Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

В жовтні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Друга Дніпровська даржавна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просив суд визнати за ним [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] право власності на 1/4 частину садового будинку з земельною ділянкою, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . 04 вересня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позов в якому вона просила відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не є особою, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, а тому відсутні підстави для визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа надала заяву про розгляд справи без її участі. Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . (а.с. 11) [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . (а.с. 12) 04 квітня 2023 року [PERSON] звернувся із заявою до Другої дніпровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . (а.с. 41) Зі змісту витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі було відкрито спадкову справу №70481059 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . (а.с. 45) Зі змісту Заповіту від 12 серпня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №2709 [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] (відповідачу), [INFO] . (а.с. 49) 01 вересня 2023 року [PERSON] звернувся із заявою до Другої дніпровської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . (а.с. 49) Постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори Матвієнко В.Г. від 01 вересня 2023 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки у спадкоємця відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. (а.с. 50-51) Таким чином, оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому він змушений був звернутися до суду для захисту своїх прав. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Вирішуючи справу, суд дійшов до висновку, що в даному випадку позовні вимоги є передчасними з огляду на наступні обставини. Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом, свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом, захисту цивільних прав та інтересів зокрема є визнання права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч.1 ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однак, матеріалами справи не встановлено та позивачем не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] , який помер [INFO] дійсно на праві приватної власності належав садовий будинок з земельною ділянкою, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . З огляду на зазначене позивач передчасно звернувся до суду та не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували право власності померлого [PERSON] на садовий будинок з земельною ділянкою. При цьому, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Суд зауважує, що обраний позивачем спосіб захисту є належним та допустимим, однак з наданих до суду доказів неможливо встановити право власності [PERSON] , який помер [INFO] на садовий будинок з земельною ділянкою, відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за спадкодавцем спірне майно не зареєстроване, а суд позбавлений права самостійно збирати докази по справі. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності ч.1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. За правилами ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Як передбачено ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~третя особа:\~Друга Дніпровська\~державна нотаріальна\~контора про\~визнання права\~власності в\~порядку спадкування\~за законом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed