Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

У серпні 2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Остапенко Євген Сергійович звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кван Кепітал» про захист прав споживачів. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 20 серпня 2020 року між сторонами було укладено договір купівлі продажу майнових прав №2/56. Згідно з умовами договору Відповідач (Продавець) продає, а Позивач (Покупець) купує майнові права на квартиру в Об`єкті будівництва, які після набуття Покупцем їх у власність реалізуються шляхом набуття права власності на квартиру після прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію за умови проведення 100% розрахунків за договором підписання Акта приймання-передачі та оформлення самостійно Покупцем відповідних документів, що встановлюють право власності (п.1.1 Договору). Акт приймання-передачі квартири підписується сторонами після прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом Об`єкту будівництва у строк 14 календарних днів з моменту отримання Покупцем повідомлення відповідно до п. 2.5 Договору (п.1.7 Договору). Договір не встановлює чіткого обов`язку Продавця надіслати таке повідомлення, строків для надіслання та штрафних санкцій за невиконання такого обв`язку. В договорі був встановлений орієнтований строк прийняття в експлуатацію Об`єкту будівництва I-й квартал 2021 року (п.2.5 Договору). Як зазначає представник позивача, договір, укладений між сторонами є змішаним, оскільки містить в собі елементи договору будівельного підряду та купівлі-продажу, з огляду на таке: - Відповідач взяв на себе зобов`язання продати Позивачу майнові права на квартиру, в будинку, який він має збудувати та здати (п.1.1 Договору); - Відповідач для виконання робіт залучив інших осіб (субпідрядників), про що свідчать Вступні положення Договору, в яких міститься посилання на Договір генерального підряду №21/10 від 21.10.2019 року; - відповідно до Договору, Відповідач, фактично, виконує будівельні роботи із свого матеріалу і власними засобами, оскільки інше сторонами не визначено; - сторони фактично визначили ціну роботи Відповідача, яка дорівнюється загальній ціні майнових прав і є по суті авансовим платежем (п.3.1 та п.3.2 Договору); - сторони домовилися, що власником об`єкту будівництва до укладання договору купівлі-продажу є Відповідач (Вступні положення Договору); - сторони визначили строк виконання будівельних робіт/введення об`єкту в експлуатацію (п.2.5 Договору). На думку представника позивача, оскільки останнє зобов`язання на момент подання позову Відповідачем не виконано, [PERSON] має право на нарахування та стягнення пені відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Вартість одного квадратного метру для позивача складає 11 750,00 грн. (п.3.1 Договору). Оскільки Відповідач на вимогу представника Позивача не надав копію договору підряду генерального підряду №21/10 від 21.10.2019 року, то в своїх розрахунках Позивач виходить з того, що прибуток (тобто вартість послуг) Відповідача (виконавця) складає 15 відсотків від загальної вартості (гранична вартість прибутку відповідно до п. 5.30 Кошторисних норм України, затверджених наказом Міністерства розвитку громад та територій України №281 від 01.11.2021). Отже, вартість послуг Відповідача за 1 кв.м. складає: 11\~750,00 грн. х 15% = 1762,5 грн. Загальна вартість послуг/робіт Відповідача складає з урахуванням розміру квартири в 50,3 кв.м.: 1762,5 грн. х 50,3 = 88 653,75 грн. На 15 серпня 2024 року Відповідач прострочив виконання робіт на 1232 дні. Розмір пені, нарахованої відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» складає: 88\~653,75 грн. х 3% х 1232= 3\~276\~642,6 грн. На підставі викладеного, а також з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог представник позивача остаточно просив суд стягнути з ТОВ «Кван Кепітал» на користь [PERSON] 3\~994\~737,98 грн. пені та судові витрати. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 серпня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 20 лютого 2025 року на адресу суду від представника відповідача ТОВ «Кван Кепітал» - адвоката Сучкової Тетяни Євгеніївни надійшов відзив на позовну заяву, яку позивач вважає безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Договір купівлі-продажу майнових прав не є за своєю суттю договором підряду, оскільки за таким договором купівлі-продажу майнових прав покупець отримує у власність не індивідуально визначене нерухоме майно, а лише права на нього. Крім того, порушення права позивача зі сторони відповідача відсутні, оскільки в договорі термін прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію не визначено конкретною датою, а вказано орієнтовний строк, на який, зокрема, впливали об`єктивні обставини, що значно сповільнило будівництво. Також представник відповідача зазначає, що підписуючи договір позивач погодився із запланованим терміном будівництва, який не є остаточним, а отже мав розуміти можливі негативні наслідки для себе при укладенні вказаного договору. Крім того, представник відповідача звертає увагу суду на те, що до спірних правовідносин норми ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути застосовані, оскільки укладений між сторонами договір не містить встановленої вартості робіт (послуг). Також представник відповідача звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності. У заяві відповідач зазначає, що предметом позову є вимоги про стягнення пені, яка нараховується з 2021 року, для яких встановлено скорочений строк позовної давності тривалістю один рік. У зв`язку зі спливом цього строку відповідач просить суд застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та покласти на позивача судові витрати. 15 травня 2025 року на адресу суду надійшло заперечення представника позивача адвоката Остапенка Євгена Сергійовича на заяву представника відповідача ТОВ «Кван Кепітал» - адвоката Сучкової Тетяни Євгеніївни про застосування строку позовної давності. У запереченнях представник просить відмовити у задоволенні заяви та не застосовувати позовну давність до заявлених вимог. Зазначає, що строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені обмежується дванадцятьма місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Спеціальна позовна давність застосовується лише за умови подання відповідної заяви стороною у спорі до ухвалення судового рішення. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, вважав їх обґрунтованими та просив задовольнити позовну заяву у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача підтримала позицію, викладену у відзиві, вважала вимоги необґрунтованими та просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши доводи сторін, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 цієї Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (стаття 3 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Так, судом встановлено, що 20 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кван Кепітал» (Продавець), в особі представника Валієва Руфата Камал огли, який діє на підставі довіреності, посвідченої Горняк Х.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 14 липня 2020 року за реєстровим номером 409, та [PERSON] (Покупець) було укладено договір купівлі продажу майнових прав №2/56. Відповідно до п.1.1. вказаного Договору, Продавець продає, а Покупець купує майнові права на квартиру в Об`єкті будівництва, які після набуття Покупцем їх у власність реалізуються шляхом набуття права власності на квартиру після прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію за умови проведення 100% розрахунків за договором підписання Акта приймання-передачі та оформлення самостійно Покупцем відповідних документів, що встановлюють право власності. Відповідно до п.1.7. Договору, Акт приймання-передачі квартири підписується сторонами після прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом Об`єкту будівництва у строк 14 календарних днів з моменту отримання Покупцем повідомлення відповідно до п. 2.5 Договору та за умови повної оплати Покупцем ціни майнових прав на квартиру зазначеної у цьому Договорі. Орієнтований строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію І-й квартал 2021 року. Розділом «Стаття 3» договору, сторони погодили ціну, порядок та умови оплати. Так, сторони дійшли згоди, що орієнтовна загальна ціна майнових прав на квартиру становить 21636,59 дол. США, що станом на дату укладення договору є еквівалент 591\~025,00 грн. (п.3.2. Договору), а також погодили кінцевий термін оплати платежу (включно) 25 серпня 2020 року у розмірі 591\~025,00 грн. (п.3.5.1. Договору). На виконання умов договору, [PERSON] сплатила на користь ТОВ «Кван Кепітал» грошові кошти у розмірі 91\~025,00 грн., призначення платежу «Оплата по договору КПМП № 2/56 від 20.08.2020 р., у т.ч. ПДВ, платник [PERSON] , ІПН [NUMBER] », що підтверджується квитанцією про оплату №0410001 від 20 серпня 2020 року. За положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина 2 статті 551 ЦК України). Щодо вимог про стягнення пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», суд зазначає наступне. Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закону) цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Пунктами 18, 22 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що продавець - це суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Статтею 1-1 Закону передбачено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. У Законі України «Про захист прав споживачів» не визначено певних меж його дії, але з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та виходячи з демократичних принципів цивільного судочинства і наявності в цивільних споживчих правовідносинах такої слабшої сторони, як фізична особа - споживач, можна зробити висновок, що цим законом регулюються відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), виконання робіт, надання послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг тощо. Такі відносини можуть виникати з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать закону. Так, оскільки договір купівлі-продажу майнових прав № 2/56 від 20 серпня 2020 року був укладений фізичною особою з метою набуття у кінцевому результаті права власності на квартиру у багатоквартирному житловому будинку для власних потреб, суд приходить до висновку, що на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 755/3509/18. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] , посилаючись на порушення встановленого у договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 2/56 від 20 серпня 2020 року орієнтовного строку введення об`єкта в експлуатацію (п. 2.5. договору) просила застосувати до відповідача відповідальність, передбачену ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Приписи статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлюють права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг). Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Поряд з цим, продавець - це суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації (п. 18 ч. 1\~ст. 1 зазначеного закону). Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Робота - це діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (п. 21 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»). У зобов`язаннях по виконанню робіт на одного з контрагентів покладається обов`язок виконати роботу, яка б завершувалась досягненням певного матеріального результату, а у зобов`язаннях про надання послуг діяльність контрагента спрямована на вчинення юридичних і фактичних дій, які безпосередньо не породжують матеріальних наслідків або зовсім не повинні завершуватися матеріальними наслідками, тобто споживання послуги має місце в процесі її надання, на відміну від роботи, споживання результатів якої зазвичай не збігається з часом її виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності. Відповідно до п.1.1. вказаного Договору, Продавець продає, а Покупець купує майнові права на квартиру в Об`єкті будівництва, які після набуття Покупцем їх у власність реалізуються шляхом набуття права власності на квартиру після прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію за умови проведення 100% розрахунків за договором підписання Акта приймання-передачі та оформлення самостійно Покупцем відповідних документів, що встановлюють право власності. Зазначене цілком відповідає характерним ознакам договору купівлі-продажу. Отже спірний договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 20 серпня 2020 року не є договором підряду чи договором про надання послуг. Сторони погодилися з такими умовами договору, заперечень щодо їх формулювань не висловлювали, в судовому порядку, у тому числі в межах справи не заявляли про недійсність умов зазначеного вище договору купівлі-продажу. Отже, відсутні правові підстави для стягнення з продавця за договором купівлі-продажу майнових прав пені, передбаченої ч. 5\~ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», з огляду на те, що така пеня підлягає нарахуванню у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) виконавцями робіт і надавачами послуг, а не продавцями товарів. Таким чином, зміст договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру дозволяє дійти висновку про те, що між сторонами не виникло правовідносин з надання послуг або виконання робіт, предметом договору були майнові права на квартиру. Враховуючи те, що за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 20 серпня 2020 року відповідач не брав на себе зобов`язань виконати певні будівельні роботи чи надати певні послуги позивачу, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ТОВ «Кван Кепітал», яке виступає продавцем майнових прав у спірних правовідносинах, до відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг). Такі висновки відповідають правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 369/10606/17 та від 15 червня 2022 року у справі №\~711/1032/21, з якими Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду погодився у постанові від 25 березня 2024 року у справі № 759/9026/21 та не знайшов підстав для відступу від них. Щодо посилань представника позивача на встановлений сторонами строк прийняття об`єкта будівництва до експлуатації, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Встановлення орієнтовного строку вказує на невизначеність такої істотної умови як строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Згідно ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Стаття 252 ЦК України дає визначення строку та терміну, а саме строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Враховуючи викладене, суд вважає, що строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію в Договорі купівлі-продажу майнових прав № 2/56 від 20 серпня 2020 року конкретно не визначений, так як в п. 2.5. Договору зазначена не конкретна, а орієнтовна дата прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 757/39364/15-ц (провадження 61-5917сво18) зробив висновок, що відповідач виконав взяті на себе зобов`язання щодо передачі майнових прав позивачу як покупцеві після сукупного настання подій - введення будинку до експлуатації, отримання сертифіката відповідності закінченого будівництвом об`єкта та повного розрахунку покупцем з компанією після обмірів бюро технічної інвентаризації. Оскільки позивачем свої зобов`язання не виконані в повному обсязі, тому у відповідача не виникло обов`язку передати позивачу майнові права на квартиру, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення пені. Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2018 року у справі №\~752/7721/15-ц (провадження №\~61-4139св18). Встановивши, що термін прийняття об`єкта будівництва до експлуатації в договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру конкретною датою не визначено, а вказана орієнтовна дата, а також те, що прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об`єктів не належить до цивільно-правових відносин, склад цивільно-правового порушення зі сторони ТОВ «Кван Кепітал» відсутній. Це виключає можливість застосувати до відповідача цивільно-правову відповідальність у вигляді стягнення неустойки (пені). Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22 липня 2020 року в справі №\~369/6303/19 (провадження №\~61-6531св20), відповідно до яких встановлення орієнтовного строку вказує на невизначеність такої істотної умови як строк прийняття об`єкта будівництва до експлуатації. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed