Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

Представник позивачів, адвокат Андрейчук Олександр Михайлович, який діє в інтересах [PERSON] та [PERSON] , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», в якому просив: - визнати припиненим право іпотеки за іпотечним договором від 05.03.2008, укладеним між АКБ «Форум» та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Борисовою\~О.С. за реєстровим №572, договором про відступлення прав за іпотечним договором від 28.12.2017, укладеним між ПАТ «Форум» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним\~М.А. за реєстровим №951; - припинити обтяження майна та виключити з Державного реєстру іпотек записи №26514329 від 20.12.2017, вчинений державним реєстратором Калинич\~І.В. та №24050366 (спеціальний розділ) від 20.12.2017, вчинений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним\~Д.В. про державну реєстрацію іпотеки нерухомого майна квартири на дві житлові кімнати за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 45,1 кв.м., житловою 27,4 кв.м, зареєстрованої в реєстрі прав власності на нерухоме майно (номер відомостей про речове право №49702898) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна №1571198821101 (номер об`єкта в РПВН 11991333), та виключити з Державного реєстру обтяжень запис №26514277 від 05.03.2008 про заборону на нерухоме майно (поновленого/перенесеного з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №6731846 від 05.03.2008); - стягнути з ТОВ «Фінансова компанія\~«Довіра та\~гарантія» судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 05.03.2008 між [PERSON] та АКБ «Форум» (правонаступник ПАТ «Банк Форум») було укладено Кредитний договір №0139/08/26-Z, за умовами якого позивач-1 отримала в кредит грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США під 13% річних на строк до 02.03.2018. В цей же день, з метою забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору між [PERSON] та АКБ «Форум» було укладено Іпотечний договір, посвідчений нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Борисовою\~О.С. за реєстровим №572, згідно з яким остання передала в іпотеку банку двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 45,1 кв.м., житловою 27,4 кв.м. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору між [PERSON] та АКБ «Форум» було укладено договір поруки від 05.03.2008. Також представник вказує, що згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 06.12.2011 у справі №2-6887/11 позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» до [PERSON] , [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість в розмірі 242\~203,47 грн., держмито у розмірі 1700 грн. та 120 грн. суми витрат з ІТЗ розгляду справи. Дане рішення набрало законної сили, сторонами не оскаржувалось. Будь яких інших рішень щодо додаткового стягнення заборгованості з позивачів немає. 11.12.2017 між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено Договір №887-Ф відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, на підставі якого було відступлено право вимоги за кредитним договором №0139/08/26-Z від 05.03.2008. Також, 11.12.2017 укладено Договір про відступлення прав за Договором поруки (поручитель [PERSON] ). Крім того, 28.12.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №951 Договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки, укладеним між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», відповідно до якого Товариство набуло прав Іпотекодержателя за договором іпотеки відносно нерухомого майна вищевказаної квартири, яка належала [PERSON] . Відповідачем у спосіб позасудового\~врегулювання, 04.06.2018 через державного реєстратора Іршавської міської ради Калиничем І.В. зареєстровано право власності за відповідачем на належне позивачу майно квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що було предметом розгляду у справі №308/774/20. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 16.01.2025 визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Іршавської міської ради Калинича\~I.B. індексний № 41493543 від 07.06.2018 про державну реєстрацію права власності на квартиру за відповідачем. Після «повернення» предмету іпотеки квартири у власність [PERSON] , 07.02.2025 [PERSON] (як солідарний боржник по рішенню суду від 06.12.2011), виконав рішення суду в повному обсязі, сплатив ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» вказану у рішенні заборгованість у сумі 244\~023,47 грн. (включаючи судові витрати), що підтверджується квитанцією АТ КБ ПриватБанк. [PERSON] як позичальник та [PERSON] як поручитель претензій (в тому числі права зворотної вимоги) один до одного щодо виконання [PERSON] рішення суду та погашення заборгованості не мають. На підставі повного погашення заборгованості по рішенню суду, 20.02.2025 [PERSON] через свого представника звернувся з заявою до відповідача про припинення іпотеки та скасування (припинення) обтяжень, накладених на предмет іпотеки. Однак, не зважаючи на 7-денний строк на вчинення відповідних дій щодо припинення іпотеки, відповідач жодним чином на заяву не відреагував. Станом на 02.04.2025 іпотека відповідачем не припинена, обтяження не знято, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Враховуючи викладене, позивачі, які перебуваючи у шлюбі між собою та які проживають разом в обтяженій іпотекою (забороною відчуження) квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , позбавлені права вільно розпоряджатися своїм майном, а тому змушені звертатися в суд за захистом своїх порушених прав з зазначеним позовом. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 08.04.2025 відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 05.06.2025 закрито підготовче\~провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Представник позивача через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини не явки до суду не повідомив, відзив в установлений судом строк не подав. 09.09.2025 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області постановлено проводити заочний розгляд справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. ст.13,76,80,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). Судом встановлено, що 05.03.2008 між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «Форум» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум») укладено Кредитний договір №0139/08/26-Z, за умовами (п.1.1.-1.3.) якого [PERSON] отримала в кредит грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США під 13% річних на строк до 02.03.2018. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань по кредитному договору між [PERSON] як поручителем та АКБ «Форум» укладено договір поруки від 05.03.2008. 05.03.2008 з метою забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору між [PERSON] , як іпотекодавцем та АКБ «Форум», як іпотекодержателем, було укладено Іпотечний договір, посвідчений нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Борисовою О.С. за реєстровим №572, згідно з п.1.2. якого остання передала в іпотеку банку двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 45,1 кв.м., житловою 27,4 кв.м. (предмет іпотеки). Відповідно до п.1.4. іпотечного договору, заставна вартість предмету іпотеки є договірною і погоджується сторонами в 178986,00 гривень. Пунктом 1.5-1.7 іпотечного договору передбачено, що на строк дії цього договору предмет іпотеки залишається у володінні та користуванні іпотекодавця відповідного до цільового призначення. Обтяження іпотекою предмета іпотеки підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом. Державна реєстрація здійснюється на підставі повідомлення іпотекодержателя. На предмет іпотеки нотаріусом на підставі ст.73 закону України «Про нотаріат» накладається заборона відчуження на період дії цього договору. Згідно п.4.1-4.2. Іпотечного договору, іпотека виникає з моменту підписання та нотаріального посвідчення цього договору сторонами. Іпотека припиняється виконанням Іпотекодавцем забезпечених нею зобов`язань за Кредитним договором, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. В п.7.3 Іпотечного договору також передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Судом також встановлено, що у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань згідно з кредитним договором №0139/08/26-Z, ПАТ «Банк Форум» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 06.12.2011 у справі №2-6887/11 позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» до [PERSON] , [PERSON] задоволено: стягнуто з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість в розмірі 242203,47 грн., держмито у розмірі 1700 грн. та 120 грн. суми витрат з ІТЗ розгляду справи. Дане рішення набрало законної сили, сторонами не оскаржувалось. Будь яких інших рішень щодо додаткового стягнення заборгованості з позивачів суду не надано. Також судом встановлено, що 11.12.2017 між ПАТ «Банк Форум» (Банк згідно договору) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (Новий кредитор згідно договору) було укладено Договір №887-Ф відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, на підставі якого відступлено право вимоги за кредитним договором №0139/08/26-Z від 05.03.2008 ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Відповідно до п.2.1. відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступив шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набув у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальника, іпотекодавця та поручителя, зазначених у додатку №1 до цього договору. Також,\~11.12.2017\~укладено Договір\~про відступлення\~прав за\~Договором поруки,\~де поручителем\~виступав [PERSON] , на\~підставі якого\~було відступлено\~право вимоги\~за договором\~поруки від 05.03.2008 ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Крім того, судом встановлено, що 28.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. було посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №951 Договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки, укладеним між ПАТ «Банк Форум» як первісним іпотекодержателем та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» як новим іпотекодержателем.\~Відповідно до\~п.1.1.\~договору,\~у зв`язку з укладенням між первісним іпотекодержателем та новим іпотекодержателем Договору N?887-Ф про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11.12.2017, відповідно до якого первісний іпотекодержатель відступив новому іпотекодержателю всі права вимоги за Кредитним договором N?0139/08/26-Z від 05.03.2008 разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями та викладеннями у новій редакції, що є його невід`ємною частиною, укладеним між первісним іпотекодержателем та [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (надалі іменується іпотекодавець), первісний іпотекодержатель відступає, а новий іпотекодержатель набуває прав первісного іпотекодержателя, належних первісному іпотекодержателю згідно з\~Іпотечним договором,\~що посвідчено\~приватним нотаріусом\~Ужгородського міського\~нотаріального округу\~Борисовою О.С.,\~05\~березня 2008\~року та\~зареєстрованого в\~реєстрі за N?512\~(далі\~-\~Договір іпотеки), укладеного між первісним іпотекодержателем та новим іпотекодержателем. Також судом встановлено, що Відповідачем у спосіб позасудового\~врегулювання, 04.06.2018 через державного реєстратора Іршавської міської ради Калиничем І.В. було зареєстровано право власності за Відповідачем на належне Позивачу майно квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Вказані обставини були предметом розгляду Ужгородським міськрайонним судом та Закарпатським апеляційним судом у справі №308/774/20. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду, залишеним без змін Постановою Закарпатського апеляційного суду від 16.01.2025, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Іршавської міської ради Калинича I.B., індексний № 41493543 від 07.06.2018, про державну реєстрацію права власності на квартиру за Відповідачем. Вказаним рішенням суду відновлено право власності на спірну квартиру за [PERSON] . 07.02.2025 [PERSON] як солідарний боржник по рішенню суду у справі №2-6887/11 від 06.12.2011, виконав рішення суду в повному обсязі, сплативши ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» вказану у рішенні суду заборгованість у сумі 244023,47 грн., що включає в себе заборгованість за кредитом в розмірі 242203,47 грн., державне мито у розмірі 1700 грн. та суми витрат на ІТЗ розгляду справи 120 грн. Сплата вказаної суми підтверджується наданою суду квитанцією з АТ КБ ПриватБанк від 07.02.2035, згідно якої сума коштів перерахована на рахунок ТОВ «Фінансова компанія\~«Довіра та\~Гарантія» \~(код\~38750239). Судом встановлено, що [PERSON] як позичальник згідно кредитного договору та [PERSON] як поручитель згідно договору поруки претензій (в тому числі права зворотної вимоги) один до одного щодо виконання [PERSON] рішення суду та погашення заборгованості не мають. На підставі повного погашення заборгованості по кредитному договору №0139/08/26-Z від 05.03.2008, зафіксовану у рішенні суду у справі №2-6887/11 від 06.12.2011, [PERSON] 20.02.2025 через свого представника подано заяву до Відповідача про припинення іпотеки та скасування (припинення) обтяжень, накладених на предмет іпотеки, у зв`язку з повним виконання зобов`язань по кредитному договору. Однак, не зважаючи на 7-денний строк на вчинення відповідних дій щодо припинення іпотеки, Відповідач жодним чином на заяву не відреагував, іпотеку не припинив, обтяження не зняв, що підтверджується інформаційною довідкою\~ № 420745751 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, де зазначено : Номер запису про іпотеку: 24050366 (спеціальний розділ), Номер запису про обтяження: 26514277. За змістом статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048\~цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно з частиною першою та другою статті 598\~ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. У частині першій статті 599\~ЦК передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18. У Постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2020 року у справі № 202/3772/19, провадження № 61-9126св20 зазначено, що зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК). Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. У Постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року у справі № 187/998/16-ц, № 61-603св19 зазначено, що за загальним правилом зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 ЦК, стаття 202 Господарського кодексу України). Перелік цих підстав наведено у статтях 599-601,604-609 ЦК. Системний аналіз зазначених норм дає змогу дійти висновку, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору. Отже, сам факт закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку. У Постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року в справі № 210/2042/14 зазначено, що відповідно до частини першої статті1048та частини першої статті1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У Постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 234/15695/17, провадження № 61-5261св20, зазначено, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України». Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», пп. 2 пункту 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу було доповнено пунктами 18 і 19, згідно з якими: - у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від: 1) відповідальності, визначеної статтею 625 ЦКУ (частина друга статті 625 ЦКУ передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом); 2) обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Підпунктом 8 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2120-ІХ Прикінцеві положення Закону «Про іпотеку» доповнено пунктом 5-2, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія: - статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), - статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), - статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), - статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону. Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Позовні вимоги АКБ «Форум» (правонаступник ПАТ «Банк Форум») (первісного кредитодавця) рішенням суду від 06.02.2011 в частині стягнення кредитної заборгованості були задоволені повністю, а тому з моменту пред`явлення вимоги про дострокове погашення всієї суми заборгованості, кредитний договір припинив свою дію, а Банк та його правонаступники втратили можливість нарахування та стягнення з позичальника основного боргу, процентів за його користування та пені. У вказаній вище цивільній справі АКБ «Форум» як кредитор відповідно до статей 6, 627 ЦК України, реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, визначивши заборгованість у валюті - гривні України. Рішенням суду стягнуто вказану заборгованість. Рішення суду не оскаржене і набуло законної сили, та було банком пред`явлено до виконання. Крім того, кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, а боржником сплачено таку заборгованість у повному обсязі, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, у якій і прийняв його виконання. Зазначені висновки узгоджуються з висновками про застосування норм права, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц. Рішення суду, яке набрало законної сили та виконане боржником, за яким з боржника стягнуто визначену позивачем заборгованість, не може бути поставлене під сумнів та не підлягає тлумаченню, в розумінні повноти розміру заборгованості. При цьому, офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися (зростати або падати), однак дана обставина не дає підстав стороні у зобов`язанні, спір щодо якого вже вирішений судом та боржником належним чином виконано рішення суду, пред`являти після цього до сторони додаткові вимоги. Аналогічна правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 17.01.2018 по справі № 910/27064/15, від 11 вересня 2020 року по справі № 601/855/19, від 08 вересня 2021 року по справі № 569/17667/19. Таким чином, наданими позивачем доказами підтверджено виконання позичальником та поручителем зобов`язання за кредитним договором, а саме основне зобов`язання виконано у зв`язку з фактичним повним виконанням судового рішення, тобто сплати всієї суми заборгованості за цим договором, визначеної у рішенні суду. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, на підставі наведеного, суд виснує, що судове рішення про дострокове стягнення з [PERSON] , [PERSON] солідарно всієї суми заборгованості за кредитним договором, яка була визначена у розмірі 242203,47 грн., держмито у розмірі 1700 грн. та 120 грн. суми витрат з ІТЗ розгляду справи виконане повністю, у зв`язку із чим основне зобов`язання за Кредитним договором №0139/08/26-Z від 05.03.2008р. припинилось на підставі статті 599 ЦК України. За положеннями\~статті 1 Закону України «Про іпотеку», частини першої\~статті 572 ЦК України\~та частини першої статті 575 ЦК України іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 5\~ст. 3 Закону України «Про іпотеку»,\~іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до положень\~статті 17 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно п.4.2. Іпотечного договору, іпотека припиняється виконанням Іпотекодавцем забезпечених нею зобов`язань за Кредитним договором, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. В п.7.3 Іпотечного договору також передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. За системним аналізом зазначених норм права іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання. При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 14.11.2018 у справі № 500/4127/16-ц зазначив, що правильним є висновок про те, що основне зобов`язання за кредитним договором виконано у зв`язку з повним виконанням судового рішення про дострокове стягнення з боржників всієї суми заборгованості за цим договором, отже, таке зобов`язання припинилось на підставі ст. 559 ЦК України, внаслідок чого припинилось право застави (іпотеки). Отже, з того моменту, коли основний (кредитний) договір припинив свою дію, іпотека згідно іпотечного договору могла зберігатись виключно щодо невиконаного позичальником основного зобов`язання, а тому дія кредитного договору припинилась, а банк міг лише застосувати своє право, передбачене ч. 2 ст. 625ЦПК. Отже, протягом більше 14 років Банк та його правонаступники таким своїм правом не скористалися. Як зазначено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц (провадження № 14-88цс19), Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). За належного\~виконання у\~повному обсязі\~забезпеченого іпотекою\~основного зобов`язання\~за кредитним\~договором припиняється\~як це\~зобов`язання,\~так і\~зобов`язання\~за договором\~іпотеки,\~які є\~похідними від\~основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц). Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання іпотека припиняється (Постанова Верховного Суду від 25 вересня 2023 року в справі № 755/15505/21 (провадження № 61-7121 св 23); Постанова Верховного суду України від 06.07.2016р. по справі №6-118цс16.). Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки. Таким чином, встановивши, що кредитодавцем було використано право на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, розрахованої у національній валюті, а виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором підтверджено квитанцією про погашенням всієї суми боргу, суд приходить до висновку, що кредитне зобов`язання припинилося внаслідок його належного виконання позичальником, що зумовлює припинення іпотеки з огляду на її похідний характер, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. За нормою частини другої статті 593 ЦК України, у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Частиною 3 статті 17\~Закону України «Про іпотеку»\~встановлено, що відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Тимчасове застереження є видом обтяження речових прав на нерухоме майно, запис про яке вноситься реєстратором у відповідності та на підставі\~Закону України «Про іпотеку»,\~Закону України «Про нотаріат», та\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. Підставою для внесення запису про припинення обтяження до Реєстру відповідно до ст.43 та 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~та п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, є заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п`ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Згідно з п. 24 Порядку відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року , першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року\~визначено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі, зокрема судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили. Отже, припиняються обтяження на підставі відповідних документів, які свідчать про припинення причини/обставини/підстави існування обтяження. Відповідно, документом, що є підставою для державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна може бути рішення суду, що набрало законної сили, про припинення такого обтяження. Відповідно положень частини 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Враховуючи те, що відповідач добровільно не здійснив дій, спрямованих на припинення обтяження права позивачів, не визнаючи виконання кредитного договору та як наслідок припинення іпотеки, а позивач не має можливості самостійно звернутись до суб`єктів державної реєстрації прав для проведення державної реєстрації припинення обтяження, тому суд вважає право позивача порушеним та таким, що підлягає судовому захисту, а відповідні позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч. ч. 1, 2ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~також необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved