Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором та судові витрати. На обґрунтування позову зазначено, що 18 травня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачкою було укладено договір про надання фінансового кредиту № 21804-05/2024, відповідно до якого відповідачці було надано кредит у розмірі 4100 грн., а вона, в свою чергу, зобов`язалася повернути кредитні кошти. 24 вересня 2024 року ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 24092024, відповідно до якого позивач набув право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 21804-05/2024 від 18 травня 2024 року. Відповідачка належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором не виконувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 19680 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки. 27 червня 2025 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони у судове засідання не з`явились. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, про місце та час розгляду справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України, повідомлена належним чином. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 18 травня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачкою було укладено договір про надання фінансового кредиту № 21804-05/2024, відповідно до якого відповідачка отримала у кредит грошові кошти у розмірі 4100 грн. та зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування кредитом, що підтверджується правилами надання грошових коштів у кредит, заявкою-анкетою на отримання фінансового кредиту, паспортом споживчого кредиту, договором про надання фінансового кредиту № 21804-05/2024 від 18 травня 2024 року з додатками, інформаційним повідомленням споживачем, довідкою про ідентифікацію, повідомленням про успішне перерахування коштів за кредитним договором, листом АТ «Акцент-Банк» за вих. 20.1.0.0.0/7-20250702/0091 від 08 липня 2025 року та платіжною інструкцією № 731690637614.128 від 18 травня 2024 року про перерахування кредитних коштів у розмірі 4100 грн. на картку № [NUMBER] , відкриту на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором № 21804-05/2024\~від 18\~травня 2024\~ року не виконувала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у розмірі 19680 грн., з яких: 4100 грн. сума основного боргу, 7380 грн. сума заборгованості по відсоткам, 8200 грн. сума заборгованості за штрафом/пенею, що підтверджується розрахунком заборгованості. 24 вересня 2024 року ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 24092024, відповідно до якого позивач набув право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 21804-05/2024 від 18 травня 2024 року, що підтверджується договором факторингу № 24092024 від 24 вересня 2024 року, витягом з реєстру боржників, актом приймання-передачі права вимоги по договору факторингу, платіжною інструкцією до договору факторингу № 24092024 від 24 вересня 2024 року. Відповідачкою було порушено вимоги укладеного договору № 21804-05/2024 від 18 травня 2024 року, у добровільному порядку вона не погасила кредитну заборгованість, що підтверджується досудовою вимогою, тож позивач має право вимагати погашення наданого їй кредиту та відсотків. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі\~ст. 514 ЦК\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд приходить до висновку, що укладений кредитний договір та договір факторингу відповідають вимогам закону, зобов`язання по кредитному договору відповідачкою у встановлений строк не виконані, сума заборгованості по тілу кредиту та відсоткам підтверджена документально, тому підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача судових витрат за надання правової допомоги у розмірі 7000 грн., суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно п. 1 ч. 3 цієї статті віднесено витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" зазначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). \~ \~ \~ \~Відповідно\~до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до пунктів 1,2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~враховує: чи\~пов`язані ці\~витрати з\~розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 734/2313/17, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved