Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

04 червня 2025 року до суду в системі «Електронний суд» надійшла позовна заява, у якій позивач, в особі представника Гурського Германа Юрійовича, посилаючись на статті 526, 546, 549, 550, 610-611, 612, 629 ЦК України, просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» заборгованість за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 3608100167-561420 від 27.12.2021 у розмірі 28946,75 гривень, яка складається із: заборгованості за сумою кредиту у розмірі 8500 гривень та заборгованості за процентами за користування позикою в розмірі 20446,75 гривень, судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2422,40 гривень, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 гривень. В обґрунтування позову позивач послався на те, що 27.12.2021 між [PERSON] та ТОВ «КОШЕЛЬОК» було укладено договір № 3608100167-561420 за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «КОШЕЛЬОК», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Зазначений кредитний договір, як вбачається з його змісту, разом із Правилами надання кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з якими позичальник був попередньо ознайомлений. У відповідності до норм частини 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» кредитний договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створений згідно з вимогами, визначеними Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», вказаний електронний договір був підписаний позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора - 3813, який був направлений йому на номер телефону [NUMBER] , вказаний позичальником під час реєстрації в особистому кабінеті. Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «КОШЕЛЬОК» взяло на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту, становить 8 500,00 гривень (пункт 1.1. договору); початковий строк кредитування, становить 23 дні, (пункт 2.1. договору); відсоткова ставка, становить 1,85 % на добу за початковий строк кредитування, визначений пунктами 2.3., п. 3.6., п. 3.7. договору; сума кредиту та нараховані відсотки, за початковий строк користування позикою, на 23 днів, становить 12 116,75 гривень. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № [NUMBER] , яку [PERSON] вказала в особистому кабінеті. Згідно з пунктом 3.6. та пунктом 3.7. кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 19.01.2022 до 18.04.2022, з процентною ставкою 2,2 % на добу. Відповідач порушила зобов`язання, у зв`язку з чим сума заборгованості за кредитним договором № 3608100167-561420 від 27.12.2021 станом на дату подання позову до суду становить 28 946,75 гривень, яка складається із: заборгованості за сумою кредиту в розмірі 8 500,00 гривень; заборгованості за процентами за користування позикою в сумі 20 446,75 гривень, яка підлягає стягненню з урахуванням положень статей 525-526, 530, 610, 628, 1049-1050 ЦК України з відповідача на користь позивача (а. с. 3-8). Ухвалою судді від 30 червня 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 20 серпня 2025 року. Вказаною ухвалою судді за клопотанням позивача в особі представника Гурського Германа Юрійовича було витребувано із Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» наступні докази: доказ, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 26.12.2021 по 18.04.2022 (а. с. 48-61). Ухвалою суду від 20 серпня 2025 року приєднано до матеріалів справи інформацію Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» № 20.1.0.0.0/7-250714/53580-БТ від 17.07.2025, яка надійшла на виконання ухвали судді від 30 червня 2025 року, та відкладено судовий розгляд справи на 04 вересня 2025 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України (а. с. 76-77). Позивач свого представника в призначене судове засідання не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві позивач просив розгляд справи проводити без участі позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в призначене судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася за адресою зареєстрованого місця проживання, проте конверт із судовою повісткою та доданими документами повернуто до суду не врученим з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку [PERSON] , якій адресовано судову повістку разом із доданими документами, за зареєстрованим місцем проживання, вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслала, причини неявки суд не повідомила. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 04 вересня 2025 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» та [PERSON] було укладено електронний договір № 3608100167-561420 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, паперова копія якого додана до позовної заяви, шляхом підписання сторонами електронними підписами, зокрема, відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 3813 (далі - договір позики № 3608100167-561420 ) (а. с. 12-17). Відповідно до пунктів 1.1.-1.2. договору позики № 3608100167-561420 кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 8500.00 гривень на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Тип кредиту - споживчий кредит. Згідно з пунктами 1.3.-1.4. договору позики № 3608100167-561420 загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані, виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним. Кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п. 2.1. договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань (підпункт 1.3.1.). Проценти за користування кредитом: 3 768 гривень, які нараховуються за ставкою 1,85 процентів від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (підпункт 1.3.2.) Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2, 20 процентів від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (підпункт 1.3.3.). Дисконтна процентна ставка за користування кредитом становить 0, 01 процентів від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк лояльного періоду (підпункт 1.3.3.1.) Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені пунктах 3.4., 3.5., 3.6. цього договору. Як вбачається з пунктів 2.1.-2.2. договору позики № 3608100167-561420, кредит надається строком на 23 дні, (далі - «Лояльний період»), початком якого є дата підписання договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця. Сторони погодили, що встановлений в пункті 2.1 договору строк лояльного періоду, може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом. Пунктами 2.3.-2.4. договору позики № 3608100167-561420 визначено, що позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного пункті 2.1. цього договору. Кредит надається позичальнику, згідно його заявки, шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказании? позичальником у заявці. Відповідно до пункту 3.5. договору позики № 3608100167-561420 сторони погоджуються що у випадку користування кредитом з боку позичальника більше за визначений лояльним періодом, встановлений пунктом 2.1 договору або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період користування кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена пунктом 3.4 цього договору процентна ставка менша ніж 2 відсотки від суми кредиту за кожен день користування кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою, визначеною пунктом 3.4 договору, скасовуються з моменту початку і?х застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме 2,2% за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення договору і до дня повного повернення кредиту. Таким чином, зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 1,85 розповсюджуються на весь період користування кредитом з моменту укладення цього договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені позичальником до моменту завершення строку, встановленого пунктом 2.1 договору. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена пунктом 1.3.3. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування (підпункт 3.5.1.). Як вбачається з пунктів 3.6.-3.8. договору позики № 3608100167-561420, сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні статті 212 ЦК, що має наслідком подовження строку користування кредитом на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення лояльного періоду. З наступного дня після закінчення лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803 процента річних, що становить 2,2 проценти в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Згідно з пунктами 9.1.-9.2. договору позики № 3608100167-561420, цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Цеи? договір вступає в силу з моменту підписання и?ого сторонами та діє до повного виконання сторонами власних обов`язків за цим договором. Як вбачається з Графіку розрахунків, що є Додатком № 1 до договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 3608100167-561420 від 27.12.2021, дата видачі кредит - 27.12.2021; сума кредиту - 8 500,00 гривень; дата платежу - 18.01.2022; сума платежу за розрахунковий період - 12 117,00 гривень. Сукупна вартість кредиту за дисконтною ставкою складає 42, 55% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 3 616,75 гривень (у грошовому вираженні) та включає в себе: проценти за користування кредитом у розмірі 1, 85% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 157,25 гривень (у грошовому виразі); суму кредиту у розмірі 8500.00 гривень (у грошовому вираженні) (зв. ст. а. с. 17, а. с. 18). 27 грудня 2021 року відповідачем [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту (а. с. 11-12) Відповідно до повідомлення ТОВ «ТАС ЛІНК», 27.12.2021 через платіжну систему ТОВ «ТАС ЛІНК» було проведено успішне зарахування на карту клієнта: дата проведення операції - 27.12.2021 о 13:44:21; сума операції - 8 500,00 гривень; номер карти - [NUMBER] ; номер ID-транзакції - 2279cf69-50a6-4bb2-8641-61c9a7128920; опис замовлення - видача кредитних коштів, договір позики № 3608100167-561420 (а. с. 23). З інформації АТ «ТАСКОМБАНК» № 35053/47.1 від 18.11.2024 вбачається, що АТ «ТАСКОМБАНК» надає підтвердження, що в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особами банком було здійснено переказ грошових коштів на рахунок одержувача, до якого емітовано електронний платіжний засіб, а саме: дата операції - 27.12.2021 о 13:44:19; картка отримувача - [NUMBER] ; сума зарахування - 8 500,00 гривень; TSL_ID - 650894; код авторизації - 388336; відправник - ТОВ «КОШЕЛЬОК» (а. с. 22). Згідно інформації № 20.1.0.0.0/7-250714/53580-БТ від 17.07.2025 Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», яка надійшла на адресу суду 28.08.2025 на виконання ухвали судді від 30.06.2025 року, на ім`я [PERSON] було емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) (а. с. 68). З виписки по картковому рахунку № [NUMBER] [PERSON] за період з 26.12.2021 по 18.04.2022 вбачається, що 27.12.2021 на картковий рахунок було зараховано грошові кошти в розмірі 8 500,00 гривень (а. с. 69-71). Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як зазначено у частини третій статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої цієї статті). Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з вимогами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом частини першої статей 626, 628-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, відповідно до якої, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що договір № 3608100167-561420 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту було укладено в електронній формі. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У пункті 5 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами частини сьомої статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону № 675-VIII). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них (частина 5 статті 11 Закону України № 675-VIII). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Статтею 12 Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII). На підтвердження своїх вимог позивачем надано паперову копію електронного договору № 3608100167-561420 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 27.12.2021, підписаного відповідачем [PERSON] електронним підписом. Зазначені обставини свідчать про належне укладення договору№ 3608100167-561420 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 27.12.2021, в тому числі погодження відповідача [PERSON] з умовами вказаного договору, шляхом його підписання електронним підписом. Аналогічна правова позиція сформована у постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року в справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною першою статті 526 цього Кодексу передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із розрахунком заборгованості за договором № 3608100167-561420 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 27.12.2021, що долучений до матеріалів справи, заборгованість за договором № 3608100167-561420 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 27.12.2021, станом на 18.04.2022 становить 28 946,75 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 8 500,00 гривень, заборгованості за процентами, нарахованими за період з 28.12.2021 по 18.04.2022 у розмірі 20 446,75 гривень відповідно до пункту 3.6.-3.8. договору позики № 3608100167-561420 від 27.12.2021 (а. с. 19-21). Вказаний розмір заборгованості відповідачем не спростований. Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного договору № 3608100167-561420 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 27.12.2021, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобов`язання з укладеного договору та його неналежного виконання відповідачем [PERSON] , суд вважає правильним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором № 3608100167-561420 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 27.12.2021 в сумі 28 946,75 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 8 500,00 гривень, заборгованості за процентами, нарахованими за період з 28.12.2021 по 18.04.2022 у розмірі 20 446,75 гривень. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилом частини третьої вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як зазначено у пункті 1 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Судом встановлено, що адвокат Гурський Герман Юрійович надавав позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» професійну правничу допомогу на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги від 12 лютого 2025 року, укладеного між Адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери» і Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» (а. с. 38). Як вбачається з пункту 1.1. договору про надання правничої (правової) допомоги від 12.02.2025, клієнт доручає, а Адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надавати необхідну клієнту правничу (правову) допомогу, зокрема, але не виключно: представляти та захищати інтереси клієнта, зокрема, в місцевих та апеляційних (цивільних, господарських, адміністративних) судах, у справах позовного, окремого та наказного провадження. Як вбачається з Додатку до договору про надання правничої (правової) допомоги від 12 лютого 2025 року, підписаного 15 травня 2025 між Адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери» і Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК», замовник доручає виконавцю стягнути з боржника [PERSON] в судовому порядку суму боргу за кредитним договором № 3608100167-561420 від 27.12.2021(суму кредиту, нарахованих процентів, неустойки тощо), а також суму будь-яких витрат, що будуть понесені замовником та/або виконавцем і які є необхідними з метою стягнення суми боргу з боржника в примусовому порядку, для чого виконавець зобов`язується надати замовнику наступну правову (правничу) допомогу: оформлення документів щодо надання правничої (правової) допомоги (додаток до договору про надання правової допомоги) - ціна 1 години - 2000,00 гривень; тривалість - 30 хвилин; розмір гонорару - 1000,00 гривень; збір та аналіз доказів, формування правової позиції, визначення підсудності справи та платіжних реквізитів для сплати судового збору; ціна 1 години - 2000,00 гривень; тривалість - 2 години; розмір гонорару - 4000,00 гривень; складання позовної заяви - ціна 1 години - 2000,00 гривень; тривалість - 2 години; розмір гонорару - 4000,00 гривень; формування додатків (доказів) до позовної заяви (для суду та відповідачу) - ціна 1 години - 2000,00 гривень; тривалість - 1 година; розмір гонорару - 2000,00 гривень; відправка позову стороні, до суду, формування матеріалів адвокатського досьє по справі - ціна 1 години - 2000,00 гривень; тривалість - 30 хвилин; розмір гонорару - 1000,00 гривень, всього 10 000,00 гривень (а. с. 39). Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Враховуючи час, затрачений адвокатом Адвокатського бюро «Герман Гурський та партнери» на оформлення документів щодо надання правничої (правової) допомоги (додаток до договору про надання правової допомоги); збір та аналіз доказів, формування правової позиції, складання позовної заяви; формування додатків (доказів) до позовної заяви (для суду та відповідачу); відправка позову стороні, до суду, суд вважає, що розмір витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою, в сумі 10 000 гривень є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами у цій справі. Клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідачем суду не надано. За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 гривень. За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2 422,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved