Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

1.Суть питання, що вирішується таке 11 червня 2025 року через систему «Електронний суд» Пархомчук Сергій Валерійович (далі також представник) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (далі також позивач) подав позовну заяву до [PERSON] (далі також відповідач) про стягнення заборгованості, посилаючись, що відповідач не виконує умови кредитного договору, тому просить стягнути з нього заборгованість у загальному розмірі 10440 гривень та судові витрати в загальному розмірі 2442 гривні 40 копійок (далі також позовна заява). Іванівський районний суд Одеської області рішенням від 14 липня 2025 року, задовольнив позовну заяву позивача та стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 10440 (десять тисяч чотириста сорок) гривень (далі також рішення від 14 липня 2025 року). 14 липня 2025 року представника позивача подав до\~суду заяву,\~в якій\~просить ухвалити\~додаткове рішення,\~за яким\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~витрати на\~професійну правничу\~допомогу в\~загальному розмірі\~10500 гривень (далі також заява від 14 липня 2025 року, заява). Суд вирішує питання за заявою. 2. Мотиви проведення судового засідання за відсутності учасників справи такі Позивач, відповідач, до судового засідання не з`явилися, належно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд заяви без його участі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, що не з`явилися до суду, оскільки вони належно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. 3. Встановлені фактичні обставини такі 29 грудня 2023 року позивач та представник позивача уклали договір про надання правової допомоги (далі також договір, а.с. 12-13). За актом\~про отримання\~правової допомоги\~від 08\~липня 2025\~року представник\~позивача надав,\~а позивач прийняв правничу (правову) допомогу, яка полягала в такому: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості), тривалість 1 година, загальною вартістю 2000 гривень; складання позовної заяви, моніторинг аналіз судової практики, тривалість 2,5 години, загальною вартістю 5000 гривень; складання заяв та клопотань, та подання їх до суду, тривалість 1,5 години, загальною вартістю 3000 гривень; канцелярські витрати 500 гривень. Загальна вартість 10500 гривень (далі також акт). 4. Норми закону, якими керувався суд такі 4.1. Кожен має право на професійну правничу допомогу (стаття 59 Конституції України). 4.2. Видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами (частина 1 статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», далі Закон). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (частина 1, 2, 3 статті 30 Закону). 4.3. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статті 133 ЦПК). До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: на\~професійну правничу\~допомогу; пов`язані\~із залученням\~свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані\~з витребуванням\~доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частина 3 статті 133 ЦПК). Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1 статті 137 ЦПК). Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом\~наданих адвокатом\~послуг та\~виконаних робіт ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК). 5. Мотиви ухваленні додаткового рішення 5.1. Суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката, який підлягає сплаті в порядку компенсації витрат на правничу допомогу адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Під час визначення суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат на правничу допомогу адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 5.2. Водночас системний аналіз норм зазначених у пункті 4 мотивувальної частини цього рішення свідчить, що суд може самостійно зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, з огляду на критерій обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу. Суд зазначає, що визначення співмірності витрат є саме оціночною діяльністю суду. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат (витрат на проїзд тощо), пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені способом подання, зокрема розрахункових документів тощо. Однак, під час визначення суми відшкодування суд має враховувати критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставин справи та фінансового стану обох сторін, оскільки правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тож не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Тобто заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відтак суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial