Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що відповідач у справі, [PERSON] , є її батьком та перебував у шлюбі з її матір`ю, [PERSON] . 11.07.2012 Зачепилівським районним судом Харківської області по справі №2013/673/12 було винесено заочне рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання у розмірі частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття. [INFO] їй виповнилося 18 років. На даний час вона є студенткою 3 курсу Фахового коледжу Міжнародного гуманітарного університету денної форми навчання з 01.09.2022 по 30.06.2026. У зв`язку з навчанням вона не працює і потребує матеріальної допомоги на оплату навчання, придбання підручників, канцтоварів, проїзд у міському транспорті, а також придбання одягу та продуктів харчування. Відповідач має можливість матеріально утримувати її, оскільки він є працездатним. Добровільно батько матеріальної підтримки їй не надає. Він має працездатний вік, а тому має змогу сплачувати аліменти на її утримання, у зв`язку з тим, що вона продовжує навчатися. На підставі наведених обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання 30.06.2025. 19.05.2025 представником відповідача, адвокатом Салтисюком Ю.В. подано відзив на позовну заяву, в якому представник зазначає, що позивачкою не надано достовірних та достатніх доказів на підтвердження потреби у матеріальній допомозі в зв`язку з навчанням, не залучено жодних доказів, які б свідчили про необхідність внесення оплати за навчання та її розмір (договори, контракти, рахунки, платіжні документи тощо), не надано доказів супутніх витрат в зв`язку з навчанням (витрат на гуртожиток у місті навчання, витрат з приводу оренди квартири в місці навчання, витрат на харчування в місці навчання, тощо), взагалі не надано доказів фактичного перебування позивачки у м.Одеса, де розміщується навчальний заклад. Окрім довідки з навчального закладу, яка містить виправлення у вихідному номері та містить ім`я студентки, яке відмінне від імені позивачки (Мілена/ [PERSON] ), позивачкою не надано жодного іншого доказу, який би підтверджував факт витрат в зв`язку з навчанням. Відповідачу на даний час відомо, що позивачка у навчальному закладі фактично не навчається, жодних витрат на навчання чи проживання в зв`язку з навчанням не несе, так як починаючи з серпня 2024 року постійно проживає за межами України. Відповідач вважає, що звернення до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів на повнолітню дитину, в зв`язку з навчанням, пов`язано із наданням суду завідомо недостовірної інформації з боку позивачки, що здійснено з мотивів отримання додаткового прибутку за рахунок відповідача. Зокрема, відповідач доводить до відома суду, що починаючи з 11 березня 2025 року проходить службу в ЗСУ за контрактом та призначений офіцером в/ч [NUMBER] . У зв`язку з проходженням військової служби та виконанням відповідальних завдань, в межах забезпечення обороноздатності держави від збройної агресії російської федерації відповідачу нараховується досить значна сума заробітної плати, що фактично і підбурило позивачку до звернення з позовною заявою Відповідач неодноразово висловлював бажання надавати добровільну посильну допомогу позивачці у витратах на повсякденне життя, однак наразі вона має бажання забезпечити отримання саме частини доходу відповідача, усвідомлюючи, що вказані суми будуть являтися досить значними та забезпечать її безбідне проживання на протязі місяці. Також з 01 листопада 2019 року відповідач має іншу родину, в якій разом з дружиною [PERSON] , виховує малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Відповідач за рахунок власної заробітної плати забезпечує свою родину та малолітнього сину, при цьому частину отриманого заробітку витрачає на власні потреби, як військовослужбовця ЗСУ. Відповідач не має можливості на постійній основі знаходитися вдома, постійно переїздить в різні місцевості на території України, що пов`язано із специфікою завдань, що виникають в зв`язку з виконанням службових обов`язків військовослужбовця. На підставі вищенаведеного, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою від 21 лютого 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті, відповідачу запропоновано подати відзив. Ухвалою від 26.05.2025 задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів. Ухвалою від 23.06.2025 визнано обов`язковою явку позивача [PERSON] до суду для надання особистих пояснень. В судовому засіданні позивачка [PERSON] суду пояснила, що позовну заяву підписала особисто, підтримує її вимоги та просить задовольнити. На даний час вона перебуває в Іспанії, допомоги від держави не отримує, навчається у дистанційно у Фаховому коледжі Міжнародного гуманітарного університету за контрактом. Працювати не має можливості, оскільки навчається на денній формі. Вважає, що оскільки батько сплачував аліменти у розмірі частки від його доходу до її повноліття, то він повинен сплачувати аліменти у такому ж самому розмірі і до закінчення її навчання. Представник позивачки, адвокат Мерцалов М.Ю. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача, адвокат Салтисюк Ю.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Вислухав пояснення позивача та представників сторін, дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки (а.с.5). На час звернення позивача до суду, позивач [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття. [PERSON] є студенткою Фахового коледжу Міжнародного гуманітарного університету освітньо-професійної програми 022 «Дизайн», освітнього рівня «Фаховий молодший бакалавр», контракт, денна форма навчання. Наказом за №982 від 03.08.2022 була зарахована на 1 курс, приблизний термін закінчення навчання 30 червня 2026 року що підтверджується довідками Міжнародного гуманітарного університету від 16.01.2025 №0073-25, від 22.08.2025 №481/08 (а.с.6, 130). Як вбачається з довідки Міжнародного гуманітарного університету від 08.07.2025 №453, [PERSON] , [INFO] , є студенткою денної форми навчання Фахового коледжу Міжнародного гуманітарного університету за спеціальністю 022 «Дизайн», за кошти фізичних та/або юридичних осіб. Вартість навчання становить: за 2022-2023 навчальний рік 18600 грн., за 2023-2024 навчальний рік 18600 грн., за 2024-2025 навчальний рік 20600 грн. Заборгованість по оплаті за навчання відсутня. Організація освітнього процесу у 2024-2025 навчальному році здійснюється відповідно до наказу Міжнародного гуманітарного університету від 02.09.2024 №1893а. У відповідності до пункту 1 зазначеного наказу запроваджено навчання в Міжнародному гуманітарному університеті в змішаному (очно-дистанційному) форматі згідно затверджених графіків освітнього процесу. Форма навчання може змінюватися впродовж навчального року і переводитись у дистанційну, в залежності від безпекової ситуації. Форма навчання визначається для кожного здобувача з урахування безпекової ситуації та індивідуальних потреб (а.с.98). З 29.08.2024 року позивачка перебуває за межами України, що підтверджується довідкою Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 26.05.2025 №179/151/25 (а.с.74). Відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі в ЗСУ за контрактом, що підтверджується військовим квитком та довідкою форми 5 від 08.05.2025 (а.с.50). Як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 06.05.2025 за 1 квартал 2025 року, відповідач [PERSON] отримує регулярний дохід (а.с.51). Відповідач перебуває у шлюбі з [PERSON] , який зареєстрований 01.11.2019 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах ГТУЮ у Дніпропетровській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.11.209 (а.с.12). Відповідач також має малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.11.2020 (а.с.55) За правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). За статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Тож, обов`язковими обставинами, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу та існування потреби у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд зазначив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є повнолітньою донькою відповідача, який на момент звернення до суду не виповнилося 23 років, після досягнення повноліття продовжує навчання, та у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Доводи представника відповідача щодо недоведеності потреби позивачки у наданні матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням суд вважає необґрунтованими, оскільки факт навчання позивачки у Фаховому коледжі Міжнародного гуманітарного університету доведений належними та допустимими доказами, а обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. Відповідач [PERSON] є військовослужбовцем ЗСУ, має постійний дохід та має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що позивач навчається за рахунок коштів фізичних осіб, а також рівність обов`язку батьків по утриманню повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. \~ \~ \~ \~Разом з тим, суд вважає, що розмір аліментів, які просить стягнути з відповідача позивач є завищеним, враховуючи те, що відповідач має на утриманні малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , якого в силу ст.180 СК України зобов`язаний утримувати до досягнення ним повноліття. При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що позивачка є повнолітньою особою, доказів того, що вона не отримує соціальної допомоги від держави перебування та не має інших джерел доходів позивачка суду не надала, а також не надала доказів того, що її мати, яка також має обов`язок по її утриманню, не може надавати їй матеріальну допомогу. Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, та до закінчення навчання. Суд вважає, що такий розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам\~повнолітньої доньки відповідача, яка продовжує навчання, та рівню платоспроможності самого відповідача. За таких обставин, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ч. 6\~ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. Згідно з п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial