Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Свої позовні вимоги позивач, [PERSON] мотивує тим, що він народився [INFO] в с. Стрільченці колишнього Немирівського району, де на той час проживали його батьки. Батьками позивача являються: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] . Мати - [PERSON] , 1923 року народження, померла в с. Воробіївка Немирівського району [INFO] у віці 85 років. Позивач, як єдиний спадкоємець за законом після смерті матері (батько помер задовго перед смертю матері позивача), повністю прийняв спадщину так як постійно проживав разом з нею одному житлі, про що свідчить довідка із Воробіївської сільської ради. Як виявилось лише нещодавно покійна мати позивача - [PERSON] мала право на земельну ділянку (пай), який розміщений на території колишньої Воробіївської сільської ради Немирівського району. На відповідне звернення відділ N? 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області надав позивачу копію Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН N?0183870, тобто за покійною рахується земельна ділянка загальним розміром 3.15 умовних кадастрових гектарів. У державного нотаріуса, куди звернувся позивач із наявними у нього документами, йому було повідомлено про те, що відсутність оригіналу Сертифікату на право на земельну частку (пай) унеможливить видачу свідоцтва про право, на спадщину за законом у будь-якому разі. Таким чином, позивач змушений звернутись із позовною заявою до суду. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Від представника відповідача Немирівської міської ради на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, щодо рішення по справі покладається на розсуд суду. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що матір`ю позивача згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] є [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла у віці 85 років, у с.Воробіївка Немирівського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно довідки виданої виконкомом Воробіївської сільської ради Немирівського району Вінницької області №12 від 21.07.2017 р. після смерті [PERSON] , [INFO] , єдиним спадкоємцем за законом залишився її син [PERSON] ( [INFO] ). Інших спадкоємців на момент смерті за законом немає. Встановлено, що спадкодавиця за життя мала право на земельну частку, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0183870 виданий на ім`я [PERSON] від 19 лютого 1997 року. Вищевказаний сертифікат виданий на підставі рішення Немирівської районної державної адміністрації від 19 вересня 1996 року №269, та підтверджує, те, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Південний Буг» розміром 3.15 в умовних кадастрових гектарах. Сертифікат зареєстровано 21 лютого 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №102. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно п. г ч. 1ст. 81 Земельного кодексу України однією з підстав виникнення права власності на земельну ділянку, є прийняття спадщини. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку у порядку спадкування переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи в праві набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно у померлої спадкодавиці унеможливлює спадкоємцеві - позивачу по справі оформити свідоцтво про право на спадщину. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», викладених у п. 3.1, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0183870 спадкодавиці виготовлено та видано, а це свідчить, що вона мала право на земельну ділянку. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року №801, якою затверджено форму сертифіката на право на середню земельну частку (пай), у сертифікаті повинна бути зазначена назва колективного сільськогосподарського підприємства, член якого мав право на середню земельну частку (пай) та вартість землі. Згідно п. 5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 05.08.1995 року, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація проводяться відповідно районною державною адміністрацією. Згідно п. 17 розділу X «Перехідних положень» Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до ст.3 Закону «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом є такими, що засновані на законі, знайшли своє підтвердження вході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved