Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 травня 2024 року і 16 червня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і [PERSON] було укладено кредитні договори № 21613-05/2024 і № 21349-06/2024, які підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. 19 листопада 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 191124/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19 листопада 2024 року до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 21613-05/2024 в розмірі 21\~416,67 грн, та за кредитним договором № 21349-06/2024 в розмірі 16\~934,90 грн. Також, 13 липня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] було укладено договір позики № 79173923, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 38 від 26 листопада 2024 року до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 792 грн. Всупереч умовам вказаних договорів, відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань, після відступлення права вимоги, остання не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. У зв`язку з вказаними обставинами, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 52\~143,57 грн і судові витрати. За ухвалою суду від 02 липня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; відповідач відзив на позов суду не направила. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 13 травня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 21613-05/2024, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора W2519, за умовами якого відповідач отримала позику в розмірі 10 000,00 грн, строком на 120 днів до 09 вересня 2024 року, зі сплатою денної процентної ставки у розмірі 1,50% в день (а.с. 7-13). 19 листопада 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 191124/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19 листопада 2024 року до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 21613-05/2024 в розмірі 21\~416,67 грн, з яких: 10\~000,00 сума заборгованості за основною сумою боргу, 9\~000,00 грн сума заборгованості за відсотками, 2\~416,67 грн сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с.27-31) Згідно з розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 21613-05/2024 станом на 19 листопада 2024 року становить 21\~416,67 грн і складається із: 10\~000,00 сума заборгованості за основною сумою боргу, 9\~000,00 грн сума заборгованості за відсотками, 2\~416,67 грн сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с. 14-15). З даного розрахунку вбачається, що [PERSON] сплатила в рахунок погашення заборгованості за відсотками кошти в загальному розмірі 9\~083,33 грн. Також, 16 червня 2024 року у між ТОВ «Аванс Кредит» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 21349-06/2024, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора W2810, за умовами якого відповідач отримала позику в розмірі 4 000,00 грн, строком на 120 днів до 13 жовтня 2024 року, зі сплатою денної процентної ставки у розмірі 1,50% в день (а.с. 17-23). 19 листопада 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 191124/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19 листопада 2024 року до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 21349-06/2024 в розмірі 16\~934,90 грн, з яких: 3\~953,32 сума заборгованості за основною сумою боргу, 5\~514,90 грн сума заборгованості за відсотками, 7\~466,68 грн сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с.27-31). Згідно з розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 21349-06/2024 станом на 19 листопада 2024 року становить 16\~934,90 грн і складається із: 3\~953,32 сума заборгованості за основною сумою боргу, 5\~514,90 грн сума заборгованості за відсотками, 7\~466,68 грн сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с. 24-25). З даного розрахунку вбачається, що [PERSON] сплатила в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту 46,68 грн, за відсотками 2\~153,32 грн. Крім того, 13 липня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] було укладено договір позики № 79173923, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 03013, за умовами якого відповідач отримала позику в розмірі 4 000,00 грн, строком на 30 днів до 11 серпня 2024 року, зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 1,5% в день (а.с. 34-39). 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Зі змісту вказаного договору вбачається, що право вимоги\~ це\~права грошової\~вимоги щодо\~погашення (стягнення)\~заборгованостей з\~боржників,\~які виникли\~на підставі\~договору позики (а.с. 40-42). 28 липня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено додаткову угоду № 2 до вказаного договору факторингу, за умовами якої сторони погодили внести зміни до п. 1.3. договору, яким передбачено умови повідомлення боржників про відступлення права вимоги заборгованості фактору, та викласти його в новій редакції; решта положень договору залишаються без змін та діють в частині, що не суперечать даній додатковій угоді (а.с. 43). У відповідності до умов додаткової угоди № 7, яка була укладена 13 червня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» до договору факторингу № 14/06/2021, сторони домовилися викласти п. 9.1 договору, яким визначено набрання чинності, строк дії і пролонгація договору, та викласти його в новій редакції (а.с. 44). За умовами додаткової угоди № 44 до договору факторингу № 14/06/21, укладеної 26 листопада 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «ЄАПБ», сторони, зокрема, погодили загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників від 26 листопада 2024 року та ціну продажу згідно реєстру боржників № 37 і №38 від 26 листопада 2024 року (а.с. 45). На виконання умов п. 1.2. договору факторингу № 14/06/21 від 26 листопада 2024 року сторони 26 листопада 2024 року уклали акт прийому-передачі реєстру боржників № 38 (а.с. 46). Відповідно до витягу з реєстру боржників № 38 від 26 листопада 2024 року до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13\~792,00 грн, з яких: 4\~000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 1\~800,00 грн сума заборгованості за відсотками, 7\~992,00 сума заборгованості за пенею (а.с. 47). Згідно з розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] за договором позики № 79173923 станом на 30 квітня 2024 року становить 13\~792,00 грн і складається із: 4\~000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 1\~800,00 грн сума заборгованості за відсотками, 7\~992,00 сума заборгованості за пенею (а.с. 48). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639\~ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Законом України\~«Про електронну\~комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3\~цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами не виконала, у передбачені в договорах строки кошти (суму кредиту) не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми кредиту: 10000 грн за договором № 21613-05/2024 від 13 травня 2024 року; 3\~953,32 грн за договором № 21349-06/2024 від 16 червня 2024 року, що в\~загальному розмірі\~становить 13953\~гривень 32\~копійки і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за за кредитними договорами № 21613-05/2024 і № 21349-06/2024, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 5\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»\~набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та\~Перехідних положень\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5\~розділу І цього Закону\~(яким, зокрема, доповнено пунктом 17\~розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Договори № 21613-05/2024, № 21349-06/2024 були укладені між фінансовими установами та [PERSON] 13 травня 2024 року та 16 червня 2024 року відповідно, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії, передбачений пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» не поширюється на вказані договори. Враховуючи, що Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року, а договори № 21613-05/2024, 21349-06/2024 були укладені 13 травня 2024 року та 16 червня 2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, то суд дійшов висновку про нарахування процентної ставки у відповідності до чинного законодавства, виходячи зі встановленої ч. 5 ст.\~8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» максимальної денної процентної ставки у розмірі 1 %. Встановлені фактичні обставини в справі свідчать про те, що за умовами укладених між фінансовими установами і відповідачем договорів данні фінансові установи надали позичальнику суму кредиту, а останній зобов`язувався повернути наданий кредит у повному обсязі у визначені договорами строк. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом у межах строку кредитування, визначеного договорами, та із урахуванням максимальної денної процентної ставки у розмірі 1%, а саме: за договором\~№ 21613-05/2024\~від 13 травня 2024 року у розмірі 2916,67 грн, виходячи з розрахунку: 10 000,00 грн (сума кредиту) х 120 днів (строк кредитування) х 1% 9083,33 грн (кошти сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості) за договором № 21349-06/2024 від 16 червня 2024 року у розмірі 2646,68 грн, виходячи з розрахунку: 4000,00 грн (сума кредиту) х 120 днів (строк кредитування) х 1% 2153,32 грн (кошти сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості за відсотками), що в загальному розмірі становить 5 563 гривні 35 копійок. Щодо позовних\~вимог про\~стягнення з\~відповідача суми\~заборгованості за\~штрафними санкціями\~за договорами\~про надання\~фінансового кредиту\~№ 21613-05/2024\~від 13\~травня 2024\~року і\~№ 21349-06/2024 від 16 червня 2024 року суд зазначає наступне. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено розділ «Прикінчеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану у та тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Дію воєнного стану продовжено і він діє в Україні по теперішній час. Згідно з розрахунками, відповідачу [PERSON] визначено штрафні санкції за кредитним договором № 21613-05/2024 в розмірі 2\~416,67 грн, за кредитним договором № 21349-06/2024 у розмірі 7\~466,68 грн (а.с. 14-15, 24-25). Однак, враховуючи період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, який включає період дії воєнного стану, то суд, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині. Щодо вимог позивача про стягнення із [PERSON] заборгованості за договором позики № 79173923 від 13 липня 2024 року слід зазначити наступне. За змістом ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор\~у зобов`язанні\~повинен передати\~новому кредиторові\~документи,\~які засвідчують\~права,\~що передаються,\~та інформацію,\~яка є\~важливою для\~їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України). Основними засадами цивільного судочинства згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України є змагальність та диспозитивність. Принцип змагальності полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Принцип диспозитивності цивільного процесу полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Вказані норми кореспондуються зі статтею 81 ЦПК України, яка визначає обов`язок доказування і подання доказів. Згідно з вказаною нормою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 і 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Так,\~звертаючись до\~суду з\~вказаним позовом,\~позивач обґрунтовував\~заявлені вимоги\~в частині\~стягнення з\~відповідача заборгованості\~за договором\~позики №\~79173923 від 13 липня 2024 року тим, що 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Однак, зі змісту договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року вбачається, що право вимоги це права грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли\~на підставі\~договору позики; за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників,\~включаючи суму\~основного зобов`язання\~(позики),\~плату за\~позикою (плату\~за процентною\~ставкою),\~процент за\~порушення грошових\~зобов`язань,\~право на\~одержання яких\~належить клієнту\~(а.с.\~40-42),\~тоді як\~договір позики\~№ 79173923 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений лише 13 липня2024 року, тобто пізніше ніж договір факторингу. Надані суду додаткові угоди до вказаного договору факторингу (а.с. 43-45) також не містять умов щодо відступлення права вимоги до боржників, яке виникне в майбутньому. Враховуючи викладене,\~оцінивши докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~ справі\~доказів,\~а також\~належність і\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~їх достатність\~і взаємний\~зв`язок у\~сукупності,\~оскільки позивачем\~не доведено\~належними,\~достовірними та\~достатніми доказами\~факт набуття\~права вимоги\~до [PERSON] \~за договором\~позики №\~79173923 від 13 липня 2024, то суд вважає позовні вимоги в цій частині необґрунтованими та недоведеними, а тому дійшов висновку про необхідність відмови в їх задоволенні. Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1\~133,34 грн, виходячи з розрахунку: 19\~516,67 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 3 028 грн (сума сплаченого судового збору) / 52\~142,57 грн (розмір заявлених позовних вимог).

Outcome: partial