Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

Позивач ТОВ «Газорозподільні мережі України» звернувся до суду з вказаним позовом у якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.03.2024 по 31.12.2024 у розмірі 11 405 грн. 30 коп., пені в розмірі 136,75 грн., інфляційних втрат у розмірі 371,82 грн., та 3% річних у розмірі 157,77 грн. В обгрунтування позову вказує, що позивач відповідно до постанови НКРЕКП від 26.12.2022 № 1839 (з врахуванням змін та доповнень, що внесені постановами НКРЕКП від 31.08.2023 № 1596 та від 22.02.2024 № 371) здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу в межах території, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ», а саме до території Житомирської філії відноситься: Житомирська область; Вінницька область у частині: Вінницький район: село Бухни; село Морозівка; Хмільницький район: село Махаринці. Тобто ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» здійснює ліцензійну діяльність з розподілу природного газу, у тому числі надає послуги з розподілу природного газу і у межах м. Коростишів, Житомирського району, Житомирської області, зокрема і до будинку за адресою: [ADDRESS] , власником якого є відповідач [PERSON] . Зазначає, що відповідач акцептував договір з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України. Так між Житомирською філією ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» та [PERSON] укладено Типовий договір розподілу природного газу згідно з вимогами п. 1.1. та 1.3. Типового договору розподілу природного газу шляхом фактичного (документального підтвердженого) відбору (споживання) природного газу з газорозподільної системи, що підтверджується розрахунком заборгованості, який містить деталізовані показники спожитих об`ємів природного газу. З моменту початку здійснення позивачем діяльності з розподілу природного газу у межах м. Коростишів (тобто з 01.03.2024), маючи під`єднаний до газорозподільної системи об`єкт (за адресою: [ADDRESS] ), відповідач не звертався до Житомирської філії ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» з письмовою заявою про припинення розподілу природного газу, при цьому продовжує здійснювати відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи та отримувати послуги з розподілу природного газу. Тобто відповідач отримала послуг з розподілу природного газу, однак, за них не розрахувався, внаслідок чого за період з 01.03.2024 до 31.12.2024 року виникла заборгованість в розмірі 11\~405,30 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь. Також просить стягнути з відповідача у порядку ст. 625 ЦК України інфляційні витрати у розмірі 371,82 грн. та три відсотки річних у розмірі 157,77 грн., пеню у розмірі 136,75 грн. У відзиві та запереченнях відповідач [PERSON] заперечив щодо задоволення позову. Вважає їх безпідставними та необгрунтованими. Вказує ,що з позивачем у нього не був укладений договір про надання послуг з розподілу природного газу. Він не погоджував жодного документу за якими би узгоджувалися умови розподілу природного газу, оплати, отримання рахунків. Наданий позивачем розрахунок боргу є неналежним доказом. Зазначив, що відмовляючись від послуг з розподілу природного газу він не відмовляється від користування природним газом. Він не має жодних зобов`язань перед позивачем, він нічого не підписував та не приєднувався до умов договору. Його домоволодіння підключено до загальнодержавних комунікацій на законних підставах задовго до засування ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ». Він є індивідуальним споживачем, в той же час не є учасником ринку природного газу. Не бажає подавати заяву на обмеження його будинку в газопостачанні. Його домоволодіння приєднано до газопроводу і не потребує додаткового приєднання та плати за приєднання. Договір розподілу природного газу укладається лише із замовниками, а побутові споживачі не є замовниками, тому не зобов`язані укладати договори. НКЕРКП не має жодних повноважень на встановлення тарифів. Не визнає нараховану заборгованість з розподілу природного газу за період з 01.03.2024 по 31.12.2024, вважає, що вимоги ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» є незаконними, позивач не має права нараховувати та виставляти вимоги про стягнення заборгованості з розподілу природного газу, тому у позові просить відмовити. У відповіді на відзив представник ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» вказує, що факт приєднання відповідача до Типового договору розподілу природного газу (прийняття його умов, акцептування Відповідачем) підтверджується, у тому числі, споживанням природного газу. Про це [PERSON] сам зазначає у відзиві на позовну заяву, а саме підтверджує, що «…моє домоволодіння підключене на законних підставах до всіх державних (загальнодержавних) комунікацій…», «…не маю права та бажання подавати заяву на обмеження мого домоволодіння та себе в газопостачанні…». Більше того, Відповідач в своєму відзиві на позовну заяву повідомляє, що «Відмовляючись від послуг з розподілу природного газу, я не відмовляюсь від користування природним газом.» Проте, зазначаємо, що користування природним газом без послуги розподілу природного газу є неможливим, оскільки вона надається усім споживачам, як приєднані до газорозподільної мережі. За наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, Оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Деравжного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.09.2024 року слідує, що відповідач [PERSON] на підставі договору дарування №149 від 30.01.2019 року є власником житлового будинку, що за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджуються відомостями паспорту серії [NUMBER] . 16 вересня 2013 року [PERSON] виготовив робочий проєкт з газифікації домоволодіння, що за адресою: [ADDRESS] . Містяться відомості про надану [PERSON] згоду, як власника домоволодіння, що за адресою: [ADDRESS] , на підключення до газопроводу. З наданого ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" розрахунку суми заборгованості за послуги з розподілу природного газу слідує, що [PERSON] , є побутовим споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] , на його ім`я відкрито рахунок № [NUMBER] , EIC код 56XM12L00011215R. Розмір заборгованості за період з березня 2024 року до грудня 2024 року складає 11\~405,30 грн. Величина місячного обсягу річної замоволеної потужності на 2024 рік становить 559,08 куб.м. Відповідач у відзиві підтвердив, що його домоволодіння, що за адресою: [ADDRESS] приєднано до газопроводу. В той же час заперечує наявність договірних відносин з ТОВ «Газорозподільні мережі України» та розрахунком заборгованості. Таким чином, судом встановлено, що відповідач користується послугами з розподілу природного газу, які надаються Житомирською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України». Також як вбачається з складеної відповідачем заяви-відмови від 28 березня 2024 року адресованної ТОВ «Газорозподільні мережі України» [PERSON] відмовився від підпису надісланої йому заяви-приєднання та укладення договорів, в той же час вказав що не відмовляється від користування газом. 28 лютого 2025 року Житомирською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України». направлено [PERSON] на адресу: [ADDRESS] , вимогу про сплату заборгованості за послуги розподілу природного газу. Частиною 1\~ст. 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~до житлово-комунальних послуг належить комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно з ч.1-2\~ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу»\~розподіл природного\~газу здійснюється\~на підставі\~та умовах\~договору розподілу\~природного газу\~в порядку,\~передбаченому кодексом\~газорозподільних систем\~та іншими\~нормативно-правовими\~актами. За\~договором розподілу\~природного\~газу\~оператор газорозподільної\~системи\~зобов`язується\~забезпечити замовнику\~послуги\~розподілу\~природного газу\~на\~період\~та умовах,\~визначених\~договором\~розподілу природного\~газу,\~а\~замовник\~зобов`язується сплатити\~оператору\~газорозподільної\~системи вартість\~послуг\~розподілу\~природного газу. \~Типовий договір\~розподілу природного\~газу затверджується\~Регулятором. \~ \~ \~ \~Оператор\~газорозподільної \~ \~ \~ \~ системи\~має\~забезпечити \~додержання\~ \~ принципу\~\~недискримінації під\~час\~укладення\~договорів розподілу\~природного\~газу\~з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним. Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього\~Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу. Доступ до газорозподільної системи - це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи. Споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу газорозподільних систем для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. Згідно з пунктом 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Відповідно до пунктів 3, 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей\~633,\~634,\~641,\~642 ЦК України\~за формою Типового договору розподілу природного газу. Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Згідно з пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем слідує, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. За загальними правилами доказування, визначеними статтями\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Відповідач у відзиві та запереченнях вказує, що не є споживачем послуг з розподілу природного газу та не укладав з ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» будь-яких договорів. При цьому відповідач у відзиві підтвердив, що його домоволодіння, що за адресою: [ADDRESS] приєднано до газопроводу, тобто його будинок фізично підключений до газорозподільних систем. Він користується природним газом для власних потреб, про що самостійно зазначає також і складеній ним заяві-відмові від 28.03.2023 року, яка долучена до справи. Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу Кодексу газорозподільних систем споживач природного газу (споживач) фізична особа, фізична особа підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Таким чином відповідач користується природним газом, що постачається ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» до його помешкання, що за адресою: [ADDRESS] , та є побутовим споживачем природного газу за вказаною адресою, що підтверджується довідкою -розрахунком складеної ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ», що містять дані про показники лічильника газу побутового споживача(обсяг спожитого природного газу за газовий рік, його розарахунок). На ім`я відповідача відкритий особовий рахунок за його належним йому на праві власності об`єктом нерухомості, що за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин оцінюючи наявні у справі матеріали у сукупності та встановлені судом обставини, що не заперечуються сторонами, відповідач [PERSON] вважається таким, що приєднався до умов договору розподілу природного газу. Згідно правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду від 14.09.2022 по справі № 201/1807/21: «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними». Щодо твердження відповідача про відсутність прав у позивача нараховувати плату за послуги з розподілу природного газу. Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 26.12.2022 № 1839 (з врахуванням змін та доповнень, що внесені постановами НКРЕКП від 31.05.2023 № 971, від 28.07.2023 № 1389, від 31.08.2023 № 1596, від 29.09.2023 № 1769, від 29.11.2023 № 2224, від 27.12.2023 № 2509, від 30.01.2024 № 195, від 22.02.2024 № 371, від 16.04.2024 № 709, від 30.04.2024 № 822, від 19.11.2024 № 1954, від 29.04.2025 № 627) позивач ТОВ «Газорозподільні мережі України» отримали ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ», зокрема до території Житомирської філії відноситься: Житомирська область; Вінницька область у частині: Вінницький район: село Бухни; село Морозівка; Хмільницький район: село Махаринці. Таким чином позивач ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ», є оператором ГРМ, який уповноважений надавати послуги з розподілу природного газу, в тому числі до домоволодіння [PERSON] що адресою: [ADDRESS] . Так на підтвердження виникнення у відповідача заборгованості у сумі 11 405,60 грн. позивачем надано розрахунок суми заборгованості за послуги з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] . Будь-яких доказів щодо відсутності заборгованості чи іншого розміру відповідач не надає. У відзиві фактично вказує на безпідставність нарахування йому відповідної плати за послуги розподілу природного газу, проте власних розрахунків суду не надано, Відповідачем не надано доказів дійсних показників обсягу спожитого природного газу за його об`єктом, які відмінні від вказаних у розрахунку позивачем. Тобто відповідач свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконував, не сплачував нараховані суми за послуги розподілу природного газу у встановлені строки, внаслідок чого має заборгованість, яка суду не спростована. У зв`язку з чим суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з розподілу природного газу у розмірі 11 405,60 грн., які є обґрунтованими. Щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат та трьох відсотків річних у порядку ст. 625 ЦК України та пені. Частиною 2\~ст. 625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до з ч. 1, 3\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Зі змісту абз. 2 ч. 2 п. 8.2. Типового договору розподілу природного газу у разі порушення споживачем, що є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної оплати за надані послуги з розподілу природного газу з відповідача у порядку ст. 625 ЦК України підлягають стягненню інфляційні витрати у розмірі 371,82 грн. три відсотки річних у розмірі 157,77 грн. та пеня у розмірі 136,75грн., які обраховані за період з 01.03.2024 року до 31.12.2024 року. Відповідачем вказані обрахунки не спростовані. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у загальному розмірі 2\~422,40 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.\~ст. ст. 509, 526, 527, 530, 549, 625, 626, 629, 633, 634, 714, 901, 903 ЦК України\~ та

Outcome: approved