Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та аргументів учасників справи \~ \~ \~ \~29\~серпня 2024 року [PERSON] , яка діє також в інтересах неповнолітнього [PERSON] , а також [PERSON] звернулися до суду з позовом до Черкаської міської ради про визнання права власності на квартиру. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог вказують, що із серпня 2003 року після переведення чоловіка позивачки [PERSON] [PERSON] на місце військової служби з міста Кривий Ріг до міста Черкаси, [PERSON] , її старший син [PERSON] , а після народження у лютому 2009 року і другий її син [PERSON] проживають у квартирі [ADDRESS] (надалі - спірна квартира). \~ \~ \~ \~ Вселення до спірної квартири з одночасним відкриттям на ім?я позивачки [PERSON] особового рахунку для здійснення оплати за комунальні послуги, було здійснено на підставі розпорядження адміністрації Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне управління № 6", яке згідно із рішенням Черкаської міської ради № 3-531 від 26.06.2003 було балансоутримувачем будинку [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Здійснюючи оплату за користування спірною квартирою та отриманих комунальних послуг, згідно виставлених позивачці [PERSON] рахунків, остання була впевнена, що заселення відбувалось без порушення чинного законодавства України. Для вирішення питання щодо реєстрації за фактичним місцем проживання сім?ї позивачки [PERSON] , [INFO] листом від 05.12.2006 звернулося до Соснівської районної ради м. Черкаси, до комунальної власності якої рішенням господарського суду Черкаської області №09/1115 від 03.04.2001 було передано КП ВЖ РЕУ-6 з житловими та майновими комплексами, про надання [PERSON] та членам його сім?ї постійної реєстрації у спірній квартирі. \~ \~ \~ \~Виконавчий комітет Соснівської районної ради м. Черкаси листом від 02.01.2007 повідомив, що 22.12.2006 надало відповідне клопотання № 1140/01-15 до Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне управління № 6", але внаслідок подання останнім позовної заяви про виселення сім?ї позивачки [PERSON] , підняте питання остаточно буде вирішуватися згідно вимог чинного законодавства - поступово. \~ \~ \~ \~Однак, навіть після вирішення справи за позовною заявою КП ВЖРЕУ-6, яким було відмовлено позивачеві у задоволенні заяви у повному обсязі та встановлено, що вселення в спірну квартиру відбулося не самоправно, але не в установленому порядку - без ордера (рішення Соснівського районного суду від 22.12.2010 справа № 2-2002/10), питання щодо реєстрації місця проживання за її фактичною адресою - не було вирішено. Таким чином, позивачка [PERSON] , її неповнолітній син [PERSON] і позивач 2 - [PERSON] мають реєстрацію місця проживання за адресою військової частини - [ADDRESS] , хоча фактично проживають у спірній квартирі. \~ \~ \~ \~Соснівська районна рада м. Черкаси (юридична адреса - м. Черкаси, бул. Шевченка, 117, Код ЄДРПОУ 26323775), згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - перебуває в процесі припинення - «в стані припинення» з 14.09.2011. \~ \~ \~ \~Після розлучення із [PERSON] (рішення Соснівського райнного суду м. Черкаси від 01.03.2013 справа №712/631/13-I), він виїхав у постійне місце проживання до своєї нової дружини, а позивачка [PERSON] , її неповнолітній син [PERSON] і позивач 2 - [PERSON] продовжили мешкати у єдиному місці проживання - спірній квартирі \~ \~ \~ \~Із 2003 року та по даний час, позивачка [PERSON] сплачує комунальні та всі інші витрати, пов?язані з утриманням спірної квартири, постійно робить поточні та капітальні ремонти за власні кошти, облаштувала квартиру новими вікнами, вхідними дверима - тобто, вона та її сини, продовжують відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом більше ніж 10 років \~ \~ \~ \~27.12.2016 р. позивачка [PERSON] звернулася до Управління соціального захисту населення Соснівського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради із заявою про призначення житлової субсидії за фактичним місцем проживання за адресою [ADDRESS] . Однак, Управління соціального захисту населення Соснівського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради своїм рішенням від 22.02.2017 р. (особова справа № 601461) відмовило позивачці [PERSON] , в призначенні житлової субсидії. \~ \~ \~ \~На даний час позивачка [PERSON] проходить службу у Збройних Силах України. Спірна квартира є єдиним житлом для неї і її синів. \~ \~ \~ \~Згідно акту від 14.11.2022 р., який був складений мешканцями сусідніх квартир і балансоутримувачем ТОВ «УПРАВЛІНСЬКА КОМПАНІЯ «НОВА ЯКІСТЬ» ДІЛЬНИЦЯ 19» підтверджується, що громадяни [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] , більш ніж десять останніх років постійно проживають в квартирі [ADDRESS] , відкрито, безперервно і добросовісно володіють вказаною квартирою, здійснюють належне її утримання і утримання місць загального користування будинку, в якій знаходиться вказана квартира. \~ \~ \~ \~За відомостями з інформаційної довідки № 303823667 від 29.06.2022р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна шодо об?єкта нерухомого майна, право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстроване. \~ \~ \~ \~Спірна квартира [ADDRESS] належить до комунальної власності м. Черкаси, однак у позивачів відсутній ордер на вселення, що у свою чергу унеможливлює здійснення приватизації позивачами квартири у встановленому порядку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Визнання права власності за набувальною давністю на квартиру не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та підтверджується доказами. \~ \~ \~ \~Оскільки за результатами розрахунку часток квартири [ADDRESS] , проведеної експертом [PERSON] , в користуванні позивачів перебуває 42/100 вказаної квартири, тому підлягають до задоволення позові вимоги про визнання права власності по 14/100 частині квартири (42/3=14) за позивачкою [PERSON] її неповнолітнім сином (третя особа на стороні позивачки) [PERSON] і позивачем 2 - [PERSON] , оскільки як зазначалось вище у позовній заяві, останні на законній підставі з 2003 р., а [PERSON] ( [INFO] ) - з 2009 р. (з моменту народження) проживають у вказаній квартирі, тобто володіють нею (право користування). Іншого житла не мають, сплачують комунальні послуги, здійснюються утримання житла, позивачка [PERSON] є наймачем квартири, а її сини - [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] - членами її сім?ї. \~ \~ \~ \~Перелічені вище обставин та надані докази у своїй сукупності свідчать про добросовісне набуття права на спірну квартиру, через відкритість і безперервність її володіння протягом часу визначеного законом. Заволодіння квартирою [ADDRESS] відбулось без порушення норм права (викрадення, шахрайство), а визнання права власності за набувальною давністю на квартиру не буде суперечити закону, не є порушенням прав, свобод чи інтересів інших осіб. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] , її неповнолітній син [PERSON] і позивач 2 - [PERSON] , проживають у спірній квартирі, добросовісно, відкрито та безперервно. \~ \~ \~ \~Просять суд визнати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право власності по 14/100 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка складається з кімнат (приміщень) 6, 7, 8, 9. \~ \~ \~ \~11 жовтня 2024 року представник відповідача скерував до суду відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, що Черкаська міська рада не визнає позов, заперечує проти його задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Оскільки позивачем є особа, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, а відповідач це особа, яка на думку позивача, порушила його права, не визнає або оспорює їх., з позовної заяви не вбачається яким чином Черкаська міська рада не визнає або спорює права позивачів. \~ \~ \~ \~Також представник відповідача [PERSON] зазначає, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. \~ \~ \~ \~Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. \~ \~ \~ \~Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно. яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що позов є необґрунтованим, а надані докази не дають підстав для його задоволення. \~ \~ \~ \~22 жовтня 2024 року представник позивачів адвокат Шаригіна Н.М. скерувала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що в абзаці 12 мотивувальної частини рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.09.2007 у справі № 2-1504-07, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області 15.01.2008 встановлено, що спірна квартира знаходиться у будинку, що перебуває у міській комунальній власності. Отже ці обставини не потребують повторного встановлення і дослідження. Цим же рішенням підтверджується безтитульність і добросовісність володіння позивачами спірною квартирою. \~ \~ \~ \~На даний час позивачі мають бажання розпоряджатися належним їм майном, однак не мають такої можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. \~ \~ \~ \~В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. \~ \~ \~ \~Адвокат Шаригіна Н.М - представник позивачів скеруваал заява про розгляд справи в її відсутність, позов просила задоволити з викладених у ньому підстав. \~ \~ \~ \~ [PERSON] - представник відповідача у наданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутність, відмовити у позові з підстав, викладених у відзиві. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. Хід розгляду справи, заяви, клопотання, процесуальні дії \~ \~ \~ \~03 вересня 2024 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси залишено без руху позовну заяву. 16 вересня 2024 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 26 листопада 2024 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. 2. Мотивувальна частина Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Стаття 47 Конституції України зазначає, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст. 76 ЦПК України,доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 13 вересня 2007 року Соснівським районним судом м. Черкаси було ухвалено рішення по справі № 2-1504-07 за позовом виробничого ремонтно-експлуатаційне управління № 6, виконавчого комітету Черкаської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,зацікавлена особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Соснівської районної ради про виселення, яким позов залишено без задоволення. Вказане рішення було залишене без зміни ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 15 січня 2008 року. \~ \~ \~ \~Судами встановлено, що подружжя [PERSON] вселилось на спірну житлову площу з дозволу відповідних посадових осіб і з відповідачкою [PERSON] у 2004 році було укладено договір найму житлового приміщення та видано розрахункову книжку і відкрито особовий рахунок. \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про народження актовий запис № 155 від 10.02.2009 року [PERSON] народився [INFO] . \~ \~ \~ \~22\~грудня 2010\~року Соснівським\~районним судом\~м.\~Черкаси було\~ухвалено рішення\~по справі\~№ 2-2002/10\~за позовом\~КП Виробниче\~житлове ремонтно-експлуатаційне\~управління №\~6\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~третя особа\~ орган\~опіки та\~піклування виконавчого\~комітету Соснівської\~районної ради\~про виселення,\~яким позов\~залишено без\~задоволення.\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до повідомлення про призначення субсидії на ЖКП до особової справи №601461 від 22.02.2017 року [PERSON] [ADDRESS] житлову субсидію не призначено з підставі відсутності зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. \~ \~ \~ \~Згідно довідки № 1872/Д від 18.08.2022 року позивачка [PERSON] перебуває на військовій службі в військовій частині [NUMBER] з 28.09.2017 року по теперішній час. Відповідно до договорів про надання комунальних послуг по спірній квартирі споживачем є [PERSON] . Згідно квитанцій про оплату комунальних послуг платником є [PERSON] . Згідно з розрахунком часток експерта ФОП [PERSON] від 16.06.2022 року по [ADDRESS] на житлову блок-секцію, ідеальна частка складає 42/100. Відповідно до висновку про вартість об`єкту нерухомого майна від 26.04.2024 року загальна ринкова вартість частини приміщень квартири (блок-секція) приміщення № 6, 7, 8, 9 складає 452\~917, 49 грн. Згідно акту опитування сусідів від 14.11.2022 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] більш ніж десять останніх років постійно проживають в квартирі [ADDRESS] , відкрито, безперервно і добросовісно володіють вказаною квартирою, здійснюють належне її утримання і утримання місць загального користування будинку, в якій знаходиться вказана квартира. Згідно із статтею 328 ЦК України набувальна давність є однією із підстав набуття права власності. Норми права інституту набувальної давності регулюють один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередньому титулі права власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Аналіз категорії добросовісності заволодіння майном як умови набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України дає підстави для висновку, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного права, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно реалізовувати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки. При вирішенні таких спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Добросовісний володілець майна у момент заволодіння ним не знає (не може і не повинен знати) про неправомірність такого заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для набуття права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка у подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх наведених умов у сукупності. Відсутність добросовісності у позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18). При вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не ґрунтується на жодній правовій підставі володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18). Аналіз категорії добросовісності заволодіння майном як умови набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України дає підстави для висновку, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного права, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно реалізовувати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки. При вирішенні таких спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Добросовісний володілець майна у момент заволодіння ним не знає (не може і не повинен знати) про неправомірність такого заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для набуття права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка у подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх наведених умов у сукупності. Відсутність добросовісності у позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18). При вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не ґрунтується на жодній правовій підставі володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18). У постанові від 27 червня 2019 року у справі № 175/2338/16-ц (провадження № 61-2017св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду визначив, що за набувальною давністю може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Судовими рішеннями Соснівського районного суду у справах № 2-1504-07 та № 2-2002/10,\~які набрали\~законної сили,\~встановлено, що подружжя [PERSON] вселилось на спірну житлову площу з дозволу відповідних посадових осіб і з відповідачкою [PERSON] у 2004 році було укладено договір найму житлового приміщення. Відповідано до ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оскільки [PERSON] були вселена в спірне житло як наймач, [PERSON] [PERSON] - як члени сім`ї наймача, тобто отримала квартиру у користування, квартира є об`єктом комунальної власності, на час вселення наймач і члени її сім`ї розуміли, що вони володіють чужою річчю, суд вважає, що відсутні підстави, з якими закон пов`язує визнання права власності в порядку статті 344 ЦК України, відсутні. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 337/4725/18, провадження № 61-17010 св 19 Враховуючи викладене, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. \~Питання про судові витрати Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у зв`язку з відмовою у задоволенні позову понесені позивачами судові витрати по оплаті судового збору відшкодуванню не підялгають згідно ст.141 ЦПК України. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: dismissed