Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 травня 2014 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0246/82/0193577, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит у розмірі 11\~100,00 грн на строк 48 місяців з фіксованою ставкою 36,0% річних, а відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов договору. 13 квітня 2023 року між АТ «Райффайзен Банк» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-58, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками АТ «Райффайзен Банк», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 010/0246/82/0193577 від 06 травня 2014 року. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача за договором № 010/0246/82/0193577 від 06 травня 2014 року становила 72\~758,15 грн. У зв`язку з частковим погашенням суми заборгованості у розмірі 1\~400,00 грн станом на 20 травня 2025 року заборгованість відповідача становить 71\~358,15 грн, з яких: 65\~873,00 грн заборгованість за дозволеним овердрафтом; 5\~485,15 грн заборгованість за недозволеним овердрафтом. Враховуючи вказані обставини, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 010/0246/82/0193577 від 06 травня 2014 року в розмірі 71\~358 гривень 15 копійок і судові витрати. 18 червня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. 26 червня 2025 року відповідач надав відзив на позов та просив відмовити у задоволення позову, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності та не доведення факту відступлення права вимоги від первісного кредитора до позивача. 14 липня 2025 року позивач надіслав до суду відповідь на відзив, у якому заперечення відповідача вважав безпідставними, посилаючись на вчинення відповідачем дій, що свідчать про визнання боргу, а саме часткове погашення заборгованості 15 липня 2023 року та 28 липня 2023 року. Також позивач вказав на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року, а також на положення пункту 19 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, а тому вважає, що строк позовної давності не було пропущено позивачем. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 06 травня 2014 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (на даний час АТ «Райффайзен Банк») і [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг № 010/0246/82/0193577, оформлений заявою про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка», за умовами якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок в гривні з встановленим кредитним лімітом у розмірі 11\~100,00 грн, строком кредитування 48 місяців, зі сплатою фіксованої процентної ставки за користування кредитом у розмірі 36,0% річних (а.с. 11-20, 21-64). Згідно з розрахунком АТ «Райффайзен Банк», заборгованість [PERSON] станом на 18 жовтня 2022 року за договором № 010/0246/82/0193577 від 06 травня 2014 року становить 72\~758,15 грн і складається із: 65\~873,00 грн заборгованість за дозволеним овердрафтом, 6\~885,15 грн заборгованість за недозволеним овердрафтом (а.с. 65-68). 13 квітня 2023 року між АТ «Райффайзен Банк» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-58, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за договором № 010/0246/82/0193577 від 06 травня 2014 року. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 010/0246/82/0193577 від 06 травня 2014 року в розмірі 89\~685,02 (а.с. 77-84, 85, 86). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 010/0246/82/0193577, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до [PERSON] з досудовою вимогою Вих. №22645833 від 15 травня 2025 року про погашення заборгованості в розмірі 71\~358,15 грн протягом 7 днів (а.с. 87). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Враховуючи викладене, оскільки відповідач умови вказаного кредитного договору належним чином не виконував, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором у заявленому позивачем розмірі 71 358 гривень 15 копійок. При цьому, суд вважає, що позивачем строк позовної давності не пропущений, оскільки відповідачем даний строк постійно переривався внаслідок сплати ним коштів за кредитом, чим він визнавав наявну у нього заборгованість, і останній платіж ним здійснено 29 грудня 2021 року, а з 02 квітня 2020 року по 30 червня 2023 року строк звернення до суду (позовна давність) продовжувався у зв`язку із введенням на території України карантину. Так, 30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину. Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року, а тому саме з цієї дати строк звернення до суду (позовна давність) продовжувався у зв`язку із введенням на території України карантину. Строк карантину неодноразово продовжувався й закінчився 30 червня 2023 року. Крім того, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого\~Законом №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією РФ проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі. Законом України\~від 15\~березня 2022\~року №2120-ІХ\~«Про внесення\~змін до\~Податкового кодексу\~України та\~інших законодавчих\~актів України\~щодо дії\~норм на\~період дії\~воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо позовної давності. Так, розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України доповнено, зокрема п.19, згідно якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Позивач звернувся з позовом до суду 23 травня 2025 року. З огляду на зазначене та встановлені обставини, суд вважає, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом у межах строку позовної давності, а тому вимоги відповідача щодо застосування строків позовної давності задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, який сплачений із застосуванням пониженого коефіцієнту 0,8.

Outcome: approved