Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даною позовною заявою, в обгрунтування позову зазначає, що між відповідачем та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» 19.10.2024 було укладено кредитний договір № 20057-10/2024, який підписано електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. 24.12.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір відступлення прав вимоги № 24122024 у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» зобов`язується відступити ТОВ "ФК "ЄАПБ" права вимоги за кредитним договором. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 22543,45 грн. Відповідач отримав кошти, але своїх зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі не виконав. У зв`язку з чим товариство звернулося до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за вищезазначеним кредитним договором та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 28.07.2025 було відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін у зв`язку з малозначністю. 10.09.2025 відповідач [PERSON] подав до суду відзив, в якому заперечив щодо заявлених позовних вимог. В обгрунтування зазначив, що спірний кредитний договір з фінансовою установою він не укладав та не отримував кредитних коштів. Звернув увагу суду, що в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які б підтверджували наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір. Вважає, що саме банківської виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів. Також, вказує що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не доведено належними та допустимими доказами, що саме вони є належним позивачем (кредитором) за кредитним договором, оскільки не надано належних та допустимих доказів на підтвердження переходу права грошової вимоги, а долучений договір факторингу наданий не у повному обсязі. Посилаючись на положення Закону України\~«Про внесення\~змін до\~Податкового кодексу\~України та\~інших законодавчих\~актів України\~щодо дії\~норм на\~період дії\~воєнного стану»\~№ 2120-IX\~від 15.03.2022 вважає, що позичальник звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого надано кредит. У зв`язку з викладеним просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник позивача про розгляд справи повідомлений належним чином про що свідчить довідка про доставку електронного документу. Заяв та клопотань до суду не подавав. Відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу за адресою місця реєстрації, що зареєстроване у встановленому законом порядку, які відповідач отримав 03.09.2025, що підтверджується підписом на судовій повістці. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 20057-10/2024. Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу кредит в сумі 11500 грн. Кредит наданий безготівковим шляхом строком на 120 днів, денна процентна ставка 0,99% в день. Дата погашення кредиту 15.02.2025 (а.с.5-7). За своєю правовою природою вказаний договір є одним із видів кредитного договору. Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до умов отримання кредитів. У відповідності до п.2.21 Після підписання Кредитного договору Товариство надає кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на банківську картку Клієнта, зазначену Клієнтом в заявці та цьому Договорі. Як вбачається з реквізитів сторін, [PERSON] надано номер картки : № [NUMBER] , електронний підпис [NUMBER] . У Додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №20057-10/2024 погоджено графік платежів (а.с. 8). Згідно копії Паспорту споживчого кредиту вбачається, що умови такого є ідентичними з умовами вищевказаного договору. Підпис споживача: [INFO] [PERSON] , [NUMBER] (а.с. 9-10). Довідкою Універсальні платіжні рішення № 3466_250423100600 від 23.04.2025 підтверджено перерахування коштів ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» на картку відповідача [NUMBER] 19.10.2024 в розмірі 11500,00 грн (а.с.11). 24.12.2024 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Аванс Кредит» укладено Договір факторингу № 24122024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.12-14). При цьому, суд зазначає, що даний договір факторингу наданий не у повному обсязі, частина його тексту та сторінок відсутні, а саме: п.3.9 закінчується та розпочинається п. 9.6, що унеможливлює дослідити всі його умови. На підтвердження укладення договору факторингу позивачем представлено платіжну інструкцію № 588 від 27.12.2024 на суму 4\~714\~843,65 грн (а.с.16). З Реєстру боржників до Договору факторингу №24122024 від 24.12.2024 вбачається, що позивач набув права вимоги до боржника [PERSON] на суму: сума заборгованості за основною сумою боргу 22543,45 грн (а.с.17). Зазначена сума боргу відповідає сумі, зазначеній в Розрахунку заборгованості за кредитним договором №20057-10/2024 від 19.10.2024 (а.с.18-19). Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.2 ст. 1054, ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.2 ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем склалися цивільно правові відносини. ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові суми, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка підтверджується матеріалами справи та не спростована відповідачем. Щодо тверджень відповідача про відсутність в матеріалах справи первинних бухгалтерських документів суд зазначає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є первісним кредитором, відтак, не може надати первинні банківські документи, оскільки такі документи формуються, складаються та зберігаються первісним кредитором. При цьому суд бере до уваги доводи позивача про недоведеність позивачем факту переходу до нього права вимоги від первісного кредитора. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої особи (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно приписів ст. ст. 514 та 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Слід зазначити, що для підтвердження факту відступлення права вимоги заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора. Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. У відповідності до вимог\~статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Згідно із частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Частиною другою\~статті 78 ЦПК України\~встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України). Наявна в матеріалах справи копія договору факторингу\~№24122024 від 24.12.2024 не містить всіх сторінок договору, що позбавляє суд дослідити його зміст у повному обсязі та встановити його умови, за якими, як стверджує позивач, відбулося відступлення права грошової вимоги за\~кредитним договором №20057-10/2024 від 19.10.2024 укладеного між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] , а тому\~позивач не має права вимагати від\~ [PERSON] \~сплати заборгованості за вказаними правочином. Тому, суд вважає, що договір факторингу є недопустимим доказом у справі, оскільки наданий суду не в повному обсязі. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт набуття права грошової вимоги до відповідача\~ за кредитним договором № 20057-10/2024 від 19.10.2024. Тому, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно п. 2 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed