Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», (далі - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», позивач, банк) в особі представника Підлетейчука М.М., звернувся до суду із позовом до [PERSON] , (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просив стягнути з останнього на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором № 1228-0356 від 25.06.2023 в розмірі 15 755 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 3900 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами -11 855 гривень; та стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.06.2023 року між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", і фізичною особою, якою є - [PERSON] , за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1228-0356 (надалі за текстом - «Кредитний договір»). Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» - зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме перерахував Відповідачу суму кредиту в розмірі 4 000 грн. на платіжну картку. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у Розрахунку заборгованості за Договором. Таким чином, у порушення ст. ст. 509, 526, 629, 1054 ЦК України та умов Договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 27.12.2024 року позовну заяву ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали від 27.12.2024 року та копія позовної заяви з додатками відповідачу надсилалися за адресою реєстрації: [ADDRESS] , поштове відправлення № 0610227210527 повернулося на адресу суду з відміткою «вручено». 20.01.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник заявника, адвокат Целіков В.В. вказує на те, що вважають позовну заяву необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Свою позицію крім іншого аргументував тим, що матеріали цивільної справи не містять підтвердження укладення Кредитного договору та погодження усіх істотних умов договору, відсутнє підтвердження перерахування коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справі, суд встановив, що 25.06.2023 року між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", і фізичною особою, якою є - [PERSON] , за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1228-0356. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 4 000,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 21 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день. Позивач вказує, що (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) видав Відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний Відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 р. на карту отримувача (Відповідача), чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі. Разом з тим, вказаний доказ не підтверджує факт отримання відповідачем коштів на підставі укладеного договору та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає позивач, а отже є неналежним. Матеріали справи не містять доказів про те, що відповідач володів або користувався банківською карткою [NUMBER] , даний номер не є повним. Позивач також не просив суд витребувати ухвалою суду в емітента карти [NUMBER] інформацію про факт зарахування коштів, дату зарахування коштів та їх суму. До позовної заяви позивач не долучив розрахунок заборгованості, про суму боргу зазначає у тексті позовної заяви. Встановити період нарахування відсотків не виявляється за можливе. Інформація зазначена в позовній заяві, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких складено розрахунок, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі №760/7792/14-ц. З матеріалів справи встановлено, що ні виписки з особового рахунку клієнта [PERSON] , тобто первинних документів про здійснення між сторонами фінансових операцій, ні розрахунку заборгованості за вказаний період (з відображенням дати та суми отриманих кредитних коштів, їх погашення, нарахування відсотків) позивачем до позовної заяви надано не було, а тому відсутні докази, що підтверджують факт отримання відповідачем кредитних коштів, період нарахування процентів, період прострочення платежів. За матеріалами справи суд позбавлений можливості перевірити видачу відповідачу кредитних коштів, користування відповідачем кредитними коштами та внесення відповідачем грошових коштів на погашення кредитної заборгованості. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи не підтверджені належними засобами доказування, зокрема, позивачем не було надано належних та достатніх доказів у підтвердження надання відповідачу кредитних коштів та користування відповідачем кредитними коштами, а також доказів наявності заборгованості саме у визначеному у позові розмірі, а позовні вимоги є недоведеними та не підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed