Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 20.08.2021 року у справі № 766/22653/17 рішенням Херсонського міського суду Херсонської області частково задоволені позовні вимоги позивача до [PERSON] , третя особа: Херсонський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання батьківства, стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. [PERSON] визнано батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та з останнього стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, а також, судові витрати за сплату судового збору та витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в загальній сумі 1520,00 гривень. Постановою Херсонського апеляційного суду від 30.11.2021 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20.08.2021 року змінено в частині визначення строку стягнення аліментів, визначивши його з 20.08.2021 року. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.07.2022 року постанову Херсонського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року в частині визначення строку стягнення аліментів скасовано, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 серпня 2021 року в цій частині - залишено в силі. В іншій оскарженій частині рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 серпня 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року залишено без змін. На утриманні позивача знаходиться неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , яка на даний час навчається на денній формі навчання в Академії Леона Козьмінського у м.Варшава, Польща, що підтверджується довідкою про зарахування іноземця на навчання від 10.06.2024 року, де зазначено, що [PERSON] , [INFO] , зарахована на період з 01.10.2024 року по 30.09.2027 рік на навчання 1 ступеню, денна, напрямок підготовки менеджмент на платній основі, навчання денної форми здійснюється англійською мовою на рівні володіння мовою В2; запрошенням, де зазначено, що пані [PERSON] прийнята на 3-річне денне навчання за програмою бакалавра за контрактом від 10.06.2024 року, де зазначено, що вартість за рік складає 8 000 евро. Донька мешкає у гуртожитку в м.Варшаві. Вартість одного місяця проживання в гуртожитку складає 1396,12 злотих. Позивачем 13.08.2024 року було внесено платіж в розмірі 1230 злотих, що складало 13 000 грн., внесок за право проживання у гуртожитку. [PERSON] не має фінансової можливості та достатніх доходів, щоб оплачувати проживання та навчання доньки одноособово. Відповідач добровільно не приймає участі у фінансовому утриманні та вихованні доньки, окрім сплати аліментів, у фізичному та духовному розвитку дитини участі не приймає, не цікавиться її здоров`ям, не піклується про неї, ліки та медичні препарати не купує, відсторонився від наявних дитячих проблем, які позивач вирішую самостійно. Відповідач є працівником прокуратури, його доходи за 2023 рік значно збільшилися. У власності відповідач має квартиру, загальною площею 73 кв.м. (придбав 12.05.2016 року), машиномісце (придбав 09.12.2000 року), автомобіль марки «Лінкольн» ( придбана 23.09.2020 року), земельну ділянку площею 1243 кв.м., транспортні засоби, заробітна плата за 2023 рік складає 1 698 162 грн., отримав доходу як ВПО в розмірі 84 000 грн., , благодійну допомогу у розмірі 6 660 грн., він разом з дружиною на рахунках в банках має 14 000 доларів США та 45 695 грн. Позивачем було понесено додаткових витрат на оплату навчання неповнолітньої доньки за 2 місяці навчання у сумі 1705,04 євро (курс НБУ станом на 20.05.2024. 43,1133 грн), що становить у гривні 73509,90 грн та проживання в гуртожитку складає 27 609,14 грн (13000,00 грн - внесок за право проживання) та 1396,12 злотих платіж за жовтень місяць 2024 року (курс НБУ станом на 11.10.2024 рік складав 10,4635 грн) складає 14 609,14 грн. Всього понесені матеріальні витрати складають 101 119, 03 грн. Половина витрат підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1/2 частини понесених витрат, що складає 50559,51 грн, адже матеріальне становище відповідача дозволяє їх компенсувати. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частину понесених витрат, що складає 50 559,51 грн. Ухвалою від 29.10.2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 05.12.2024 року. 14.11.2024 року відповідач подав до суду відзив. Зазначив, що ухвалою Херсонського міського суду від 20.08.2021 року стягнуто з відповідача на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно. Відповідачем, на виконання рішення суду, вчасно та у визначеному розмірі сплачуються аліменти. З [PERSON] утримано аліментів на користь позивачки за 2022 рік у сумі 237 242, 07 грн. (в середньому 19770 грн/міс), що в 7,5 разів перевищує прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у 2022 році 2618 грн. За 2023 рік у сумі 320 922, 03 грн. (в середньому 26743,5 грн/міс), що майже у 10 разів перевищує відповідний прожитковий мінімум (у 2023 році 2823 грн.) та у 2024 році у сумі 138 141, 77 грн. (в середньому 13814,8 грн/міс), що в 4,3 рази перевищує відповідний прожитковий мінімум (у 2024 році 3196 грн.). Загалом, позивачкою з часу призначення (20.08.2021) до сплати аліментів отримано більше 700 тис. грн. Водночас, позивач, отримуючи таку значну суму аліментів, намагається стягнути додаткові витрати на дитину та таким чином збагатитись, мотивуючи це зарахуванням дитини до приватного вищого навчального закладу за кордоном (Польща). Відповідач зазначив, що з ним позивач вибір навчального закладу не узгоджувала та про свій намір взагалі не повідомляла. З позовом [PERSON] категорично не згоден, не визнає його та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що витрати на навчання дитини з метою здобуття професійної освіти за кордоном, не відносять до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Крім того, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність саме платного навчання дитини за кордоном при наявній можливості проходження навчання у державних закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що нею з відповідачем були узгоджені питання щодо навчання доньки за кордоном, оскільки навчальний заклад AKADEMIA LEONA KOZMINSKIEGO (Warszawa, POLAND) було обрано позивачкою на власний розсуд, без погодження з відповідачем. [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , з якою має дитину, малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Влітку 2022 року відповідачу як працівнику Херсонської обласної прокуратури, визначили місце дислокації у м. Одеса, де вони вимушені винаймати житло. Восени 2022 року і по теперішній час місце дислокації змінено на м. Миколаїв, де відповідач проживає у гуртожитку та сплачує за оренду кімнати. Його дружина із сином залишилися в м. Одеса, де наразі і проживають із міркувань безпеки. Відтак наразі відповідач вимушений жити на два міста та сплачувати оренду квартири у м.Одеса, а також оренду кімнати у гуртожитку у м.Миколаїв, крім того, ще за квартиру у м. Херсоні. Батько відповідача [PERSON] , [INFO] , та мати [PERSON] , [INFO] , є пенсіонерами за віком, також вимушені були виїхати з м. Херсона до м. Одеса у зв`язку із безпековою ситуацією. Пенсій, які отримують батьки не вистачає на оренду житла та належні умови проживання. У зв`язку із викладеним, відповідачем щомісячно надається фінансова допомога батькам грошима у готівковій та безготівковій формі. Син відповідача навчається у державному закладі Одеському ліцеї № 56 Одеської міської ради на безоплатній основі. У період 2023 2024 роках також навчався в державному закладі дошкільної освіти в Одеському ЗДО «Ясла-садку» № 126 Одеської міської ради і також на безоплатній основі. Ураховуючи, що у позовній заяві перекручено факти щодо матеріального становища відповідача, на його думку, це свідчить про намагання позивачки за будь-яку ціну незаконно стягнути на свій рахунок з відповідача кошти. Документи щодо навчання дитини у Польщі викликають у відповідача сумніви, оскільки оригінали не долучено, а переклад не є офіційним. Отже, [PERSON] вважає позов про стягнення додаткових витрат на навчання [PERSON] за кордоном необґрунтованим, оскільки витрати на навчання в приватному навчальному закладі за кордоном не відповідають особливим обставинам, які дозволяють стягнення таких витрат, згідно з нормами Сімейного кодексу України. Згоду на обрання навчального закладу не надавав. Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на навчання дитини в повному обсязі. 27.11.2024 року позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог. Зазначила, що на сьогоднішній день, позивачем проведено оплату за навчання доньки за 5 місяців на денній формі навчання в [PERSON] у м. Варшава, Польща у розмірі 177750,28 грн, а саме: за 2 місяці навчання у сумі 1705,04 євро (курс НБУ станом на 20.05.2024 43,1133 грн), що становить у гривні 73509,90 грн; за 2 місяці навчання 13 листопада 2024 року у розмірі 6 884, 24 злотих (курс НБУ станом на 13.11.2024 рік) становить 69 461, 98 грн) та за 1 місяць навчання 18 листопада 2024 року у розмірі 3440 злотих (курс НБУ станом на 18.11.2024 рік) становить 34778,40 грн) та проживання у гуртожитку і складає 41 845, 25 грн, а саме: 13000,00 грн. (внесок за право проживання); 1396,12 злотих платіж за жовтень місяць 2024 року (курс НБУ станом на 11.10.2024 рік складав 10,4635 грн) складає 14 609,14 грн та за листопад у розмірі 1 383,49 злотих (курс НБУ станом на 11.10.2024 рік складав 10,29 грн) і складає 14 236,11 грн. Всього, у цьому навчальному році позивачем за навчання доньки за 5 місяців навчання в [PERSON] та проживання у гуртожитку «Академік Празький» було сплачено 219 595,53 грн. Для проживання в м.Варшава, Польща, враховуючи ціни на продукти харчування, в місяць донька витрачає 2099,72 злотих, що складає згідно з курсом НБУ 21 606,19 грн. Половина витрат підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1/2 частину понесених витрат, адже матеріальне становище відповідача дозволяє їх компенсувати. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь додаткові витрати на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , кошти у розмірі 1/2 частини понесених витрат, що складає 109 797,77 грн. 04.12.2024 року відповідач подав до суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог. Відповідач зазначив, що згоду на влаштування дитини [PERSON] до приватного професійного навчального закладу за кордоном він не надавав, а про факт зарахування [PERSON] до ВНЗ йому стало відомо з позовної заяви, що є предметом розгляду. Позивачем не тільки збільшено суму витрат на навчання та проживання, а фактично збільшено період, за який понесено ці витрати з 2 місяців оплати навчання та проживання у гуртожитку до 5 місяців навчання та проживання у гуртожитку на майбутнє, навіть за січень 2025 року , коли дитині вже виповниться 18 років, що не регулюється ст. 185 Сімейного кодексу України. Вказане у черговий раз підтверджує про намагання позивачки будь-якими шляхами поза законом стягнути з відповідача якомога більше грошей. Стосовно долучених позивачкою документів відповідач вважає, що абсолютна більшість з них складені на іноземній мові і не містять не те, що офіційного, а будь-якого перекладу, тому зрозуміти їх суть і що вони доводять неможливо. З перекладу окремих документів, наприклад квитанції про оплату від 11.10.2024 КР №209, неможливо зробити висновок «кому» та «за що» сплачено кошти. З перекладу квитанції від 13.08.2024 вбачається призначення платежу: «оплата за 2-місний номер», що на думку відповідача, в умовах скрутного фінансового становища є недоцільним. У зв`язку із викладеним, відповідач заперечує проти задоволення заяви про збільшення позовних вимог та просить повністю відмовити у задоволенні позову. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням збільшення позовних вимог, підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити у їх задоволенні з підстав, зазначених у відзиві. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20.08.2021 року у справі № 766/22653/17 частково задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Херсонський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання батьківства, стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Визнано [PERSON] батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, а також, судові витрати за сплату судового збору та витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в загальній сумі 1520,00 гривень. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Постановою Херсонського апеляційного суду від 30.11.2021 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20.08.2021 року змінено в частині визначення строку стягнення аліментів, визначивши його з 20.08.2021 року. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.07.2022 року постанову Херсонського апеляційного суду від 30.11.2021 року в частині визначення строку стягнення аліментів скасовано, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 серпня 2021 року в цій частині - залишено в силі. В іншій оскарженій частині рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20.08.2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року залишено без змін. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 09.04.2025 року у цивільній справі № 766/17/25 позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки, що продовжує навчання - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.01.2025 року до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку. Постановою Херсонського апеляційного суду від 16.07.2025 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09 квітня 2025 року змінено, виключено із резолютивної частини рішення - але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В решті рішення суду залишено без змін. На утриманні позивачки [PERSON] знаходиться неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , яка з 01.10.2024 року навчається на денній формі навчання в Академії Леона Козьмінського у м.Варшава, Польща, що підтверджується довідкою про зарахування іноземця на навчання від 10.06.2024 року, де зазначено, що [PERSON] , [INFO] , зарахована на період з 01.10.2024 року по 30.09.2027 рік на навчання 1 ступеню, денна, напрямок підготовки менеджмент на платній основі, навчання денної форми здійснюється англійською мовою на рівні володіння мовою В2; запрошенням, де зазначено, що пані [PERSON] прийнята на 3-річне денне навчання за програмою бакалавра від 10.06.2024 року; контрактом, де зазначено, що вартість за рік складає 8 000 евро. Згідно довідки з гуртожитку від 14.08.2024 року, [PERSON] , [INFO] , мешкає у гуртожитку в м.Варшаві. Вартість одного місяця проживання в гуртожитку складає 1396,12 злотих. 13.08.2024 року внесено платіж в розмірі 1230 злотих, що складало 13 000 грн., внесок за право проживання у гуртожитку, що підтверджується квитанцією про оплату та платіжною інструкцією АТ КБ «Приватбанк» від 13.08.2024 року. Згідно довідки від 14 серпня 2024 року, виданої гуртожитком «Академік Празький», [PERSON] є студенткою першого курсу управління Академії Леона Камінського у Варшаві і з 25 вересня 2024 року є мешканкою двомісної кімнати номера [NUMBER] у «Академік Празький» за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки №1108/2024/2025/Z_NA від 20.01.2025 року, виданої [PERSON] у м. Варшава, пані [PERSON] є студенткою 1-го курсу 1-го семестру денної форми навчання за програмою бакалавра з менеджменту в академічному році 2024/2025. Очікувана дата завершення навчання 30.09.2027 року. Студентка сплатила плату за поточний семестр навчання у розмірі 17200 злотих. Плата за навчання була зарахована на рахунок ALK 19.11.2024 року. Плата за навчання на осінній семестр 2024/2025 становить 17200 злотих, на весняний семестр 2024/2025 17200 злотих (загалом 34400 злотих). Плата за навчання в наступному році становитиме 39000 злотих. Відповідно до підтвердження місця проживання, виданого керівником «Празький гуртожиток» Кс. Войцех Ліпка, [PERSON] студентка першого курсу факультету менеджменту Університету Козьмінського у м. Варшаві, проживає з 25 вересня 2024 року у двомісній кімнаті [ADDRESS] , у Варшаві. [PERSON] має намір проживати в «Празький гуртожиток» до 30 червня 2025 року. Щомісячна орендна плата становить 1145 злотих і не включає комунальних платежів (додатково близько 70 злотих). Донька сторін обрала для себе навчання в [PERSON] у м.Варшава, Польща, з денною формою навчання за програмою бакалавра з менеджменту в академічному році, яка на період навчання проживає у гуртожитку в м. Варшава. Дата завершення навчання 30.09.2027 року. Донька сторін є неповнолітньою та не може самостійно заробляти собі на життя, але потребує витрат на оплату за навчання, проживання у гуртожитку та оплату комунальних платежів, продуктів харчування. Загальна сума додаткових витрат, понесених позивачем, становить 219 595,53 грн. Проведення оплат підтверджується квитанцією про оплату та випискою з банківської карти відкритої на ім`я доньки в банку IKO, квитанціями, а саме: оплату за навчання доньки за 5 місяців на денній формі навчання в Академії Леона Козьмінського у м. Варшава, Польща у розмірі 177750,28 грн, а саме: за 2 місяці навчання у сумі 1705,04 євро (курс НБУ станом на 20.05.2024 43,1133 грн), що становить у гривні 73509,90 грн, згідно квитанції від 20.05.2024 року; за 2 місяці навчання 13 листопада 2024 року у розмірі 6884,24 злотих, згідно квитанції від 13.11.2024 року (курс НБУ станом на 13.11.2024 рік) становить 69 461,98 грн, та за 1 місяць навчання 18 листопада 2024 року у розмірі 3440 злотих, згідно квитанції від 18.11.2024 року (курс НБУ станом на 18.11.2024 рік) становить 34778,40 грн; проживання у гуртожитку складає 41 845, 25 грн., а саме: 13000,00 грн - внесок за право проживання, згідно квитанції про оплату та платіжною інструкцією АТ КБ «Приватбанк» від 13.08.2024 року та квитанції від 13.08.2024 року; 1396,12 злотих платіж за жовтень місяць 2024 року, згідно квитанції від 11.10.2024 року (курс НБУ станом на 11.10.2024 рік складав 10,4635 грн) складає 14 609,14 грн та за листопад у розмірі 1383,49 злотих, згідно рахунку фактури №102/11/2024 від 11.11.2024 року (курс НБУ станом на 11.10.2024 рік складав 10,29 грн) складає 14 236,11 грн. Копії документів, виданих іноземною мовою, якими позивач підтверджує витрати, пов`язані з навчанням неповнолітньої доньки, позивачем засвідчені належним чином та позивачем надано їх переклад українською мовою, правильність їх перекладу засвідчено перекладачем Бюро перекладів «Контакт». За ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.ст. 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (ст.ст. 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (ст. 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (ст. 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (ст.198). Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Аналізуючи положення ст. 185 СК України можна дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини, за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність. Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. У постанові ВС від 12.01.2022 року у справі №640/1577/19 викладено правові висновки, що надання послуг із організації вступу до вищих навчальних закладів для здобуття професійної освіти, щодо підготовки документів для поїздки на навчання до навчального закладу Oxford International до Великої Британії та Канади, вступ до навчального закладу за кордоном та консультації з цих питань є тими особливими обставинами, щодо яких передбачено стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, відповідно до положень ст.185 СК України. Виходячи із аналізу ст.185 СК України, та встановленими обставинами, що є предметом розгляду, суд вважає, що оплата за навчання неповнолітньої дитини у навчальному закладі для здобуття професійної освіти, та проживання дитини у гуртожитку у зв`язку з таким навчанням є тими особливими обставинами, щодо яких передбачено стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, відповідно до положення ст.185 СК України. Позивачем доведено понесені витрати за навчання [PERSON] та проживання її у гуртожитку навчального закладу в сумі 219 595,53 грн. Отже, враховуючи обов`язок батька нести додаткові витрати на дитину, суд вважає, що позивачем доведена наявність підстав для стягнення з відповідача частини понесених витрат, пов`язаних з навчанням неповнолітньої дочки та проживанням у гуртожитку навчального закладу. Відповідач [PERSON] працює в Херсонській обласній прокуратурі та має стабільний достатній заробіток. Із матеріалів справи слідує, що відповідач [PERSON] має іншу сім`ї дружину [PERSON] , згідно актового запису про шлюб №176, складеного 19.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні, та малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , згідно актового запису про народження №178, складеного 16.032018 року Корабельним районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, має стабільний заробіток, у користуванні його сім`ї є житло, транспортний засіб. Заперечуючи проти позову, відповідач долучив до відзиву на позовну заяву копії пенсійних посвідчень своїх батьків: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з яких слідує, що вказані особи є отримувачами пенсії за віком, та квитанції про переказ грошових коштів з картки на картку, довідку Чорноморського національного університету імені Петра Могили від 05.11.2024 року №1/2-307, з якої слідує, що [PERSON] мешкає у гуртожитку [ADDRESS] , з 01.12.2022 року по теперішній час, квитанції про оплату за гуртожиток 4 кім.213. Відповідачем не було надано доказів того, що на його утриманні перебувають його батьки пенсіонери, а наявність лише копій пенсійних посвідчень не може свідчити про те, що батьки перебувають на утриманні відповідача, а з квитанцій, наданих відповідачем про переказ коштів з одного банківського рахунку на інший, достеменно встановити факт утримання батьків на його утриманні не можливо. Суд зазначає, що відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Однак відповідачем на підтвердження обставин утримання своїх батьків-пенсіонерів не було надано належних та допустимих доказів. У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що підстав для врахування батьків відповідача його утриманцями при вирішенні даної справи не вбачається. Суд критично оцінює доводи відповідача [PERSON] про те, що витрати, які він вимушений нести на оренду житла в м. Одесі, м. Миколаєві та утримання квартири в м. Херсоні, нібито впливають на його фінансову спроможність брати участь у додаткових витратах на утримання доньки. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач має середній заробіток, який суттєво перевищує середній показник заробітної плати в Україні, що свідчить про належний рівень його матеріальної забезпеченості та можливість не лише сплачувати аліменти, а й брати участь у додаткових витратах на доньку. Крім того, сама по собі відсутність згоди одного з батьків щодо вибору навчального закладу не є підставою для звільнення його від обов`язку брати участь у додаткових витратах на утримання дитини, яка продовжує навчання. З огляду на наведене, суд не приймає доводи відповідача у цій частині. Суд вважає, що вибір навчального закладу на свій розсуд є правом дитини, яка бажає отримати освіту за обраною спеціальністю і саме у такому прагненні батьки повинні підтримувати дитину та надавати їй відповідну допомогу. Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що доводи позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами. Надані відповідачем заперечення не спростовують встановлених судом обставин і не містять доказів, які б могли вплинути на висновки суду щодо суті спору. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач від сплати судового збору звільнена відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки предмет спору стосується стягнення додаткових витрат на дитину, тому суд приходить до висновку, що судовий збір, необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. У підпункті 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України зазначено, що за подання до суду фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Виходячи із заявленої суми стягнення 219 595,53 грн, за подання позову необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved