Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

Національний політехнічний університет України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (далі - позивач) звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за проживання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, позивач є балансоутримувачем гуртожитку [ADDRESS] . Наказом Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» № 4-85 від 03.09.2001 цьому гуртожитку надано статус студентського гуртожитку для проживання сімейних студентів, аспірантів, докторантів. Громадянина Республіки Туреччина [PERSON] наказом №199/19-сі від 01.10.2019 було зараховано до КПІ ім.. Ігоря Сікорського слухачем ПВІ ЦМО з 01.10.2019. 30 вересня 2019 року між сторонами було укладено угоду №20-1292 на проживання в гуртожитку на 2019/2020 навчальний рік. В порушення вимог угоди оплату за проживання за період з 01.11.2019 по 31.01.2020 відповідач не здійснив, внаслідок чого виникла заборгованість за проживання у розмірі 3640 грн., яку позивач просить стягнути. Склад суду визначено відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Відзив до суду відповідачем не поданий. Відповідно до ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Так як розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, сторони у судове засідання не викликалися. Суд вважає за можливе розглянути справу за матеріалами, які містяться у справі. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив обставини та дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивач є балансоутримувачем гуртожитку [ADDRESS] . Наказом Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» № 4-85 від 03.09.2001 року цьому гуртожитку надано статус студентського гуртожитку для проживання сімейних студентів, аспірантів, докторантів. 30 вересня 2019 року між сторонами було укладено угоду №20-1292 на проживання в гуртожитку на 2019/2020 навчальний рік. Згідно з п. 1.1 Угоди [PERSON] надано на строк (п.5.1.) ліжкомісце в гуртожитку № [NUMBER] у кімнаті [NUMBER] строком до 30.06.2020. Відповідно до п.3.1.2. Угоди, відповідач зобов`язаний сплачувати через банківські установи з дати поселення по дату виселення за проживання відповідно до діючого Положення про оплату, але не менше ніж на місяць в перед до 10 числа поточного місяця. У випадку змін умов проживання, наприклад, вибуття чи вселення одного зі співмешканців тощо, вартість проживання змінюються пропорційно кількості студентів, що мешкають у кімнаті. Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості за відповідачем рахується заборгованість за період з 01.11.2019 року по 31 січня 2020 року у розмірі 3640,00 грн. Відповідно до частини 3 статті 326 ЦК України управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами. Згідно з абзацом першим частини другої статті 70 Закону України «Про вищу освіту» майно закріплюється за державним або комунальним закладом вищої освіти на праві господарського відання і не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди засновників закладу вищої освіти та вищого колегіального органу самоврядування закладу вищої освіти, крім випадків, передбачених законодавством. Особи, які навчаються у закладах вищої освіти, мають право на забезпечення гуртожитком та цілодобовим доступом до нього на строк навчання у порядку, встановленому законодавством (пункт 8 частини першої статті 62 Закону України «Про вищу освіту»). Статтею 61 ЖК України передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно з частиною першою статті 127 ЖК України для для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. В порушення вимог угоди оплату за проживання за період з 01.11.2019 по 31.01.2020 у розмірі 3640,00 грн. відповідач не здійснював, внаслідок чого виникла заборгованість за проживання у розмірі 3640,00 грн. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачем відзиву щодо заявлених позовних вимог не подав, обставини, зазначені у позовній заяві не спростував. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості знайшов своє документальне підтвердження, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в загальному обсязі 3640,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати в сумі 3 028,00 грн. пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим з урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved