Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

18.02.2025 року представник позивача адвокат Лутай Наталія Миколаївна, діючи на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії СВ №1114224 від 13.02.2025 та в інтересах [PERSON] , звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , за набувальною давністю. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що разом із своєю сім`єю, яка на той час складалася із 4 осіб, з квітня 1989 року і по цей час проживають в будинку за адресою: [ADDRESS] . Ордер на житло видано на імя її чоловіка [PERSON] , його дружини, яка є позивачкою по справі та двох синів. [PERSON] [INFO] помер. Право власності на будинок не було зареєстровано, він перебуває на балансі ДП «Чернігівторф». Фонд державного майна України не має повноважень щодо передачі майна у власність, тому позивач не має іншого способу оформити право власності на будинок та вимушений звертатись до суду. Зважаючи, що з листопада 1989 року позивачка добросовісно, безтитульно,безперервно, відкрито володіє вказаним будинком з господарськими спорудами, а тому посилаючись на положення ст. 344 ЦК України, просить визнати за нею право власності на вказаний будинок за набувальною давністю. Ухвалою від 19 лютого 2005 року провадження у зазначеній справі відкрито. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача ДП «Чернігівторф» не заперечував щодо заявлених позовних вимог. Відповідач Гончарівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області не забезпечили явку свого представника в судове засіданні, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином ( а.с 122) Від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує ( а.с 128) Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з 24.04. 1989 року і по цей час [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] (а.с.6). 09.04.1989 року [PERSON] видано ордер для сім`ї з чотирьох осіб на право зайняття житлового приміщення житловою площею 30,4 кв. м. в [ADDRESS] (а.с. 7). [INFO] у віці 49 років помер [PERSON] , про що виконавчим комітетом Смолинської сільської ради Чернігівського району та Чернігівської області зроблено актовий запис №12 та видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 01.04.2002 року ( а.с 8) Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2024 року по справі № 748/815/24, яке набрало законної сили 21.05.2024 року оголошено померлим [PERSON] , [INFO] , внаслідок ракетного удару в смт. Десна Чернігівського району Чернігівської області [INFO] , який є сином позивачки. ( а.с 74-77) Чернігівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 29.05.2024 року видане свідоцтво про смерті [PERSON] серії [NUMBER] ( а.с 73) Відповідно до довідки КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» Чернігівської районної ради Чернігівської області № 495 від 28.06.2024 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] станом на 01.01.2013 не зареєстровано (а.с.11). З дослідженої в судовому засіданні довідки Смолинського старостинського округу Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 03.07.2024 року за №19 вбачається, що квартира розташована за адресою [ADDRESS] не перебуває у комунальній власності Гончарівської селищної територіальної громади ( а.с 14) Відповідно до інформації за № 413037460 від 13.02.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано ( а.с 18) З дослідженого в судовому засідання листа ДП «Чернігівторф» від 23 серпня 2024 року за № 242, слідує, що будинок [ADDRESS] перебуває на балансі філії «Смолинський торфзавод» ДП «Чернігівторф», інформація щодо реєстрації права власності у філії відсутня ( а.с 16) З технічного паспорту на квартиру у будинку квартирного типу за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що площа будинку квартирного типу складає, 54,2 кв.м., з них 31, кв.м - житлова, 21,4 кв.м. допоміжна та 1,4 кв.м. літні неопалювані приміщення ( а.с 19-22) Квартира [ADDRESS] зареєстрована у Реєстрі будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності ТІ01:1601-4473-9559-1947 ( а.с 22 зворот. -24) Із звіту про оцінку №056/01/025 квартири (двокімнатної), загальною площею 54,2 кв.м (житловою площею 31,4 кв.м), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на 29.01.2025 року ринкова вартість квартири 110357 грн 00 коп ( а.с 25) [PERSON] зверталася з питання приватизації будинку до Міністерства енергетики України, Регіонального відділення фонду Державного майна України по Київській , Черкаській та Чернігівській областях , які переадресовували позивача один до одного. ( а.с.101-105) Фактично [PERSON] позбавлена можливості вирішити питання щодо набуття права власності на будинок в позасудовому порядку за відсутності відповідних правовстановлюючих документів у ДП «Чернігівторф», що підтвердив у судовому засідання представник ДП «Чернігівторф». У постанові від 01.08.2018 у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Дана правова позиція підтримана в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 № 910/17274/17, і, зокрема, вказано, що оскільки за змістом частини 1 статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. Згідно із п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. П. 11 вказаної Постанови передбачає, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК України, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 28.04.2020, справа № 552/1354/18 володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, шо придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 та постанов. Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2019 року у справі № 755/16913/16-ц. За наведених обставин суд вважає, що позивач добросовісно, безтитульно заволоділа нерухомим майном, продовжує відкрито, безперервно володіти будинком за адресою: [ADDRESS] , поводячись як власник, починаючи з 24.04.1989 року, добросовісно підтримувала будинок у належному стані, та вважала цей будинок своєю власністю, тобто більше десяти років та набула право власності на це майно за набувальною давністю, на підставі ч. 1 ст. 344 ЦК України. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved