Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

26.05.2025 року позивач, від імені якого діє представник, звернувся через Електронний суд до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом, мотивуючи свої вимоги тим, що 31.05.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №1979162 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Станом на 31.01.2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 8528,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом у сумі 2 600, 00 грн, простроченої заборгованості за процентами у розмірі 5 928, 00 грн. 24.12.2021 року між ТОВ ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001 відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.12.2021 року до договору факторингу №02-24122001 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Позивачем на адресу [PERSON] була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором №1979162 від 31.05.2021 року, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена Відповідачем без виконання. Зважаючи на вище вказане, беручи до уваги те, що відповідач не погасив заборгованість, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Також, представник просив стягнути з відповідача суму сплаченого при поданні позову судового збору. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 28.05.2025 року було направлено справу за підсудністю до Лозівського міськрайонного суду Харківської області. 04.07.2025 року справа надійшла до Лозівського міськрайонного суду Харківської області та була розподілена в провадження судді Каращука Т.О. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано сторонам час для подання заяв по суті. Представником позивача було долучено заяву про стягнення з [PERSON] при винесенні рішення на користь ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ судових витрат, а саме витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10 500 грн. 19.08.2025 року здійснено перехід до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін, виклик відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідач в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Відзиву не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд здійснює розгляд справи в заочному порядку, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 31.05.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №1979162 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача(а.с.17-23). Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов?язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов?язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 31.01.2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 8528,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом у сумі 2 600, 00 грн, простроченої заборгованості за процентами у розмірі 5 928, 00 грн(а.с.25). 24.12.2021 року між ТОВ ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001 відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників(а.с.31-34). Відповідно до реєстру боржників від 24.12.2021 року до договору факторингу №02-24122001 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] (а.с.26). На підтвердження виконання Товариством п. 2.1 Кредитного договору №1, позивач надає лист ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 04.03.2024 року, відповідно до якого 31.05.2021 року на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2600,00 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що являється доказом видачі кредитних коштів. Позивачем на адресу [PERSON] була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором №1979162 від 31.05.2021 року, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена Відповідачем без виконання(а.с.24). Зважаючи на вище вказане, беручи до уваги те, що відповідач не погасив заборгованість, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи, Товариство свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не повернув своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками відповідно до умов Договору. Таким чином, в порушення умов Договору кредиту, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом статті 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Стаття 627 ЦК України та ст.6 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Дослідивши всі докази в їх сукупності, суд встановив, що відповідач умови укладеного Договору не виконав, платежі по кредиту та відсотки за користування кредитом не сплатив, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ ФК КЕШ ТУ ГОУ підлягають задоволенню в повному обсязі й з відповідача на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за Договором на загальну суму 8 528,00 грн. Щодо заяви представника позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 10 500, 00 грн, суд виходить з наступного. Так, згідно ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. З ч.1 ст.137 ЦПК України вбачається, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, зважаючи на те, що позов було задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на правничу допомогу у розмірі 10 500, 00 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved