Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

Позивач в особі представника - адвоката Мірошниченко А.М. звернулася до суду з позовом, в якому просить: позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред?явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в період з 01.11.2008 позивач із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 19.12.2011 розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Фактично відповідач не спілкується із дитиною після розірвання шлюбу, не цікавиться життям сина, не з?являється в його житті, не надає жодної допомоги на його утримання. Від виконання своїх батьківських обов?язків ухиляється. З 31.05.2012 року позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] . З того часу функції батька відносно малолітнього [PERSON] виконує чоловік позивачки [PERSON] , який має намір усиновити дитину. Позивач займається вихованням дитини, забезпечує його матеріально та турбується про духовний, фізичний та моральний стан дитини. Весь час дитина мешкає з матір?ю за місцем реєстрації. 28 листопада 2024 року ухвалою судді прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, справу призначено у підготовче судове засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради. Ухвалою суду від 14 лютого 2025 року клопотання представника позивача про проведення судових засідань в режимі відеоконференції задоволено. 14 квітня 2025 року ухвалою суду у цій справі залучено до участі у справі в якості третьої особи Службу у справах дітей Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області, витребувано висновок зазначеного органу опіки та піклування щодо розв`язання спору. 06 травня 2025 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 17 липня 2025 року витребувані докази у справі. \~ \~ \~ \~ 29 серпня 2025 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У судовому засіданні представник позивача\~- адвокат Мірошниченко А.М. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити із підстав, зазначених у позовній заяві. Вказала, що, відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо свого сина, не бере участь у його вихованні та не надає матеріальної допомоги на його утримання. \~ \~ \~ \~Позивач в судовому засіданні просила позов задовольнити. Пояснила, що відповідач фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, хоча жодних перешкод для його участі в житті дитини не було. До дитини він приїздив вкрай рідко, останній раз був декілька років тому. Натомість відповідач створював позивачеві перешкоди у вихованні дитини, зокрема, не надавав їй дозволи на виїзд із дитиною за кордон. Жодної участі в утриманні дитини відповідач не бере. Позивач разом із своїм чоловіком, [PERSON] , повністю забезпечують дитину матеріально. Із чоловіком [PERSON] мають ще двох спільних дітей. Певний час тому відповідач погодився надати письмову згоду на позбавлення батьківських прав щодо сина [PERSON] , однак таких дій не вчинив. Відомості у позивача щодо перебування відповідача на військовій службі відсутні. Звертаючись із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав щодо їх спільного неповнолітнього сина, позивач має на меті, зокрема, усунути значні складнощі, які наразі виникають у вирішенні питань, пов`язаних із сином. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в судовому засіданні підтримав висновок щодо розв`язання спору, складений органом опіки та піклування. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи - Служба у\~справах дітей\~ Безлюдівської\~ селищної\~ради Харківського району Харківської області, в судове засідання не з`явився, до суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Неповнолітній [PERSON] , опитаний в судовому засіданні пояснив, що проживає разом із матір?ю та її чоловіком [PERSON] , які дбають про нього та матеріально забезпечують. Батько майже не брав участі у його житті, з 2022 року від відповідача було лише декілька повідомлень, і до цього вони спілкувалися рідко. [PERSON] не заперечує проти позбавлення [PERSON] , його біологічного батька, батьківських прав щодо нього, оскільки батько лише чинить перешкоди у його житті. Наприклад, неможливо оформити деякі документи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання або розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзив на позов до суду не подав. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 01.11.2008 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 19.12.2011 розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Комінтернівським відділом РАЦС ХМУЮ 24.04.2009, актовий запис № 259. Позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України. З 21.05.2012 позивач перебуває у шлюбі із [PERSON] . Дитина [PERSON] , [INFO] , навчається у КП «Харківський ліцей № 9 Харківської міської ради» з 30.08.2019, до алфавітної книги запису учнів навчального закладу за заявою [PERSON] внесено дані про його адресу проживання: [ADDRESS] . Згідно із даними висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав, складеного Службою у\~справах дітей\~ Безлюдівської\~ селищної\~ради Харківського району Харківської області від 02.05.2025, дитина [PERSON] , [INFO] , на даний час проживає разом із матір`ю та вітчимом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації, витребуваної згідно із ухвалою суду у [INFO] та відповіді з Державного реєстру фізичних осіб платників податків № [NUMBER] від 22.08.2025, відповідач [PERSON] з 28.02.2024 призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для проходження військової служби; де протягом березня листопада 2024 року отримував дохід виплати військовослужбовцям. З 06.11.2024 звільнений з військової служби. Згідно із відповіддю Третього відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові актові записи про смерть [PERSON] за період з 2022 року по теперішній час не виявлені. Оцінюючи наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав суд керується наступними нормами права. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я\~є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно\~із ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як встановлено у\~ст. 164 СК України\~мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилалась на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини. На підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, позивачем надано копію довідки №02-11/673 від 29.11.2024 та інформаційного листа № 02-11/674 від 29.11.2024 з КЗ «Харківський ліцей № 9 Харківської міської ради», згідно із якими дитина [PERSON] , [INFO] , навчається у ліцеї з 2019 року, зв`язок з адміністрацією ліцею, класним керівником і педагогічними працівниками щодо отримання інформації про успішність у навчанні дитини [PERSON] , підтримувала лише мати [PERSON] , яка систематично відвідує батьківські збори та займається вихованням сина. \~ \~ \~ \~Згідно із довідкою з КНП Безлюдівської селищної ради «Центр первинної медичної допомоги № 3 Харківського району» № 187 від 28.11.2024 року, [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом фахівців вказаного медичного закладу. Останнє звернення щодо медичного огляду було 01.03.2021 року. Відомості щодо того, хто із батьків супроводжував дитину в установі відсутні. Матеріали справи також містять характеристику з місця роботи щодо позивача. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , зазначив, що позивачка є його дружиною. Як йому відомо, за весь час дитина [PERSON] бачив батька кілька разів, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, зі слів дитини свідку відомо, що батько з ним не спілкується,. Відносини свідка з дитиною чудові, [PERSON] з малого віку називає його батьком. Перешкод у спілкуванні дитини з його батьком відповідачем у справі, ніхто не чинить. З боку [PERSON] були спроби спілкуватися з батьком, але відповідач йому не відповідав. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , зазначив, що є братом позивача, підтримує із нею та її сім`єю нормальні стосунки. Йому відомо, що колишній чоловік сестри не спілкується з дитиною, не надає матеріальної допомоги. На даний час про дитину дбає позивачка та її чоловік, якого [PERSON] називає батьком.Останній раз дитина бачила батька декілька, приблизно десять років тому. Про наявність будь-яких перешкод у спілкуванні дитини з батьком свідку невідомо. Щодо висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав суд зазначає наступне. У частинах п`ятій, шостій статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Оцінюючи відповідно до ст. 89 ЦПК України висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON] , суд зазначає, що його складено виходячи із тих самих доказів, які надані суду, однак без з`ясування дійсних причин, за яких відповідач не спілкується з дитиною. У висновку не встановлено фактів, які б свідчили про те, що позбавлення відповідача батьківських прав є заходом впливу, який найкраще відповідає інтересам дитини. Вказаний висновок має рекомендаційний характер, не є обов`язковим для суду та, на думку суду, суперечить інтересам дитини. Таке правозастосування відповідає висновкам щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду від 13.03.19 року у справі №631/2406/15-ц, від 06.05.2020 року у справі №753/2025/19. У висновку зазначено, що органом опіки та піклування до Департаменту служб у справах дітей по Слобідському району м. Харкова було надано запит на здійснення виходу за адресою реєстрації відповідача [PERSON] , за можливості відібрання письмових пояснень стосовно виконання ним батьківських обов`язків, а також акту обстеження умов проживання; характеристики з місця роботи (за наявності); інформації, що свідчить про виконання/невиконання батьківських обов`язків [PERSON] , у тому числі, за можливості, свідчення сусідів, родичів, суб`єктів соціальної роботи. Як зазначено у висновку, за результатами опрацювання вказаного запиту було отримано листа, де вказано, що з [PERSON] провести бесіду, скласти акт обстеження умов проживання не виявилось можливим, у зв`язку із відсутністю останнього за місцем реєстрації; дані щодо причин ненадання на запит інформації, яка свідчить про виконання/невиконання батьківських обов`язків [PERSON] , зокрема, свідчень сусідів, родичів, суб`єктів соціальної роботи, орган опіки висновок не містить, як і відсутні дані щодо будь-яких спроб отримати таку інформацію. Незважаючи на це, органом опіки й піклування складено письмовий висновок про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Більше того, у висновку зазначено, що неповнолітній син [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] та її чоловіком за адресою: [ADDRESS] , де створені умови для проживання дитини. Однак, на підставі яких відомостей орган опіки та піклування дійшов до відповідного висновку неможливо встановити, оскільки акт обстеження матеріально-побутових умов та акт санітарно-епідеміологічного обстеження місця проживання позивача Службою у справах дітей Безлюдівської селищної ради Харківського район Харківської області до суду не надано. Також у висновку відсутня інформація про наявність спільних дітей позивачки із її чоловіком, не надана жодна оцінка відносинам, які склалися у родині. Отже, суд критично ставиться до висновків, що зазначені Службою у справах дітей Безлюдівської селищної ради Харківського район Харківської області, вважає їх формальними та такими, що жодним чином не підтверджують необхідність застосування такого виняткового заходу як позбавлення відповідача батьківських прав. Оцінивши висновок у сукупності з іншими доказами і сам по собі суд дійшов до висновку, що він не є правовою підставою для застосування крайнього заходу - позбавлення батьківських прав. Оцінюючи подані позивачем докази, зокрема, довідку з КНП Безлюдівської селищної ради «Центр первинної медичної допомоги № 3 Харківського району» № 187 від 28.11.2024 року, суд зазначає, що вона не містить жодної інформації, яка є предметом доказування у цій справі, зокрема, щодо фактів ухилення відповідача від батьківських обов`язків та відхиляє цей доказ як неналежний. Подані позивачем характеристика з місця її роботи; витяг із будинкової книги; довідка про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин, складена щодо чоловіка позивачки свідка у справі [PERSON] , відхиляються судом як неналежні докази з тих же підстав. Надаючи оцінку поданій позивачем довідці № 02-11/673 від 29.11.2024 з КЗ «Харківський ліцей № 9 Харківської міської ради» суд дійшов такого висновку. Інформація, надана директором школи, виходять за межі компетенції та функцій, які притаманні адміністрації навчального закладу, оскільки остання не наділена повноваженнями виснувати щодо участі батьків у вихованні дитини. Окрім цього, як зазначено у довідці, під час дії воєнного стану в Україні, навчальний процес здійснюється дистанційно. Зважаючи на те, що воєнний стан в Україні було оголошено з 24.02.2022 та неодноразово продовжено до теперішнього часу, суд зауважує, що адміністрація навчального закладу може не мати об`єктивних даних щодо життєвих обставин учнів. Окрім цього, суд критично оцінює показання свідка [PERSON] як такі, що надані зацікавленою особою, яка перебуває у шлюбі із позивачкою, та носять односторонній характер. Про зацікавленість свідка у задоволенні позовних вимог свідчить також його намір усиновити в подальшому дитину [PERSON] , про що вказано у позові. Також суд критично оцінює показання свідка [PERSON] як такі, що також надані зацікавленою особою, що є близьким родичом позивачки, та такі, що суперечать іншим обставинам справи. Так, свідок пояснив, що відповідач із дитиною [PERSON] не спілкується, останній раз зустрічалися приблизно десять років тому. Натомість [PERSON] пояснив в судовому засіданні, що до початку повномасштабного вторгнення РФ в України із батьком спілкувались, але неактивно. Після цього спілкувались шляхом переписки у месенджері, повідомлень їх було декілька. Щодо висловленої в ході опитування в судовому засіданні згоди дитини [PERSON] на позбавлення батьківських прав відповідача щодо нього суд зазначає наступне. Відповідно до частин другої, третьої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. Виходячи з пріоритету якнайкращих інтересів дитини, суд вважає за необхідне не враховувати думку неповнолітнього [PERSON] щодо позбавлення його батька батьківських прав, як таку, що висловлена під впливом обставин тривалого проживання дитини з одним із батьків без можливості повноцінного спілкування з тим із батьків, з ким дитина не проживає, можливого тиску на дитину з боку інших членів сім`ї щодо висловлення своєї позиції. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з урахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дитини. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно зі\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України\~установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Слід зазначити, що при розгляді даної справи, суд не отримав можливості заслухати думку відповідача з приводу підстав позову, оскільки незважаючи на те, що останньому неодноразово направлялися судові повістки за місцем його реєстрації, в судові засідання він не з`являвся, судові повістки повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Між тим, в судовому засіданні належними та допустимими доказами, які були б у своїй сукупності достатніми, не встановлено факту умисного невиконання батьківських обов`язків відповідачем. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, наданих суду позивачем, а також витребуваних судом, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності та достатності, дають об`єктивні підстави вважати, що позовна вимога про позбавлення батьківських прав задоволенню не підлягає. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексуУкраїни\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному Кодексі України. У\~ст. 150 СК України\~визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст.181СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (другий та третій абзаци частини другої статті 182 Сімейного кодексу України). Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч. 1 ст. 80\~Сімейного кодексу України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.1ст.183СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що неповнолітня дитина\~ [PERSON] , [INFO] , наразі проживає разом з матір?ю. За змістом ч. 1ст. 191СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, суд вважає за можливе позов в частині стягнення аліментів задовольнити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (що є мінімальним гарантованим розміром аліментів), починаючи з 26.11.2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430\~ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові в частині позбавлення батьківських прав судові витрати по сплаті судового збору за вказану вимогу слід віднести за рахунок позивача. З урахуванням задоволення позову в частині стягнення аліментів суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за вказану вимогу.

Outcome: partial