Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду із позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 7165150 від 11 лютого 2023 року в розмірі 60 375,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 11 лютого 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан») та [PERSON] укладено кредитний договір № 7165150, згідно з умовами якого відповідач отримав 15 000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів, та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Договір укладено в електронній формі, шляхом використання одноразового підпису одноразовим ідентифікатором. Цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника, і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит на потрібну йому суму, однак відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав. Підтвердженням добровільного укладення [PERSON] даного договору є анкета-заява на кредит № 7165150 позичальника від 11 лютого 2023 року, що заповнена відповідачем. 26 червня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 99-МЛ, відповідно до умов якого відбулось відступлення права вимоги, в тому числі за кредитним договором № 7165150 від 11 лютого 2023 року. Згідно витягу з реєстру Боржників до договору відступлення прав вимоги № 99-МЛ від 26 червня 2023 року, сума заборгованості відповідача становить 60 375,00 грн, яких: 15 000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 43 875,00 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків; 1 500,00 грн - прострочена заборгованість за комісією. 04 грудня 2024 року позивач надіслав відповідачу письмову претензію про погашення заборгованості за вих. № 22834258/7454, яка залишена позичальником без виконання. З огляду на вищевикладене, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості у розмірі 60 375,00 грн та судові витрати. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 січня 2025 відкрито провадження у справі № 607/28175/24, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 15 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшов відзив представника відповідача [PERSON] - адвокатки Шелудько О. О. у якому вона просить відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі. На обґрунтування відзиву звертає увагу суду на наступні обставини: додане до матеріалів справи «платіжне доручення 93393919» не є належним доказом отримання відповідачем коштів, оскільки вказане повідомлення не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»; матеріали справи не містять жодного підтвердження того, що зазначена картка « [NUMBER] » належить саме відповідачу; матеріали справи не містять доказів щодо перерахування коштів від ТОВ ФК «Контрактовий дім», яке здійснило переказ коштів на рахунок відповідача від імені позивача. Також відповідно до анкети-заяви на кредит № 7165150, дата видачі кредиту - 11 лютого 2023 року, дата повернення кредиту - 26 лютого 2023 року, сума кредиту - 15 000,00 грн, проценти за користування кредитом - 3 375,00 грн. У той же строк користування кредитом, який був обраний складає 15 календарних днів. При цьому, відсотки за користування кредитом ТОВ «Мілоан» нараховано, виходячи зі строку кредитування 105 днів. Зазначення у договорі двох строків кредитування призводить до неправильного, а то й різного тлумачення та розуміння його сторонами договору, зокрема, позичальником. Так, отримуючи кредит 11 лютого 2023 року, позичальник вважав, що повинен був повернути його 26 лютого 2023 року та заявляв саме про цей строк. Однак, позивач, нараховуючи заборгованість за процентами, виходив з іншого строку кредитування. Водночас починаючи з 27 лютого 2023 року у кредитодавця відсутнє право нараховувати проценти за кредитним договором. Натомість, позивач нарахував проценти відповідачу по 27 травня 2023 року. Комісія, заявлена позивачем в розмірі 1 500,00 грн, але зі змісту безпосередньо кредитного договору взагалі неможливо визначити та встановити за які саме послуги надані банком, стягується комісія. У зв`язку із вищевикладеним, відповідач вважає, що отримання кредитором комісійної винагороди в розмірі 1 500,00 грн від суми кредиту є таким, що не відповідає принципу справедливості, добросовісності та розумності в розумінні Закону України «Про споживче кредитування». 12 травня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Білотіл П. П. про витребування у ТОВ «ФК» Контрактовий дім» інформації щодо перерахування 11 лютого 2023 року первинним кредитором ТОВ «Мілоан» на рахунок [PERSON] коштів в сумі 15 000 грн згідно платіжного доручення №93393919. Також 12 травня 2025 через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Білотіл П. П. В обґрунтування доводів цієї заяви по суті представник позивача звертає увагу суду на те, що на підтвердження надання відповідачу кредиту позивач подав копію платіжного доручення № 93393919 від 11 лютого 2023 року, з якого слідує, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на ім`я отримувача Дерлиця Костянтин Андрійович, Кредит. рах. № [NUMBER] , кредитні кошти в сумі 15 000 грн 00 коп., у дорученні вказано номер транзакції, сума транзакції, дата проведення транзакції та номер картки, на яку перераховані кошти, де зокрема сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції з датою укладеного договору та зазначено частково номер картки, на яку перераховані кошти, який збігається з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної в п. 2.1 Договору. Товариством на підтвердження здійснення господарської операції, щодо Кредитного договору надано платіжне доручення № 93393919 від 11 лютого 2023 року про переказ коштів згідно укладеного Кредитного договору, на підставі вказаного платіжного доручення товариством здійснюється облік за кредитним договором № 7165150 від 11 лютого 2023 року в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан». ТОВ «ФК» Контрактовий дім» є посередником з проведення платіжних операцій. Відповідно до Закону України «Про платіжні послуги» визначено, що посередник з проведення платіжної операції - суб`єкт первинного фінансового моніторингу, який безпосередньо не обслуговує ні платника (ініціатора платіжної операції), ні отримувача та виконує платіжну операцію за дорученням іншого суб`єкта первинного фінансового моніторингу, який обслуговує платника (ініціатора платіжної операції) або отримувача, або за дорученням іншого посередника з проведення платіжної операції. Одночасно з позовною заявою не може бути подана виписка за 11 лютого 2023 року з особових рахунків, відкритих в ТОВ «ФК» Контрактовий дім», що підтверджує факт перерахування ТОВ «Мілоан» (первинний кредитор) кредитних коштів за Кредитним договором № 7165150 від 11 лютого 2023 року. ТОВ «ФК» Контрактовий дім» не має правових підстав на розкриття ТОВ «ФК «Кредит-капітал» (вторинному кредитору) банківської таємниці стосовно рахунку до [PERSON] , тому позивач позбавлений можливості самостійно звернутися до ТОВ «ФК» Контрактовий дім» для отримання документа про перерахування коштів за Кредитним договором № 7165150 від 11 лютого 2023 року, однак відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані, маючи безперешкодний та повний доступ до таких. Будь-яких доказів на спростування обставин, що кошти, визначені в електронному договорі у розмірі 15 000,00 грн, надійшли в розпорядження відповідача на належну йому банківську картку, отримання та користування кредитними коштами, а також спростування розміру заборгованості по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку, відповідач не надав. Кредитним договором № 7165150 від 11 лютого 2023 року передбачено, що комісія за надання кредиту - одноразова винагорода, що сплачується Позичальником за підготовку, організацію та надання Кредитодавцем фінансової послуги (кредиту), та встановлена п. 1.5.1 цього Договору. Встановлення ТОВ «Мілоан» у кредитному договорі комісії не суперечить закону. Умова договору щодо обов`язку сплачувати комісію за надання кредиту недійсною визнана не була. За таких обставин, позивач має право вимагати стягнення заборгованості з комісійної винагороди. Строк кредитування за Кредитним договором № 7165150 від 11 лютого 2023 року складає 11 лютого 2023 року - 27 травня 2023 року, а тому представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 19 травня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі представника відповідача [PERSON] - адвокатки Шелудько О. О. у яких вона просить відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі у зв`язку з їх недоведеністю. Долучений до матеріалів справи документ «Договір про споживчий кредит № 7165150 не містить електронного підпису або будь-яких даних, які б свідчили про волевиявлення прийняття умов договору відповідачем, в даному випаду це лише текст договору, який складений позивачем одноособово. Щодо долученого паспорту споживчого кредиту, слід зазначити, що в розділі 6 паспорту вказано, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до: протягом 2 днів з дати надання інформації. Відтак, жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві та відповіді на відзив, а саме, що відповідач погодив умови, які передбачені договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 7165150 матеріали справи не містять. Надана виписка з особового рахунку за Кредитним договором № 7165150 за своєю суттю є лише розрахунком заборгованості, який складений позивачем одноособово. Відтак, позивач не довів факту надання коштів позичальнику оскільки не надав відповідних доказів. Ухвалою суду, постановленою без оформлення окремого документа у судовому засіданні 20 травня 2025 року, вирішено клопотання представника позивача та витребувано для огляду у судовому засіданні у ТОВ «ФК» Контрактовий дім» оригінал платіжного доручення № 93393919 від 11 лютого 2023 року про перерахування 11 лютого 2023 року первинним кредитором ТОВ «Мілоан» на рахунок [PERSON] , код [NUMBER] , коштів в сумі 15 000,00 грн, призначення платежу: кошти згідно договору 7165150. 19 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшла інформація від ТОВ «ФК» Контрактовий дім» на виконання ухвали суду від 20 травня 2025 року, якою повідомлено, що Товариством 11 лютого 2023 року о 17:27 успішно здійснено (завершено) переказ коштів від платника ТОВ «МІЛОАН», ЄДРПОУ 40484607, за платіжною операцією № 1194672802 на суму 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн на користь отримувача на платіжну карту [NUMBER] , емітовану АТ «ПУМБ» з призначенням платежу «кредитні кошти від ТОВ МІЛОАН Кошти згідно договору 7165150», на підтвердження чого надано копію розрахункового документа - Квитанцію до платіжної інструкції № 19399-1333-28698894. Щодо надання інформації про ПІБ особи держателя платіжної карти - отримувача коштів, то такою інформацією володіє банк-емітент платіжної карти, який здійснював ідентифікацію особи перед укладанням договору. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] та його представник - адвокатка Шелудько О. О., не з`явилися, проте остання подала до суду заяву у якій просила розглядати позов у відсутності сторони відповідача. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 11 лютого 2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 7165150 (далі - Договір). Вказаний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором L75458 11 лютого 2023 року о 17 год. 27 хв. Відповідно до п. 1.1 Договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 1.2 Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4 Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Сума кредиту становить 15 000,00 грн. Кредит надається загальним строком на 105 днів з 11 лютого 2023 року і складається з пільгового та поточного періодів (п. 1.2., 1.3. Договору). Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 26 лютого 2023 року. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 27 травня 2023 року (п.п. 1.3.1 - 1.3.2 Договору). Згідно п. 1.4 Договору, позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 26 лютого 2023 року, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 27 травня 2023 року. Відповідно до п. 1.5 Договору, загальні витрати позичальника за пільговий період складають 4 875,00 грн в грошовому виразі та 94,072.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 45 375,00 грн в грошовому виразі та 1052.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 19 875,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 60 375,00 грн. Всі вказані в цьому пункті розрахункові величини як за пільговий період так і за весь строк кредитування, включаючи загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовну реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснив повне погашення заборгованості згідно п. 1.4 договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Комісія за надання кредиту: 1 500,00 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.п. 1.5.1. Договору). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 3 375,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 40 500,00 грн, які нараховуються за стандартною ставкою 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. (п. 1.5.2 - п. 1.5.3 Договору). Згідно 1.6 Договору, тип процентної ставки за цим договором фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього договору. Згідно п.п. 3.2.6 Договору, кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим договором кредитодавець отримає від позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим договором, такий платіж (кошти) відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України позичальнику не повертаються і зараховуються в рахунок виконання зобов`язань позичальника за цим договором. Відповідно до п. 5.1 Договору, з поміж іншого, позичальник підтверджує, що до укладення цього договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору, з інформацією передбаченою ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування; до укладення цього договору отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п. 6.3) та Правилами, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору; умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану; до укладення цього договору отримав від кредитодавця інформацію, зазначену в Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в Законі України «Про споживче кредитування»; інформація надана йому кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Згідно п. 6.3 Договору, приймаючи пропозицію товариства про укладення цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма його додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил. Як вбачається з додатку № 1 до Договору про споживчий кредит № 7165150 від 11 лютого 2023 року, який є графіком платежів за договором про споживчий кредит, загальна вартість кредиту складе 60 375,00 грн та дата повернення кредиту - 27 травня 2023 року. Згідно довідки ТОВ «Мілоан» № б/н від 14 жовтня 2024 року, [PERSON] ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт (договір) підписано позичальником із застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором L75458, який відправлено на номер телефону [NUMBER] . На виконання кредитного договору від 11 лютого 2023 року ТОВ «Мілоан» перерахувало кошти в сумі 15 000,00 грн на банківську картку відповідача № [NUMBER] , призначення платежу кошти згідно договору 7165150, що стверджується платіжним дорученням № 93393919 від 11 лютого 2023 року, а також інформацією ТОВ «ФК» Контрактовий дім», яка судом описана вище. Оскільки відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав в повній мірі, станом на 11 грудня 2024 року заборгованість [PERSON] за договором № 7165150 від 11 лютого 2023 року становить 60 375,00 грн, з яких: 15 000,00 грн - прострочене заборгованість за сумою кредиту; 43 875 грн - прострочена заборгованість за відсотками; 1 500,00 грн - заборгованість за комісіями. Також з відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» вбачається щоденні нарахування процентів відповідно до умов кредитного договору. У анкеті-заяві на кредит № 7165150 від 11 лютого 2023 року зазначено особисті дані [PERSON] , зокрема: ідентифікаційний номер, дата народження, адреса реєстрації місця проживання, номер мобільного телефону позичальника та дохід. 26 червня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 99-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 7165150 від 11 лютого 2023 року, що був укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру боржників від 26 червня 2023 року за Договором відступлення прав вимоги № 99-МЛ від 26 червня 2023 року клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників. З витягу із Реєстру боржників до договору факторингу № 99-МЛ від 26 червня 2023 року вбачається, що ТОВ «Мілоан» передало, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло право вимоги за кредитним договором № 7165150 від 11 лютого 2023 року на суму 60 375,00 грн, з яких: 15 000,00 грн - залишок по тілу кредиту; 43 875,00 грн - залишок по відсотках; 1 500,00 грн - залишок по комісії. Претензією за вих. № 22834258/7454 від 04 грудня 2024 року позивач повідомив [PERSON] про відступлення права вимоги та направив вимогу про сплату боргу, яка залишилася без відповіді. Невиконання [PERSON] договірних зобов`язань і стало причиною звернення позивача за захистом своїх прав до суду. За встановлених обставин, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального та процесуального права. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ст. ст. 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ст. 639 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно ст. 629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В силу п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У даній справі встановлено та відповідачем не спростовано, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач на веб-сайті кредитора подав анкету-заяву на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого ТОВ «Мілоан» надіслав [PERSON] за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор, який відповідач використав для підписання кредитного договору. Без здійснення вказаних дій [PERSON] кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Волевиявлення позичальника на укладення договору підтверджено вчиненням фактичних дій, направлених на ознайомлення із умовами кредитування, складанням відповідних документів і внесенням до них конфіденційної інформації, відомої тільки відповідачу. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20. Позивачем направлялась претензія за вих. № 22834258/7454 від 04 грудня 2024 року відповідачу, в якому ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» повідомило [PERSON] про відступлення права вимоги та направив вимогу про сплату боргу, яка залишилася без відповіді. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За змістом частин 3 та 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). У відповідності до вимог ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як набувача права вимоги до цього боржника, на підставі Договору відступлення прав вимоги № 99-МЛ від 26 червня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованості за кредитом № 7165150 від 11 лютого 2023 року. Про виникнення зобов`язання відповідача перед позивачем свідчить та обставина, що кошти, визначені в електронному договорі, надійшли в розпорядження [PERSON] на належний йому банківський рахунок і позичальник тим самим не заперечував умов договору та не надав доказів на спростування факту отримання ним кредитних коштів. Відповідно до основних засад цивільного судочинства - змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України), обов`язків з доказування (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), саме відповідач має довести безпідставність позовних вимог і наданих позивачем доказів, а не суд, в якого відсутні такі повноваження поза межами перевірки доводів, які міг би надати відповідач. Отож, враховуючи ту обставину, що [PERSON] не повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі вказаного договору, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит № 7165150 від 11 лютого 2023 року у розмірі 58 875,00 грн, з яких: 15 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 43 875,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Щодо вимоги позивача про стягнення комісії за договором про споживчий кредит № 7165150 від 11 лютого 2023 року, суд зазначає наступне. Як вбачається із матеріалів справи, сума заборгованості [PERSON] за договором про споживчий кредит № 7165150 від 11 лютого 2023 року в розмірі 60 375,00 грн, що складається зокрема із 1 500,00 грн - заборгованість за комісією, які позивач просить стягнути з відповідача. Однак, на думку суду, відсутні законні підстави для стягнення із відповідача заборгованості за комісіями з огляду на наступне. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21). Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції № 9019 від 16 грудня 2024 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн. Отож, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 2 362,22 грн (58 875,00 * 2 422,40 : 60 375,00), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 525, 526, 530, 546, 549, 598, 610, 625, 1046-1054 ЦК України, та

Outcome: partial