Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з вищевказаним позовом. Свій позов мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками дітей: неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач перебувала у шлюбі з відповідачем з 17.11.2008 по 15.07.2013 р., рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.07.2013 р. по справі № 509/1801/13-ц шлюб розірвано між сторонами. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.06.2013 р. по справі № 509/1839/13-ц, що набуло чинності 21.06.2013р. стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.01.2014р. по справі № 509/106/14-ц, що набуло чинності 03.03.2014р. стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач і раніше сплачував аліменти несвоєчасно, однак на теперішній час зовсім припинив платити, його заборгованість складає 148187,71 грн. за ВП № [NUMBER] і [NUMBER] за ВП № [NUMBER]. [PERSON] не спілкується з дітьми, не цікавиться їх життям, не здійснює своїх батьківських обов`язків. Діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. В зв`язку з даними обставинами позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно дітей: неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Судовий розгляд справи здійснюється з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Позивач у судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Конової Л.М. про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, направив до суду висновок органу опіки та піклування Овідіопольської селищної ради та рішення виконкому Овідіопольської селищної ради Одеського району Одеської області № 886 від 30.07.2025р. про затвердження вказаного висновку. Суд визнав наявних у справі матеріалів достатніми для встановлення прав та взаємовідносин сторін. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, ознайомившись з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав, взявши до уваги позицію позивача та його представника, позицію органу опіки та піклування, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. По справі встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.11.2008 по 15.07.2013р. р., шлюб розірвано рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.07.2013 р. по справі № 509/1801/13-ц. У шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.06.2013р. по справі № 509/1839/13-ц, що набуло чинності 21.06.2013р., стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.01.2014р. по справі № 509/106/14-ц, що набуло чинності 03.03.2014р., стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач припинив сплачувати аліменти на користь дітей, у зв`язку з чим з`явилась заборгованість по сплаті аліментів - 148187,71 грн. за ВП № [NUMBER] і [NUMBER] за ВП № [NUMBER]. Діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її повному утриманні. Відповідач не цікавиться життям дітей, аліменти не сплачує, не здійснює своїх батьківських обов`язків. Як вбачається зі змісту висновку органу опіки та піклування Овідіопольської селищної ради від 30.07.2025 р., затвердженого прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до витягу з ЄРДР від 26.06.2025року відкрито кримінальне провадження №12025163380000075 відносно [PERSON] за ч.1 ст.164 КК України. Встановлені та зазначені вище обставини свідчать про ухиляння відповідача від виконання своїх обов`язків із виховання дітей, що може бути підставою для позбавлення його батьківських прав, оскільки наявні факти винної поведінки батька та свідомого нехтування своїми обов`язками по відношенню до своїх неповнолітніх дітей. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з наступних міркувань. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, щодо усіх своїх дітей або когось із них. Так, згідно ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. В п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено , що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарання, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до вимог ст. 12. Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків у відношенні своїх неповнолітніх дітей, не піклується про їхній фізичний та духовний розвиток, матеріальне забезпечення, зокрема: не забезпечує та не турбується про наявність у них необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу; не створює умов для їхнього виховання. За наведених вище підстав суд прийшов до переконання, що відповідач по справі, в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своїх неповнолітніх дітей, що є правовою підставою для позбавлення його батьківських прав. В судовому засіданні встановлено відсутність об`єктивних підстав, які б зумовлювали таку тривалу неналежну поведінку батька по відношенню до своїх доньок, тому суд приходить до переконання, що інші заходи впливу на відповідача, окрім позбавлення його батьківських прав, будуть недостатніми, а позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати в першу чергу саме інтересам дітей. Суд вважає, що вищевикладені обставини по справі, а саме те, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться їхнім життям, станом здоров`я, інтересами та вподобаннями, не спілкується з дітьми, а тому є всі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1241,20 грн.

Outcome: approved