Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Представник позивача звернулася до Миронівського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №1331638 в розмірі 15992,25 гривень. Позов обґрунтовано тим, що в порушення умов кредитного договору відповідач не виконав своїх зобов`язань за ним, не сплатив 15992,25 гривень заборгованості за тілом кредиту та відсотками, у зв`язку із чим на підставі ст. ст. 509, 526, 530, 536, 610, 611, 625, 626, 1050, 1055 Цивільного кодексу України просив суд захистити інтереси позивача. Як вбачається\~із рекомендованого\~повідомлення про\~вручення поштового\~відправлення,\~відповідач 14\~липня 2025\~року отримав\~надіслані судом\~копію позовної\~заяви з\~додатками та\~ухвалу про\~відкриття спрощеного\~провадження,\~проте в\~супереч вимог ст. 178 ЦПК України та пункту 4 резолютивної частини ухвали про відкриття провадження по справі відзиву на позов не надіслав, доказів, які спростовують доводи позивача про існування кредитної заборгованості не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Під час розгляду справи судом встановлено, що 23 квітня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений Договір позики № 1331638, на виконання умов якого банк надав відповідачу споживчий кредит в розмірі 15992,25 гривень. У відповідності до умов кредитного договору кредит відповідачу було надано на поворотній основі із сплатою відсотків за користування кредитними коштами. В порушення взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, відповідач допустив прострочення погашення кредиту, відсотків за ним і комісії, у зв`язку із чим виникла заборгованість по сплаті тіла кредиту в розмірі 5000,00 гривень, 10992,25 гривень заборгованості за відсотками. Існування цієї заборгованості підтверджується Розрахунком заборгованості за договором позики (а.с. 6-8). У відповідності\~до правових позицій викладених у постановах Верховного Суду від 23 вересня 2019 року №910/10254/18 та від 30 серпня 2019 року №353/614/15 зазначені докази підтверджують факт передачі кредитних коштів відповідачу та розміру його заборгованості перед позивачем. Перехід права вимоги цієї заборгованості від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» підтверджується наявними у матеріалах справи договорами факторингу №2610 від 26 жовтня 2021 року. Крім того, перехід права вимоги цієї заборгованості від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» підтверджується наявними у матеріалах справи договорами факторингу №030423-ФК від 03 квітня 2023 року. Зважаючи на принцип змагальності сторін, передбачений ст. 12 ЦПК України та передбачений ч. 1 ст. 81 ЦПК України обов`язок відповідача надати докази, які спростовують доводи позивача щодо наявності заборгованості, за умов відсутності таких доказів, суд позбавлений можливості дійти висновку про відсутність порушення відповідачем зазначених умов кредитного договору, як наслідок суд приходить до висновку про наявність порушення цих умов та наявність цієї заборгованості. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Відповідач умови кредитного договору не виконали, а тому суд вважає, що з відповідачів підлягає до стягнення заявлена позивачем сума заборгованості. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається із платіжної інструкції, позивач 30 травня 2025 року сплатив судовий збір за пред`явлення позову в розмірі 2\~422 гривень 40 копійок, які у відповідності до норми ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст. ст. 14, 525, 526, 527, 530, 610 - 612, 629, 634, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved