статей\~12,81ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті\~76,\~77 ЦПК України). За таких обставин, враховуючи викладені вище положення законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, судом встановлено, що сторони по справі вільно та на власний розсуд та в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору постачання природного газу, а також приступили до його виконання, відтак, договір є укладеним в силу ч. 1 ст.638 ЦК України\~та встановлює для його сторін відповідні права й обов`язки, що є обов`язковими до виконання, в тому числі, і обов`язок споживача оплачувати вартість спожитих послуг за обумовленими тарифами (цінами) у погоджені терміни. Доказів спростування пред`явлених вимог відповідачем суду не надано. За встановлених обставин, перевіривши підстави та порядок нарахування вартості послуги постачання природного газу, зважаючи на те, що між сторонами склались фактичні договірні відносини, зазначена вартість спожитого газу відповідачем не сплачена, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме стягненню з відповідача на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз України» заборгованості за послуги постачання природного газу в розмірі 13\~621,80 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. У відповідності до ч. 1 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з положенням ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 8ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Частиною другою ст.164 ЦПК України\~визначено, що у разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. При зверненні до суду з даною заявою заявником було сплачено та зараховано до державного бюджету судовий збір в сумі 3028,00 грн. згідно платіжної інструкції № 0000025634 від 15 травня 2025 року. Отже, з урахуванням викладеного, на підставі вимог ч. 1ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved