Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

14.05.2025 року позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Москаленко М.С. звернулися до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитними договорами. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що на протязі 2024 року між ТзОВ «Аванс Кредит», ТОВ «Слон Кредит», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Стар файненс груп» та [PERSON] було укладено кредитні договори, відповідно до умов яких Товариствами надано відповідачу кредитні кошти. В свою чергу, позичальник зобов`язався повернути кредити, сплатити проценти за користування ними. На підставі укладених договорів факторингу між вказаними товариствами та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ТзОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло право вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників, зокрема і до відповідача за кредитними договорами. Як зазначив представник позивача в позовній заяві, відповідач кредитні кошти за Договорами у повному обсязі не повернув, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами кредиту в загальному розмірі 144112,50 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.05.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явилася, розгляд справи просила проводити в її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, зокрема і шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Фастівського міськрайонного суду Київської області, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи, судом встановлено, що 14.02.2024 року між ТзОВ «Аванс кредит» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту № 23102-02/2024. Договір підписано електронним підписом позичальника (W1561). Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у загальній сумі 8400,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 120 днів, тобто до 12.06.2024 року (п. 1.1, 1.2 Договору). За користування кредитом клієнт сплачує Товариству 2,50 % в день (п. 1.4.1 Договору). Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невідємною частиною цього Договору (п. 3.1 Договору). 21.10.2024 року між ТзОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 21102024, відповідно до вимог якого ТзОВ «Аванс кредит» передає за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «Аванс кредит» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників між ТзОВ «Аванс кредит» і боржниками. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 21102024 від 21.10.2024 року, ТзОВ «Аванс кредит» було відступлено, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято право вимоги до боржника [PERSON] за договором кредиту № 23102-02/2024 в загальній сумі 33600,00 грн. 28.02.2024 року між ТзОВ «Слон кредит» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 1467243. Договір підписано електронним підписом позичальника (Р286). Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у загальній сумі 3000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 360 днів (п. 1.3, 1.4 Договору). За користування кредитом клієнт сплачує Товариству 2,50 % в день (п. 1.5.1 Договору). 14.10.2024 року між ТзОВ «Слон кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14102024, відповідно до вимог якого ТзОВ «Слон кредит» передає за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «Слон кредит» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників між ТзОВ «Слон кредит» і боржниками. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 14102024 від 14.10.2024 року, ТзОВ «Слон кредит» було відступлено, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято право вимоги до боржника [PERSON] за договором кредиту № 1467243 в загальній сумі 21675,00 грн. 22.02.2024 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 79794327. Договір підписано електронним підписом позичальника, одноразовим ідентифікатором 58347. Відповідно до умов Договору відповідачу надано фінансовий кредит у сумі 8500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів, тобто до 22.03.2024 року (п. 2 Договору). Денна процентна ставка 0,75 % в день. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70 % в день. 17.02.2024 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 2738338. Договір підписано електронним підписом позичальника, одноразовим ідентифікатором pl2C75. Відповідно до умов Договору відповідачу надано фінансовий кредит у сумі 8000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів, тобто до 18.03.2024 року (п. 2.1-2.3 Договору). Денна процентна ставка 0,75 % в день. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70 % в день. 14.06.2021 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до вимог якого ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і боржниками. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осібборжників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (платою за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 1.2 Договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 27 від 19.07.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було відступлено, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято право вимоги до боржника [PERSON] за договором позики № 79794327 на загальну суму заборгованості 29537,50 грн. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 28 від 25.07.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було відступлено, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято право вимоги до боржника [PERSON] за договором позики № 2738338 на загальну суму заборгованості 27800,00 грн. 14.02.2024 року між ТзОВ «Стар файненс груп» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту № 15009-02/2024. Договір підписано електронним підписом позичальника (W5712). Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у загальній сумі 9000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 100 днів, тобто до 23.05.2024 року (п. 1.1, 1.2 Договору). За користування кредитом клієнт сплачує Товариству 2,50 % в день (п. 1.4.1 Договору). Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невідємною частиною цього Договору (п. 3.1 Договору). 28.05.2024 року між ТзОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 28052024, відповідно до вимог якого ТзОВ «Стар файненс груп» передає за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «Стар файненс груп» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників між ТзОВ «Стар файненс груп» і боржниками. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 28052024 від 28.05.2024 року, ТзОВ «Стар файненс груп» було відступлено, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято право вимоги до боржника [PERSON] за договором кредиту № 15009-02/2024 в загальній сумі 31500,00 грн. Згідно\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію»\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7,12\~ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному\~статтею 12 цього Закону\~порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону\~встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми\~ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~відповідно до\~ЗУ «Про електронний цифровий підпис»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як зазначив представник позивача, відповідачем були порушенні умови договорів і за ним рахується заборгованість за кредитним договором № 23102-02/2024 в розмірі 33600,00 грн, яка складається з: заборгованість за основною сумою боргу 8400,00 грн, заборгованість за відсотками 25200,00 грн, за кредитним договором № 1467243 в розмірі 21675,00 грн, яка складається з: заборгованість за основною сумою боргу 3000,00 грн, заборгованість за відсотками 17175,00 грн, заборгованість за пенею 1500,00 грн, за договором позики № 79794327 в розмірі 29537,50 грн, яка складається з: заборгованість за основною сумою боргу 8500,00 грн, заборгованість за відсотками 21037,50 грн, за договором позики № 2738338 в розмірі 27800,00 грн, яка складається з: заборгованість за основною сумою боргу 8000,00 грн, заборгованість за відсотками 19800,00 грн, за кредитним договором № 15009-02/2024 в розмірі 31500,00 грн, яка складається з: заборгованість за основною сумою боргу 9000,00 грн, заборгованість за відсотками 22500,00 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Згідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Згідно ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитними договорами за основною сумою боргу та за відсотками, підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1467243 за пенею в розмірі 1500,00 грн, суд зазначає наступне. Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав законної сили 24.12.2023,\~виключено пункт 6-1\~розділу\~IV\~Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування"\~щодо звільнення позичальників на період воєнного стану в Україні від сплати неустойки (штрафів, пені) за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит. На підставі внесених змін, за договорами, укладеними з 24.01.2024, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Разом з цим, пунктом 18\~Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України\~визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, на день ухвалення рішення у справі є чинним пункт 18\~Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику). Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17, провадження № 14-188 цс 20, невідповідність окремих положень спеціального закону положенням кодексу не може бути усунено шляхом застосування правила, за яким із прийняттям нового нормативно-правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним раніше. Кодекс є основним актом цивільного законодавства, тому будь-які зміни в регулюванні однопредметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого кодексом. Суб`єкт законодавчої ініціативи зобов`язаний разом із законопроєктом про інакше регулювання цивільних відносин подати проєкт про внесення відповідних змін до\~ЦК. Якщо ж\~ЦК\~не змінився, колізійний принцип lex posterior derogat priori, за яким пізніший закон скасовує попередній, не застосовується.\~Норма\~ЦК\~превалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акта, який має юридичну силу закону України. Спеціальні норми закону можуть містити уточнювальні положення, проте не можуть прямо суперечити положенням\~ЦК України. Якщо\~Цивільний кодекс України\~та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми\~Цивільного кодексу України. У зв`язку з вище вказаним позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 1467243 за пенею в розмірі 1500,00 грн не підлягають задоволенню. За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК\~\~України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. За вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням частини першої статті 280 ЦПК України. За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2996,20 грн.

Outcome: partial