Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

08 липня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] у якій прохає шлюб між нею та ним [PERSON] зареєстрований 24 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 104 - розірвати; після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] »; стягнути з відповідача на її користь судові витрати у розмірі 1211,20 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 листопада 2015 року між ними укладено шлюб, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 104, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають двох спільних дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.05.2016, та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.06.2024, які знаходяться повністю на утриманні позивачка. Після розірвання шлюбу їхні діти будуть проживати з позивачкою. Підставою для розірвання шлюбу є ті, обставини, що вони з відповідачем не можуть як сім`я проживати разом, виконувати їхні сімейні обов`язки, спокійно та без негативних емоцій вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. У них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З січня 2022 року вони не проживають разом та не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин. Після 2022 року всі спроби продовжувати проживання однією сім`єю були безуспішними. Позивачка не має бажання приймати участь в утриманні та вихованні їхніх дітей. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Також, на даний час фактичне місце проживання або перебування відповідача позивачці не відоме. З підстав наведених вище, збереження їхньої сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем ( в тому числі примирення) є неможливим, а звернення до суду з даним позовом є обдуманим та зваженим. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями 08.07.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М. Відповідно до повідомлення виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 21 липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 10 вересня 2025 року. У судове засідання 10 вересня 2025 року сторони не з`явилися. До суду за вх. № 10977 від 10.09.2025 надійшла письмова заява [PERSON] , відповідно до якої прохає розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Водночас прохає після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». До суду за вх. № 10983 від 10.09.2025 надійшла письмова заява [PERSON] , відповідно до якої останній прохає справу розглянути за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. За змістом речення 2 ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частин 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. За змістом частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що з 24 листопада 2015 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 104, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с.11-12). Від цього шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 24.05.2016 (а.с.9), та сина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 03.06.2024 (а.с.10). Відомостей про існування спору про поділ майна чи визначення місця проживання дитини позовна заява не містить. Розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки сторони мають малолітніх дітей. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки в цьому конкретному випадку, це суперечило б інтересам щонайменше позивачки, яка не хоче продовжувати подружні стосунки з відповідачем та миритися категорично не бажає. Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 104 СК України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем категорично не бажає, а відповідач позов визнав беззаперечно, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням думки [PERSON] суд вважає, що після розірвання шлюбу позивача слід іменувати прізвищем « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції про сплату судового збору встановлено, що позивачкою при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок (а.с.12). Враховуючи вищезазначене та у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі на користь позивача з урахуванням положень ст. 142 ЦПК України у розмірі 50 відсотків, а решта судового збору підлягає поверненню.

Outcome: approved