Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом, шляхом подання його в системі «Електронний суд» через уповноваженого представника адвоката Сільченка С.О., яким просить стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві у розмірі 1000000 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 30000 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що вона є донькою [PERSON] . Її мати з червня 2016 року працювала оператором на решітці 2 розряду в КП Харківводоканал». [PERSON] загинула на виробництві [INFO] під час виконання трудових обов`язків, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 29.08.2024 р. та Актом Н-1/П спеціального розслідування групового нещасного випадку. За вказаним актом нещасний випадок із [PERSON] вважається таким , що пов`язаний з виробництвом. Втративши свою матір, свою найріднішу людину, вона зазнала сильних душевних страждань, що призвели до істотних вимушених змін у її житті. Так, [PERSON] була опорою для неї протягом всього свого життя. Мати давала їй поради, завжди була готова вислухати та допомогти їй в тяжкі часи. [PERSON] завжди допомагала їй, особливо з початком повномасштабного вторгнення РФ в Україну. Вона переживає постійні душевні страждання після смерті матері, втратила душевний спокій. Навіть власне материнство не може заглушити горя від втрати. Весь час вона перебуває у стані постійного напруження та стресу, суттєво було порушено її нормальні життєві зв`язки, вона нині змушена обмежувати себе в харчуванні та інших витратах через втрату допомоги з боку матері. З урахуванням глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини відповідача, вимог розумності та справедливості, через загибель матері внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, що стався у відповідача, вона вимагає на відшкодування моральної шкоди один мільйон гривень, на підставі положень ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, ст. 153 КУпАП та положень ст.ст.6,13 ЗУ «Про охорону праці». Відповідач - у поданому відзиві та представник у судовому засіданні, проти заявлених вимог заперечував, зазначаючи, що позивачем не доведено факту завданої моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між діями посадових осіб КП «Харківводоканал» та нещасним випадком, який стався з матір`ю позивача. Згідно акту\~нещасний випадок\~з [PERSON] \~виник саме\~внаслідок її\~протиправної поведінки\~,\~ що\~призвело до\~нещасного випадку. Щодо зазначених\~у п.8\~Акту порушень,\~які,\~на думку\~Комісії,\~допущені начальником\~дільниці з\~експлуатації насосних\~станцій Комплексу\~з перекачування\~та очистки\~стічних вод\~КП «Харківводоканал»\~ [PERSON] та директором\~комплексу з\~перекачування та\~очистки стічних\~вод КП\~«Харківводоканал» [PERSON] ,\~вони визначені як супутня причина нещасного випадку, тобто є такими, що не знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку із смертю [PERSON] . Наведені в Акті пункти посадових інструкцій, в порушенні яких звинувачуються зазначені посадові особи, є загальними та самі по собі не могли призвести до нещасного випадку, який стався. Відповідач співчуває втраті матері позивача, проте в цілому вважає, що зазначена позовна заява є лише способом покращити своє матеріальне становище, тобто направлена на безпідставне збагачення. Ухвалою суду провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, ухвалою суду справа призначена до судового розгляду. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, позивача, дослідивши надані докази приходить до наступного. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] \~від 09.11.1989\~р.,\~позивачка \~є донькою\~ [PERSON] .\~ [PERSON] працювала оператором на решітці 2 розряду дільниці з експлуатації насосних станцій комплексу з перекачування та очистки стічних вод КП «Харківводокнал» , що визнається сторонами та не оспорюються. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом серія [NUMBER] від 29.08.2024 р. 11.12.2024 р. комісією, утвореною наказом Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 09.07.2024 р. № 451/ПНС, складено Акт Н-1/П спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 05.07.2024 року о 16 год. 20 хв. в Комунальному підприємстві Харківводоканал» . 12.12.2024 р. цей Акт було затверджено начальником Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Розумним О.В. Комісія провела спеціальне розслідування групового нещасного випадку, що стався у приймальному відділені каналізаційної насосної станції № 27 Комплексу з перекачки та очистки стічних вод КП «Харківводокнал», яке розташоване за адресою: вул. Надії, 15, смт. Пісочин, Харківська область. Згідно Акту 05.07.2024р. у приймальному відділенні каналізаційної насосної станції №27 комплексу з перекачування та очистки стічних вод КП «Харківводоканал» за адресою: вул.Надії,б.15, смт. Пісочин Харківської області стався нещасний випадок, внаслідок якого померла працівниця, яка перебувала на роботі [PERSON] . Причиною смерті [PERSON] є отруєння токсичними газами та випарами. Відповідно до п. 7 Акту, розглянувши матеріали спеціального розслідування, обставини і причини нещасного випадку, на підставі: пп. 1 п. 52 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 р. № 337, комісія дійшла висновку, що нещасний випадок, який стався з оператором на решітці 2 розряду дільниці з експлуатації насосних станцій Комплексу з перекачування та очистки стічних вод КП «Харківводокнал» [PERSON] , вважається таким, що пов`язаний з виробництвом. Відповідно до п. 8 Акту встановлено, що особами, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці є: 1. [PERSON] оператор на решітці 2 розряду дільниці з експлуатації насосних станцій Комплексу з перекачування та очистки стічних вод КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ», не виконала вимоги інструкції з охорони праці , чим порушила п.3.5 «Інструкції №5 з охорони праці для операторів на решітці на каналізаційній насосній станції», затвердженої наказом директора Комплексі перекачування та очистки стічних вод №85 від 06.06.2024р. , де зазначено- під час роботи в приймальному відділені, оператор на решітці повинен мати при собі запалену лампу бензинову водопровідно- каналізаційну (ЛБВК) до повного закінчення роботи Проводити очищення решіток необхідно проводити при наявності 2-х осіб, якщо працює один то на перезміні в присутності змінника. Пункту 2.4. Робочої інструкції оператора на решітці дільниці з експлуатації насосних станцій Комплексу з перекачування та очистки стічних вод, затвердженої директором комплексу з перекачування та очищення стічних вод 01.04.2021р., де зазначено під час чергування оператор на решітці зобов`язаний заходити в приймальне відділення тільки після включення вентиляційної системи протягом 15 хвилин та з лампою бензиновою водопровідно-каналізаційною. 2. [PERSON] начальник дільниці з експлуатації насосних станцій Комплексу з перекачування та очистки стічних вод КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ», не виконала вимоги посадової інструкції, чим порушила п.4.10. Посадової інструкції начальника дільниці з експлуатації насосних станцій Комплексу з перекачування та очистки стічних вод, затвердженої 01.04.2021р. директором Комплексі з перекачування та очистки стічних вод, де сказано : відповідальність начальника ДЕНС несе відповідальність за п.4.10. допущення порушень нормативно- законодавчих актів, трудового законодавства, правил протипожежної безпеки, вимог правил з охорони праці працівниками дільниці, невжиття заходів про припиненню виявлених порушень. 3. [PERSON] директор комплексу з перекачування та очистки стічних вод КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ», не виконав вимоги посадової інструкції, чим порушив вимоги Посадової інструкції директора Комплексу з перекачування та очистки стічних вод КП «Харківводоканал», затвердженої директором 01.04.2021р., де сказано - п.2.1. організація постійного контролю за дотриманням працівниками технічних регламентів, правил роботи з машинами механізмами, устаткування м та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог охорони праці. Суд зазначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина перша статті 23 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з вимогами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом (частина друга статті 1167 ЦК України). Зазначена норма встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави наявності моральної (немайнової) шкоди, а також інших умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку між такою поведінкою і завданою шкодою та вини заподіювача (крім випадків відповідальності без вини). У частині другій статті 1168 ЦК України вказано, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця (частина друга статті 153 КЗпП України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до частини третьої статті 153 КЗпП України умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку (стаття 173 КЗпП України). Згідно зі статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Тобто відповідні правовідносини регулюються статтею 237-1 КЗпП України, статтями 1166, 1167, 1168 ЦК України, що в залежності від обставин справи слугують підставою для стягнення з роботодавців коштів на відшкодування заподіяної внаслідок ушкодження здоров`я або в разі смерті працівника моральної шкоди. Відповідно до статті 171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці» (частина друга статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»). Згідно зі статтею 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку. На момент проведення розслідування нещасного випадку, який стався з [PERSON] діяв Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р.\~ № 337 . Згідно Порядку №337 розслідування (спеціальне розслідування) проводиться у разі настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), у тому числі про які своєчасно не повідомлено роботодавцю чи внаслідок яких втрата працездатності потерпілого настала не одразу. У разі встановлення факту нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) рішенням суду розслідування проводиться незалежно від дати їх настання. Спеціальному розслідуванню підлягають: нещасні випадки із смертельними наслідками; групові нещасні випадки; випадки смерті працівників під час виконання ними трудових (посадових) обов`язків (пункт 10 Порядку № 337). Відповідно до пункту 14 Порядку №337 спеціальне розслідування нещасного випадку проводиться комісією утвореною Держпрацею та/або її територіальним органом. У пункті 33 Порядку № 337 зазначено, що комісія (спеціальна\~комісія)\~зобов`язана: з`ясувати обставини\~та причини\~настання нещасного\~випадку та/або\~гострого професійного\~захворювання (отруєння); визначити,\~пов`язані чи\~не пов`язані\~нещасний випадок\~та/або\~гостре професійне\~захворювання (отруєння)\~з виробництвом; установити осіб,\~які допустили\~порушення вимог\~нормативно-правових\~актів з\~охорони праці; скласти акти за формою Н-1 (тимчасові акти за формою Н-1 у разі їх складення) згідно з\~додатком 11\~у кількості, визначеній рішенням комісії (спеціальної комісії); у разі настання групових нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) скласти акти за формою Н-1 на кожного потерпілого ; розглянути та підписати примірники актів за формою Н-1 (тимчасові акти за формою Н-1 у разі їх складення), а у разі незгоди члена комісії (спеціальної комісії) із змістом розділів 5, 7, 8 такого акта - обов`язково підписати ці акти з відміткою про наявність окремої думки, яка викладається членом комісії письмово, в якій він обґрунтовано викладає пропозиції до змісту розділів 5, 7, 8 акта (окрема думка додається до цих актів та є їх невід`ємною частиною). \~Рішення щодо визнання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) пов`язаними чи не пов`язаними з виробництвом приймається комісією (спеціальною комісією) шляхом голосування простою більшістю голосів. У разі рівної кількості голосів членів комісії (спеціальної комісії) голос голови комісії (спеціальної комісії) є вирішальним (пункт 34 Порядку 337 ). Виходячи з аналізу вищезазначених норм права комісія повинна провести розслідування, скласти акт за формою Н-1 , в якому визначити чи пов`язаний нещасний випадок з виробництвом, встановити осіб, які допустили порушення . Отже доказом вини роботодавця може бути акт про нещасний випадок на виробництві. У даній справі комісією з розслідування нещасного випадку складено акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1 , за висновком якого нещасний випадок, який стався з [PERSON] 05.07.2024р. о 16:20 є таким, що пов`язаний з виробництвом. Пунктом 57 Порядку 337 передбачено, що рішення комісії (спеціальної комісії), зміст акта за формою Н-1 можуть бути оскаржені в судовому порядку потерпілим, членами його сім`ї або уповноваженою ними особою, територіальним органом Пенсійного фонду України, а також іншими органами, установами, підприємствами та організаціями, представники яких брали участь у розслідуванні (спеціальному розслідуванні). Акт Н-1/П від 11.12.2024 р. сторонами не оскаржувався, розслідування проведено у відповідності до встановленого Порядку 337 . Тому посилання сторін на не з`ясування комісією усіх причин нещасного випадку , додаткових порушень та інші незгоди із актом є безпідставні . Актом про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 від 11.12.2024 р. встановлені порушення вимог з охорони праці, як потерпілою [PERSON] так іншими працівниками, зокрема начальником дільниці з експлуатації насосних станцій Комплексу з перекачування та очистки стічних вод КП «Харківводоканал», директором комплексу з перекачування та очистки стічних вод КП «Харківводоканал». У роз`ясненнях наданих в абз. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, а також правове врегулювання відносин за участю відповідних органів державної влади, відносин між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища та встановлення єдиного порядку організації охорони праці в Україні унормовано Законом України «Про охорону праці» Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону праці» охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про охорону праці» дія цього Закону поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та на всіх працюючих. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Статтею 27 вказаного закону встановлено, що нормативно-правові акти з охорони праці - це правила, норми, регламенти, положення, інструкції та інші документи, обов`язкові для виконання. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 160 КЗпП України постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на роботодавця. Отже, суд звертає увагу на те, що на роботодавця покладено обов`язок щодо здійснення контролю за додержанням всіма працівниками вимог нормативних актів про охорону праці. Актом розслідування Н-1 встановлено вину відповідача, в особі відповідних посадових осіб, які порушили законодавство з охорони праці , а отже і наявність підстав для відшкодування моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Смерть матері, із якою у позивачки були близькі стосунки, безумовно спричинила позивачці душевні страждання, змінився її звичайний уклад життя, внаслідок чого суд приходить до висновку про спричинення позивачці моральної шкоди, відшкодування якої покладає на відповідача. При визначені розміру моральної шкоди, суд враховує обставини нещасного випадку, порушення інструкції з охорони праці, в тому числі загиблою [PERSON] . При цьому, слід зазначити, що допущене [PERSON] порушення з охорони праці, а саме, що вона зайшла до приміщення, не перевіривши наявність \~індикації небезпечних газів в ньому, не є підставою для відмови у відшкодуванні моральної шкоди роботодавцем та враховуються судом при визначені розміру такої шкоди, що узгоджується із правовою позицією висловленою у Постанові ВС від 16.06.\~2023\~року справа\~ №592/13643/21 . З урахуванням викладеного, а також характер та обсяг страждань позивача з урахуванням їх тривалості й тяжкість, незворотності втрати, пов`язаних зі смертю її матері, що сталася внаслідок нещасного випадку на виробництві, виходячи із засад розумності, пропорційності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди грошову суму в розмірі 100 000 грн. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при звернені у суд від сплати судового збору був звільнений, внаслідок чого суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам. Також, між позивачем та адвокатським об`єднанням «Роланд», в особі Сільченко С.О. 30.08.2024р. укладений договір про надання правничої допомоги . За умовами якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу . Згідно акту №78, підписаного позивачем та [PERSON] від 31.07.2025р., адвокатське об`єднання надало згідно договору від 30.08.202024р. послуги, перелік який зазначений у акті. Загальна сума послуг складає 30000 грн., які клієнт сплачує протягом 30 днів з дня винесення рішення Київським районним судом м.Харкова по даній справі. Адвокат Сільченко С.О. подавав до суду даний позов, із доказами в обґрунтування заявлених вимог, також подавав відповідні заяви передбачені ЦПК України, приймав участь у судових засіданнях. З урахуванням наведеного та наданих в підтвердження судових витрат на правничу допомогу адвоката доказів, суд вважає їх доведеними , пов`язаними із розглядом даної справи, а тому приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката, в пропорційному розмірі заводнених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial