Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

Представник позивача адвокат Столітній М.М. звернувся до суду системою «Електронний суд» із даним позовом, у якому зазначив, що 12.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту №7060015. У відповідача виникла заборгованість за кредитом у розмірі 42292,99 грн, яка складається з тіла кредиту 8700 грн, проценти 15760,60 грн, а також проценти за 103 календарні дні 17832,39 грн. У подальшому ТОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги за даним кредитним договором до позивача на підставі договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість у розмірі 42292,99 грн, а також судовий збір 2422,40 грн та витрати на правову допомогу 10\~000 грн. 09 червня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 10 червня 2025 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» відомості щодо належності банківської картки відповідачу та отримання ним кредитних коштів. У судове\~засідання представник\~позивача не\~з`явився,\~у позовнійзаяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, а також представником позивача подано заяву про те, що він не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, відзиву на позов, заперечень або клопотань до суду не надавала. Конверт із ухвалою суду, судовою повісткою повернувся на адресу суду із поштовою відміткою «адресат відстуній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Таким чином, враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі. 12 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС Україна» було укладено електронний договір №7060015 про надання споживчого кредиту. Кредитний договір позичальником було підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. За пунктом 2.1 договору визначено, що кошти надаються на банківську карту [NUMBER] . Пунктом 1.3 визначено суму кредиту у 5500 грн. Пунктом 1.4 визначено строк кредиту 360 днів та періодичність сплати кожні 130 днів. П.1.5.1. стандартна процентна ставка 1,99% в день у межах строку кредиту вказаного у п.1.4 договору. Також за п.1.8.1 за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом становить 43916,95 грн. Додатком №1 до даного договору є таблиця обчислення вартості кредиту з розрахунком щомісячних платежів за весь час кредитування. 14.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено додаткову угоду №7060015 до даного кредитного договору.сторони збільшили суму кредиту 3200 грн, та погодили суму кредиту 8700 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування складає 70899,44 грн. Згідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Авентус Україна» борг [PERSON] станом на 26.05.2024 за вказаним кредитним договором становить 24460 грн, який складається з основного боргу 8700 грн та 15800,60 грн боргу за процентами. За даним розрахунком основний борг станом на 12.09.2023 обліковується у розмірі 5500 грн, а з 14.09.2023 у розмірі 8700 грн. Згідно до розрахунку заборгованості [PERSON] , складеного ТОВ «Фінтраст Капітал», її заборгованість з 27.05.2024 по 06.09.2024 складає 8700 грн основного боргу та 17832,39 грн заборгованості за відсотками. ТОВ «Авентус\~Україна» та\~ТОВ «ФК\~«Фінтраст Україна»\~уклали договір\~факторингу №27.05/24-Ф\~від 27.05.2024,\~за яким\~позивач набув\~право вимоги\~за кредитними\~договорами,\~серед яких,\~як вбачається\~з витягу\~з реєстру\~боржників,\~і право\~вимоги до\~ [PERSON] \~(порядковий\~номер 11829)\~за \~договором №7060015 на суму кредиту 8700 грн та 15760,60 грн відсотків, а разом 24460,60 грн. Як вбачається з виписки з банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк», картка [NUMBER] належить відповідачці [PERSON] , і 12.09.2023 року на її рахунок було зараховано 5500,00 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. З огляду на викладене, на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1 та 2 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно до частини 1 статті 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено, відповідач за допомогою одноразового ідентифікатора підписав у електронному вигляді із ТОВ «Авентус Україна» кредитний договір. Між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. У подальшому, згідно відомостей АТ КБ «ПриватБанк», відповідач отримав на свій картковий рахунок кредитні кошти у розмірі 5500,00 грн. у день укладення кредитного договору. Погоджений договором розмір кредиту 5500 грн у подальшому, за додатковою угодою сторони збільшили до 8700 грн. Згідно розрахунку заборгованості, кредитні кошти повернуті не були, і у відповідача виник борг, за розрахунком позивача на загальну суму 42292,99 грн, яка складається з тіла кредиту 8700 грн, проценти 15760,60 грн, а також проценти за 103 календарні дні 17832,39 грн. У подальшому, ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» уклали договір факторингу, за яким позивач набув право грошової вимоги до відповідача. З 25.11.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінило назву на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». За наведених обставин, наявні підстави для задоволення позовних вимог у повному розмірі 42292,99 грн. Згідно до положень ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог. Що стосується витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з ч.\~8 ст.\~141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивач уклав із адвокатом Столітнім М.М., договір про надання юридичних послуг №10/12-2024 від 10.12.2024р. За надання правової допомоги Позивачем та адвокатом Столітнім М.М. складено акт прийому-передачі виконаних робіт щодо боржника [PERSON] із загальною сумою гонорару у 10000 грн та вказівкою на те, що витрати часу склали 12 годин. Відповідно до\~положень частини\~3\~ст.\~141\~ЦПК України: при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд враховує, що ціною позову в даному випадку є кредит у розмірі 8700,00 грн. Отже, з цього слідує висновок про те, що дана справа не відноситься до категорії складних справ і складання позовів та клопотань у своїй більшості є подібними, оскільки не потребують проведення додаткових розрахунків. У звіті про надання правової допомоги зазначено, що робота з цією позовною заявою потребувала 12 годин часу, що вочевидь не є пропорційним обставинам справи. У постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial