Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради, визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , про визнання за ним права власності на 14/25 часток земельної ділянки, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0745 га, кадастровий № 5310137000:15:016:0003, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлої матері [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] . Він як єдиний син та спадкоємець оформив спадщину на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що доводиться копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.03.2025р. за № 669 та витягом з Державного реєстру речових прав від 25.03.2025р. № 419554896. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом було відмовлено постановою від 25.03.2025, оскільки з поданих правовстановлюючих документів на землю неможливо встановити склад спадкового майна (визначити частку померлої у праві спільної власності на земельну ділянку), оскільки за свого життя спадкодавець не визначив частку у праві спільної сумісної власності на землю та не провів її державну реєстрацію. Оскільки йому в порядку спадкування перейшло 14/25 частки на житловий будинок по [ADDRESS] , то відповідно до ч.4 ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України пропорційно до частки у будинку перейшло право власності на земельну ділянку. З цих підстав, звернувся до суду з позовом. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 09 квітня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Від представника відповідача Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради Рудич Н.С. до суду надійшов відзив на позов, в якому при ухваленні рішення покладалася на розсуд суду. Також вказала, що Полтавську міську раду залучено відповідачем, оскільки інші спадкоємці відсутні. Однак із позивачем в спірних відносинах не перебуває, жодними діями чи бездіяльністю не порушила, не визнала чи не оспорила прав позивача. \~ \~ \~ \~22 травня 2025 року від третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] до суду надійшла позовна заява до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради, про визнання права власності на 11/25 часток земельної ділянки площею 745 кв.м., яка призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, має кадастровий номер; 5310137000:15:016:0003 та розташована за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування\~позову вказує,\~що є співвласником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] . Має у власності 11/25 часток від цього домоволодіння на підставі договору довічного утримання від 22 січня 1998 року, який посвідчений державним нотаріусом Першої Полтавської держнотконтори Колос Л.О. зареєстровано в реєстрі за №3-99, право власності зареєстровано на 11/25 часток домоволодіння у колективному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 23.01.1998 року за реєстровим номером 344, в реєстровій книзі за №4. Оскільки її право власності зареєстровано на перових носіях, довідкою ПП ПБТІ «Інвентаризатор» від 25.04.2019 року за №4080 підтверджено її право власності на 11/25 часток домоволодіння за адресою [ADDRESS] , на підставі вищевказаного правовстановлюючого документу. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.09.2019 року вбачається, що за [PERSON] зареєстровано право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 745 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером: 5310137000:15:016:0003, розмір частки 1 (одиниця). Враховуючи, що вона та померла [PERSON] мають у спільній сумісній власності земельну ділянку без визначення часток, вона має перешкоди в розпорядженні своєю власністю, тому змушена звернутися до суду із позовом. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 13 червня 2025 року об`єднано в одне провадження первісний позов та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, відкладено підготовче засідання. \~ \~ \~ \~У підготовче засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, остання надіслала до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Вказала, що первісний позов підтримують, не заперечують проти задоволення зустрічного позову. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради у судове засідання не з`явився. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] та її представник [PERSON] у підготовче засідання не з`явилися, останній надіслав заяву про розгляд справи без їх участі, позов третьої особи підтримав, первісний позов визнає. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 3\~ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення як первісного позову, так і позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.05.2024 (а.с.15). \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що слідує із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.11.1975 року (а.с.16). \~ \~ \~ \~Із Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 березня 2025 року за вих. № 62/02-31 слідує, що після смерті матері [PERSON] , [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Башинської Т.В. із заявою від 24.06.2024 року про прийняття спадщини. Інші особи заяв про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини не подавали. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0, 0745 га, кадастровий № 5310137000:15:016:0003, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] відмовлено, у зв`язку з тим, що частка померлої у праві спільної власності на земельну ділянку не визначена (а.с.14). \~ \~ \~ \~Як вбачається із Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 березня 2025 року, виданого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Башинською Т.В., за № 669, [PERSON] успадкував 14/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). \~ \~ \~ \~Право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване у Державному реєстрі речових прав, що слідує із Витягу № 419554896 від 25.03.2025 (а.с.18 зворот). \~ \~ \~ \~Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0, 0745 га, кадастровий № 5310137000:15:016:0003, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~З Витягу з Рішення Шевченківської районної у м.Полтаві ради тридцять сьомої сесії сьомого скликання від 29 серпня 2019 року «Про передачу у власність земельних ділянок» вбачається, що спадкодавець [PERSON] та [PERSON] отримали у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,0745 га, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № 5310137000:15:016:0003, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). З копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 180417029 від 10.09.2019 року вбачається, що за [PERSON] згідно рішення від 29.08.2019 року Шевченківської районної у м.Полтаві ради зареєстровано право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0745 га, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № 5310137000:15:016:0003 (а.с.20). Судом також встановлено, що [PERSON] є співвласником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , а саме 11/25 часток домоволодіння на підставі договору довічного утримання від 22 січня 1998 року, який посвідчений державним нотаріусом Першої Полтавської держнотконтори Колос Л.О. зареєстровано в реєстрі за №3-99 (а.с.56). Право власності на 11/25 часток домоволодіння зареєстровано у колективному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 23.01.1998 року за реєстровим номером 344, в реєстровій книзі за №4 (а.с.56 зворот). Право спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0745 га, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № 5310137000:15:016:0003, на якій розташований вказаний житловий будинок, зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] , що слідує з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 180417029 від 10.09.2019 року (а.с.20). Відповідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ст.78 ЗК України, право власності на землю-це право володіти,користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. За приписами ч.9 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Частиною 1 ст.369, ч. 1,2 ст.372 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо до вирішення спору між співвласниками житлового будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач, слід виходити з розміру його частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно зі\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Положеннями\~ст.1216 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі вимог\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.\~1277\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Зі змісту ч.ч.1,2\~ст.\~1220\~ЦК України слідує, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п.г ч.1 ст.81, ст.131 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] має право на спадкове майно, яке залишилось після смерті його матері [PERSON] , як єдиний спадкоємець, який прийняв спадщину. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Положеннями ч. 3 цієї статті передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Враховуючи,\~що позивач\~ [PERSON] \~є спадкоємцем\~за законом\~після смерті\~ [PERSON] \~та йому\~належить 14/25 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , а третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] є власником 11/25 часток вказаного житлового будинку, які розташовані на земельній ділянці , яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0745 га, кадастровий № 5310137000:15:016:0003, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та яка перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] , то заявлені ними позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України та повертає позивачу [PERSON] судовий збір у сумі 616 грн. (а.с.2), а третій особі, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп. (а.с.47).

Outcome: approved