Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Представник ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договорам в загальному розмірі 13 599 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 21.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] , укладено договір кредитної лінії\~ №00-9824482 від 21.06.2024 року у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора №09472. Відповідно до кредитного договору №00-9824482, Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» зобов`язалося надати для\~ [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 6000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач повинен повернути кредит та сплатити комісію в розмірі 15 відсотків від суми кредиту, яка нараховується одноразово та складає 900 грн., а також проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. Строк дії кредитної лінії (строк кредитування) складає 360 календарній днів, дата повернення кредиту визначена 16.06.2025 року. Отже, первісний кредитор - ТОВ «МАКС КРЕДИТ» свої зобов`язання щодо надання грошових коштів для [PERSON] виконав в повному обсязі. 17.12.2024 року між первісним кредитором - ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу №17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №00-9824482 від 21.06.2024 року для ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС». У подальшому, 02.04.2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №020425-У, відповідно до умов якого для ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №00-9824482 від 21.06.2024 року для позивача - ТОВ «Юніт Капітал». Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №020425-У від 02.04.2025 року до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №00-9824482 від 21.06.2024\~ року на загальну суму 13599 грн. Окрім того, позивач зазначає, що ним понесено витрати у зв`язку із розглядом вказаної справи, які складаються із витрат по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн., які просить стягнути із відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився,в прохальній частині позовної заяви просив справу розглянути без їх участі. Щодо винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Судом встановлено, що 21.06.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-9824482 від 21.06.2024 року у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора №09472 Відповідно до кредитного договору №00-9824482, Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» зобов`язалося надати для [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 6000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] , зобов`язався повернути кредит та сплатити комісію в розмірі 15 відсотків від суми кредиту, яка нараховується одноразово та складає 900 грн., а також проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. Строк дії кредитної лінії (строк кредитування) складає 360 календарній днів, дата повернення кредиту визначена 16.06.2025 року. На виконання умов кредитного договору, 21.06.2024 року первісний кредитор - ТОВ «МАКС КРЕДИТ» ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку № [NUMBER] . Отже, первісний кредитор - ТОВ «МАКС КРЕДИТ» свої зобов`язання щодо надання грошових коштів для [PERSON] виконав в повному обсязі. 17.12.2024 року між первісним кредитором - ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу №17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №00-9824482 від 21.06.2024 року для ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС». У подальшому, 02.04.2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №020425-У, відповідно до умов якого для ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №00-9824482 від 21.06.2024 року для позивача - ТОВ «Юніт Капітал». Відповідно до п. п.1.1 Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2. перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком № 1, що є невід`ємною частиною Договору . Пунктом 1.3. Договору встановлено, що перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Прав Вимоги згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №020425-У від 02.04.2025 року до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №00-9824482 від 21.06.2024 року на загальну суму 13599 грн. Оскільки Відповідач не виконав свої зобов`язання за Кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 13 599 грн., яка складається з наступного: 6900 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6699 грн. заборгованість за процентами від суми позики. Оскільки, за умовами Кредитного договору відповідач отримав кредитні кошти (тіло кредиту) у розмірі 6000 грн. та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів за Кредитним договором не надав, суд дійшов висновку про те, що заборгованість на підставі Кредитного договору в частині тіла кредиту у розмірі 6000 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вимога про стягнення 6900 грн. кредиту, а не 6000 грн. є необґрунтованою. Очевидно, що зазначений ТОВ «Фінансова компанія «Юніт Капітал» розмір кредиту утворився внаслідок додавання до 6000 грн. комісії 900 грн. Суд розглядає справи в межах заявлених вимог (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Вимогу про стягнення комісії не було заявлено, тому вона не підлягає стягненню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне. Позивач просить стягнути з відповідача відсотки станом на момент продажу кредиту в сумі 6699 коп. В той же час, суд уповноважений самостійно перевірити розрахунки позивача та зобов`язаний встановити дійсні обставини справи. Суд не погоджується із розрахунком позивача в частині заборгованості за відсотками. Як вбачається із умов договору його строк дії становить із 26.06.2024 по 16.06.2025 року, тобто 360 днів. Умовами договору передбачено стандартну відсоткову ставку 1.45% щодня та знижену 1% щодня. Отже сума відсотків за період з 21.06.2024 по 05.07.2024 року (15 днів) нараховувалася за зниженою відсотковою ставкою, тобто 60 грн., щодня та становить 900 грн., за вище зазначений період. Із 06.07.2024 по 19.08.2024 року відсотки нараховувалися за стандартною відсотковою ставкою 1,45% у розмірі 87 грн. щодня та сума відсотків за вище зазначений період становить 3915 грн. Як вбачається із розрахунку заборгованості (а.с.40) за період із 20.08.2024 по 05.09.2024 (дата останнього нарахування відсотків) відсотки нараховувалися у розмірі 1% щодня та становлять за вище зазначений період 1020 грн. З урахуванням наведеного стягненню підлягають відсотки в загальній сумі 5835 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини. На які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн., то суд зазначає наступне. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Крім цього, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св 19). Також, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124 св 20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються додатковою угодою до договору про надання правничої допомоги від, відповідно до якої ТОВ «Фінансова компанія «Юніт Капітал» доручає, а адвокатське бюро «Тараненко та партнери» приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу щодо захисту прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції судів загальної юрисдикції, зокрема, у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-9824482 від 21.06.2024\~ актом прийому-передачі наданих послуг, відповідно до якого вартість послуг становить 7000 грн. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовна вимога про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню в сумі 11 835 грн., то суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6091 грн. 99 коп., що є пропорційним до розміру задоволених вимог. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приписами частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» установлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Таким чином, оскільки позивач подав до суду позовну заяву в електронній формі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню частина сплаченого останнім судового збору (2422,40 грн.), а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 2108.18 грн. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. На підставі викладеного,

Outcome: partial