Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника. У серпні\~2025\~року до\~суду надійшла\~зазначена заява\~ [PERSON] ,\~де вона\~просить видати\~обмежувальний припис\~стосовно [PERSON] строком на шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав: 1) \~ \~ \~ \~заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) обмежити спілкування з неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] ; 3) заборонити наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 4) заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 5) заборонити листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заяви, посилається на те, що за адресою: [ADDRESS] , вона мешкає разом зі своєю онукою [PERSON] , [INFO] , над якою вона призначена опікуном. Її рідний брат [PERSON] , який хоч і не проживає разом з ними, однак маючи проблеми на фоні постійного вживання спиртних напоїв та маючи у минулому численні судимості, час від часу приходить до її помешкання в стані алкогольного сп`яніння та починає сварки, які впливають у нецензурній брані в її сторону, навмисного пошкоджує її майно та спричиняє їй тілесні ушкодження. Нею неодноразово викликалась поліції, яка на останнього складала протоколи за ст. 173-2 КУпАП, однак вказані події не призводять до будь-яких результатів. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. У судовому засіданні заявник [PERSON] доводи заяви підтримали, просили про задоволення такої заяви. Пояснила ті самі обставини, які наведені заяві. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він не визнає обставини, наведені у заяві. Зазначив, що він з [PERSON] є рідними братом та сестрою. Він не проживає разом з нею. Разом з тим, за адресою: [ADDRESS] , проживає їх спільна мама, до якої він і приїжджає. Будинки знаходяться на одній спільній ділянці землі. Крім них, є ще 2 рідні брати та сестра. Сварки зі сторони [PERSON] почалися через майно земельну ділянку, яка мама переписала на нього, він змінив цільове призначення, та має намір поділити порівну. [PERSON] розбила вікна у будинку матері, він їх полагодив. Так, сварки через це були, однак жодних тілесних ушкоджень він їй не наносив. До адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП Броварський суд його не притягував, а закрив провадження у справі у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Жодної загрози [PERSON] , а тим більше дворічній дитині [PERSON] він не несе, навпаки може підійти погратись. Вважає, що жодних обґрунтованих доводів [PERSON] не навела. Обставини справи, що встановлені судом Зі змісту заяви та наданих у судовому засіданні пояснень [PERSON] та [PERSON] видно, що останні є рідними сестрою та братом. За адресою вказаною у позовній заяві проживає заявниця, її онука [PERSON] , і їх спільна мама, в окремому будинку. [PERSON] за вказаною адресою не проживає, а проживає в Києві, лише періодично приїздить до матері. Доказів притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності до суду не надано, а лише посилання, що здійснювались виклики поліції. Довідки Броварського РУП ГУНП в Київській області про результати розгляду матеріалів ЄО від 16.05.2025 № 22181 та від 05.06.2025 № 25755 вказують лише на факт звернення [PERSON] до поліції, та доцільність складання адміністративних матеріалів за результатом розгляду звернення на [PERSON] за ст. 173-2 КУпАП, однак доказів притягнення судом останнього до відповідальності суду не надано. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (частина друга\~статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Пунктом 7 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частинами третьою, четвертою\~статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до частини десятої\~статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~у разі порушення кримінального провадження у зв`язку із вчиненням домашнього насильства перелік заходів щодо тимчасового обмеження прав або покладення обов`язків на особу, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, або визнана винною у його вчиненні, а також порядок застосування таких заходів визначаються\~Кримінальним кодексом України\~та\~Кримінальним процесуальним кодексом України. У пункті 9 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої\~статті 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої\~статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Таким чином, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин і наявності ризиків. Під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису суди мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Також суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією з характеристик якого є повторюваність. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». Аналізуючи надані до суду докази та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування тимчасових обмежувальних заходів щодо [PERSON] . На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed