Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 22 вересня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 656 (Свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] ). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 22 вересня 2001 року було укладено шлюб. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Разом з тим, сімейне життя між подружжям поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім`ю, що не дозволяє продовжувати спільне проживання та виховування дитини, спільного господарства сторони не ведуть, за таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2025 року матеріали позову передані на розгляд судді Мальцеву Д.О. 30 липня 2025 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 04.09.2025 року на адресу суду від відповідача надійшла заява, відповідно до якої відповідач погоджується із викладеними обставинами у позовній заяві та не заперечує щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 5 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідних клопотань до суду не надходило. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі. Шлюб між сторонами зареєстрований 22 вересня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 656 (Свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] ). У шлюбі народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Як пояснив позивач у своєму позові, на момент розгляду справи сторони не підтримують шлюбні стосунки, кожен з них має протилежні погляди на шлюб і сім`ю, що не дозволяє продовжувати спільне проживання та виховування дитини, ведення спільного господарства припинено вже протягом тривалого часу, спільного господарства сторони не ведуть, подальше спільне життя з відповідачем суперечить інтересам позивача. Відповідач у своїй заяві підтвердила обставини, викладені у позовній заяві та просила розірвати шлюб. Так, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). При цьому, відповідно до ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). При цьому, відповідно до ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. При цьому, згідно п. 1 ч. 5 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу , позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні стосунки, кожен з них має протилежні погляди на шлюб і сім`ю, що не дозволяє продовжувати спільне проживання та виховування дитини, ведення спільного господарства припинено вже протягом тривалого часу, спільного господарства сторони не ведуть, подальше спільне життя з відповідачем суперечить інтересам позивача. Відповідач підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, а відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved