Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач посилається на те, що 25 червня 2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем укладено договір № 392376-КС-007 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором в порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору відповідач отримав грошові кошти у розмірі 30\~000 грн, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти. ТОВ «Бізнес позика» перерахувало кредитні кошти на банківську картку позичальника № [NUMBER] , номер картки вказаний відповідачем при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Відповідач не виконував належним чином свої зобов`язання за кредитним договором і станом на 08 лютого 2025 року утворив заборгованість у загальному розмірі 196\~238 грн 24 коп, у тому числі: тіло кредиту 30\~000 грн, проценти 161\~738 грн 24 коп, комісія 4500 грн. Позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму кредитної заборгованості, а також судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. 18 березня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідач не має зареєстрованого Електронного кабінету у підсистемі Електронний суд ЄСІТС. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками надсилалися відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою реєстраці, поштове відправлення повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Іншої адреси проживання відповідача суду не повідомлено. Тому згідно з положеннями пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, відповідач вважається належно повідомленим про розгляд справи. Відзиву на позов не надійшло, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом установлено з доданих до позовної заяви копій письмових доказів, що 25 червня 2025 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 392376-КС-007 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором в порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позичальник [PERSON] підписала цей договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-9945. (а.с.20-24) За умовами договору відповідач отримав грошові кошти у розмірі 30\~000 грн і зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти. Плата за користування кредитом є фіксованою і становить 1.15013259 процентів за кожен день користування кредитом (знижена процентна ставка). Строк, на який надається кредит 24 тижні, комісія за надання кредиту 4500 грн, строк дії договору до 10 грудня 2023 року. Згідно пункту 3.2.2 кредитного договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, внаслідок чого виникає прострочення по кредиту, та строк цього прострочення більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою (два відсотки в день), починаючи з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу та до закінчення строку дії договору. Пунктом 3.1 кредитного договору передбачено, що кредит надається шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 договору. У цьому розділі вказані особисті дані позичальника, а також номер електронного платіжного засобу [NUMBER] . Повний номер банківської картки для перерахунку коштів [NUMBER] вказаний позичальником [PERSON] в анкеті клієнта. (а.с.46) ТОВ «Бізнес позика» перерахувало кредитні кошти на банківську картку позичальника 25 червня 2023 року, переказ здійснено ТОВ «ФК «Елаєнс». Переказ кредитних коштів згідно договору № 392376-КС-007 здійснено двома платежами: 25\~000 грн та 5000 грн. (а.с.47) За інформацією АТ «Універсал Банк», на ім`я [PERSON] в банку емітовано платіжну карту № [NUMBER] . Банком надана виписка по зазначеному рахунку за період з 25 червня 2023 року по 14 листопада 2024 року. (а.с.76-99) Виписка за рахунком [PERSON] містить дані про зарахування на карту № [NUMBER] грошових переказів у сумі 25\~000 грн та 5000 грн 25 червня 2023 року. Отже наявні докази того, що банківська картка, на яку перераховані кредитні кошти у загальному розмірі 30\~000 грн 25 червня 2023 року дійсно належить відповідачу. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, \~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з презумпцією правомірності правочину, що визначена статтею 204 ЦК України, укладений між сторонами кредитний договір з додатковою угодою до нього є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним. Як визначено частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивачем наданий розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором. У цьому розрахунку відображено нарахування процентів за кожен день користування кредитом. Загальний розмір заборгованості станом на 26 лютого 2025 року складає 196 238 грн 24 коп, у тому числі: тіло кредиту 30\~000 грн, проценти 161 738 грн 24 коп, комісія 4500 грн. (а.с.13-17) Проте зі змісту кредитного договору видно, що кредит надається строком до 10 грудня 2023 року. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, на підставі частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже у даному випадку нарахування процентів поза межами визначеного договором терміну повернення кредиту (10 грудня 2023 року) є неправомірним. З наданого позивачем розрахунку видно, що загальна сума заборгованості позичальника за кредитним договором № 392376-КС-007 від 25 червня 2023 року станом на 10 грудня 2023 року складає 82\~375 грн 04 коп, у тому числі: тіло кредиту 30\~000 грн, проценти 47\~875 грн 04 коп, комісія 4500 грн. Факт укладення між сторонами кредитного договору та наявність заборгованості позичальника за цим договором підтверджується матеріалами справи і нічим не спростовується. За змістом статті 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Суду не надано відомостей про погашення відповідачем існуючої заборгованості. Паспорт споживчого кредиту підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що підтверджує ознайомлення з умовами кредитування та погодження цих умов. Тому позовні вимоги ТОВ «Бізнес позика» підлягають частковому задоволенню. Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено мінімальну суму судового збору за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру (станом на день формування позовної заяви в системі «Електронний суд з урахуванням понижуючого коефіцієнту -0,8) 2422 грн 40 коп, що підтверджується платіжною інструкцією № 3528 від 28 лютого 2025 року. (а.с.1) Оскільки майнові вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, мінімальна сума судового збору, сплачена позивачем, є пропорційною розміру задоволених позовних вимог, належно підтверджені судові витрати на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial