Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

28 серпня 2025 року до суду звернулась [PERSON] із заявою про встановлення факту смерті свого колишнього чоловіка, [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з 16 травня 1992 року до 09\~жовтня 2015 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Під час шлюбу вони з чоловіком придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] . У липні 2014 року вони з донькою змушені були виїхати з окупованого Донецька і стати ВПО, а батько доньки залишився в [PERSON] . Рішенням суду від 28\~вересня 2015 року шлюб розірвано. Розподіл майна не здійснювали. 13 січня 2016 року вона дізналася про смерть колишнього чоловіка від співмешканки чоловіка [PERSON] , з якою вона не знайома. [PERSON] зателефонувала і повідомила, що [PERSON] похований в місті Макіївка Донецької області (окупована територія) на території кладовища Лісне, квадрат 20-22. Отримати офіційний документ про смерть чоловіка неможливо через окупацію. Встановлення факту смерті колишнього чоловіка [PERSON] необхідне заявникові [PERSON] для реєстрації смерті [PERSON] на території України, отримання свідоцтва про його смерть та оформлення своїх спадкових прав, а також спадкових прав їхньої доньки. Провадження у справі відкрито 02\~вересня 2025 року та призначено розгляд справи в порядку окремого провадження на 03\~вересня 2025 року. Заявник [PERSON] , в судовому засіданні дала аналогічні заяві пояснення, вказала, що колишній чоловік помер [INFO] , однак, ані медичних документів, ані інших підтверджень вона не має. Стосунків із рідними чоловіка не підтримувала. Заслухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 16\~травня 1992 року заявник [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) уклала шлюб з [PERSON] (а.с.\~4). 12 січня 1994 року [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво №\~ [NUMBER] про право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.\~6). [INFO] від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] . 16 жовтня 2014 року заявник [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ; фактичне місце проживання: [ADDRESS] (а.с.\~10). Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28\~вересня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.\~5). Згідно з п.\~8 ч.\~1 ст.\~315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені статтею 317 ЦПК України. \~ Відповідно до абз.\~2 ч.\~1\~ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їх представниками до суду за межами такої території України. Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано\~Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Згідно з приписами\~ст.\~17 вказаного Закону\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до приписів «Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть», затвердженої\~наказом МОЗ України від 08\~серпня 2006 року №\~545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25\~жовтня 2006 року за №\~1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров`я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров`я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи. Згідно зі ст.\~ст.\~1,\~3\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» № 1207-VII від 15 квітня 2014 року тимчасово окупована російською федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України. Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України № 1207-VII від 15 квітня 2014 року державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до\~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»,\~Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей»,\~постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17\~березня 2015 року. Відповідно до розділу ІІ «Донецька область» наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №\~75 від 25\~квітня 2022 року (з подальшими змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25\~квітня 2022 року за №\~453/37789 «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року», який діяв до 22\~грудня 2022 року, Донецька міська територіальна громада, де мешкав [PERSON] , та Макіївська міська територіальна громада, де він імовірно похований, є територією, що розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій або яка перебуває в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Згідно з п.\~2 розділу ІІ «Тимчасово окуповані Російською федерацією території України» наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №\~309 від 22\~грудня 2022 року (з подальшими змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за №\~1668/39004 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», що діяв до 20\~березня 2025 року, вся територія Донецького району тимчасово окупована російською федерацією із 07 квітня 2014 року. Згідно зі\~ст.\~1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII\~воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Відповідно до п. 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31\~березня 1995 року №\~5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У пункті\~13 вказаної Постанови роз`яснено, що заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Частинами 1, 2, 4\~ст.\~10 ЦПК України\~визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Заявник стверджує, що 13 січня 2016 року вона дізналася про смерть колишнього чоловіка від співмешканки чоловіка [PERSON] , з якою вона не знайома. Світлана зателефонувала і повідомила, що [PERSON] похований в місті Макіївка Донецької області (окупована територія) на території кладовища Лісне, квадрат 20-22. Будь-які документи, які є підставою для здійснення державної реєстрації смерті [PERSON] , відсутні. Так само відсутні будь-які інші, крім документів, докази на підтвердження факту його смерті. Таким чином, відсутність будь-яких доказів, на підставі яких суд може зробити висновок про смерть [PERSON] , унеможливлює винесення судом рішення про встановлення факту його смерті. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed