Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

12 травня 2025 року, позивач, АТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01.12.2022 року Акінбобоє Аденії власноручно підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». В подальшому відповідач, ознайомившись із актуальними умовами кредитування за послугою «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», 06.10.2023 року підписав Паспорт кредиту за допомогою ОТП пароля. Після чого, 06.10.2023 року, за допомогою ОТП пароля, відповідачем було підписано Кредитний договір № б/н про надання строкового кредиту (на 36 місяців) у розмірі 100000,00 грн., шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, із встановленням річної відсоткової ставки 18%. Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредитні кошти, однак останній не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно умов Договору та Графіку кредиту. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, Акінбобоє Аденії станом на 21.04.2025 року має заборгованість у розмірі 71222,20 грн., яка складається з наступного: 62222,20 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 9000,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача, [PERSON] , заборгованість за кредитним договором № б/н від 06 жовтня 2023 року у розмірі 71222,20 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.05.2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 19.08.2025 року до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача, [PERSON] , заборгованість за кредитним договором № б/н від 06 жовтня 2023 року у розмірі 61222,20 грн. (52222,20 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9000,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками) та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. При цьому, відзив на позов відповідачем, у визначений в ухвалі суду термін, не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, так як розгляд справи, відповідно до вимог\~ст. 279 ЦПК України, здійснювався судом за відсутності учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2ст. 247 ЦПК України. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положеннямст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.12.2022 року Акінбобоє Аденії власноручно підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». На підставі укладеного договору Акінбобоє Аденії отримав кредитну картку номер [NUMBER] , що підтверджується наданою позивачем Довідкою № 0000004335112114 від 22.04.2025 року. 06.10.2023 року між АТ КБ «Приват Банк» та Акінбобоє Аденії було укладено Кредитний договір № б/н, який був підписаний відповідачем шляхом накладення простого електронного підпису. Також відповідачем, шляхом накладення простого електронного підпису, 06.10.2023 року було підписано Паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою» АТ КБ «ПриватБанк» та Графік платежів. У кредитному договорі погодив наступні умови: тип кредиту споживчий кредит, розмір кредиту 100000,00 грн., строк кредитування: 36 місяців; процентна ставка, відсотків річних: 18,0%, реальна річна процентна ставка, відсотків річних 35,2%, платежі здійснюються щомісяця рівними частинами згідно графіку платежів, кредит надається безготівковим шляхом (перерахування коштів на поточний рахунок позичальника) [NUMBER] . Як вбачається з виписки за договором б/н за період з 06.10.2023 по 22.04.2025 року, відповідач, Акінбобоє Аденії, активно користувався банківською карткою та наданими йому в подальшому кредитними коштами. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором № б/н від 06.10.2023 року станом на 21.04.2025 року становить 71222,20 грн., яка складається з наступного: 62222,20 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 9000,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», відповідно до якого вимоги позову щодо розміру заборгованості є доведеними у разі, коли стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача. Здійснений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався та не спростований. Отже, наданий позивачем розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заборгованості Акінбобоє Аденії за кредитним договором № б/н від 06.10.2023 року, що становить 71222,20 грн. 19.08.2025 року позивачем до суду було подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 61222,20 грн., з яких: 52222,20 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9000,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Оскільки сума заборгованості відповідача по кредитному договору підтверджена належно проведеним розрахунком, з урахуванням заяви позивача про зменшення позовних, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 61222,20 грн. Відповідно до ч. 1ст.\~5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1ст.\~8\~ЗУ «Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до ч. ч. 1, 3ст.\~6\~ЗУ «Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1ст.\~7\~ЗУ «Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.\~ Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12 ст.\~11\~ЗУ «Про\~електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1ст.\~12\~ЗУ «Про\~електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, судом встановлено, що відповідач, [PERSON] , належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за кредитним договором, а тому позивач має право вимагати повернення такої заборгованості в повному обсязі, включаючи заборгованість по відсотках за користування кредитом. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 61222,20 грн. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved