Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

05.08.2025 року на адресу суду надійшла вищевказана позовна заява ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» в особі директора Хлопкової М.С від 05.08.2025 року, в якій вона просить: стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ 43541163, заборгованість за кредитним договором №373354710 від 06.07.2023 року, у розмірі - 25123,62 грн.; стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ 43541163, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі - 2422,40 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 7000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що 06.07.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №373354710 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створений за допомогою одноразового персонального ідентифікатора [NUMBER]. Відповідач [PERSON] ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи. Позичальник підтвердив прийняття умов кредитування, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Одразу після вчинених дій, відповідно до договору кредитодавець 06.07.2023 року перерахував грошові кошти у розмірі 5100 грн. на банківську карту відповідача № [NUMBER] . 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, у подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди в тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу. Відповідно до умов якого та Реєстру прав вимоги №250 від 26.09.2023 року від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги до відповідача. 19.12.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №19/1224-01, відповідно до умов якого та Реєстру вимоги №1 від 19.12.2024 року до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача. 04.06.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №04/06/25-Ю. Відповідно до Реєстру Боржників №б/н від 04.06.2025 року до Договору факторингу №04/06/25-Ю до позивача перейшло право грошової вимоги до [PERSON] у сумі 25123,62 грн. Крім того, додатковими угодами до договорів факторингу, строк дії договорів факторингу було продовжено, водночас умовами договору факторингу передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється саме в момент підписання відповідного реєстру права вимоги, а не з дати укладення договору факторингу. Також позивач вказав, що вони, не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. Незважаючи на це, відповідачка не виконала свого зобов`язання та не повернула наданий їй кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Тому станом на день подачі позову сума заборгованості перед позивачем становить 25123,62 грн., яка складається з: 5100 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 20023,62 грн. - заборгованість по несплачених відсотків за користування кредитом. Окрім заборгованості позивач просить стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу. 06.08.2025 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області, позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У судове засідання представник позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно прохальної частини позовної заяви просить суд проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] будучи неодноразово належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, також в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, через офіційний веб-сайт судової влади України Летичівського районного суду Хмельницької області, а також шляхом направлення рекомендованих повісток з повідомленням про їх вручення, у судове засідання не з`явився, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи від нтого не надходило, відзив на позовну заяву до суду не подавав. Справу розглянуто за наявними у справі матеріалами відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якою передбачено розгляд справи за відсутності учасника справи при умові належного його повідомлення про судове засідання проте він не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини неявки, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи на 27.08.2025 року, та на 09.09.2025 року, зокрема в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, через офіційний веб-сайт судової влади України Летичівського районного суду Хмельницької області, проте в судові засідання не прибув, причину неприбуття не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзиву на позовну заяву не надав, і відповідно до ст.280 ЦПК України, яка передбачає заочне вирішення справи в разі неявки відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, який не повідомив причини неявки, не подав відзив і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, та в порядку ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч.1 ст.ст.626-628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Законом України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 року, визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст.3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). У разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором (ст.1052 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст.525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що 06.07.2021 року [PERSON] зайшов на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», де оформив в електронному вигляді заявку на отримання кредиту (анкету встановленої форми), зареєструвалась на даному сайті, створивши Особистий кабінет Позичальника; за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора заповнила та подала Заявку на отримання грошових коштів в кредит (далі - Заявка), в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, РНОКПП, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання; пройшов належну перевірку (верифікацію); ознайомився та підтвердив згоду з офертою, індивідуальною частиною Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною Кредитного договору; отримав на номер телефону персональний одноразовий ідентифікатор; надав згоду на пропозицію Первісного кредитора на укладення кредитного договору. Кредитний договір укладено у формі електронного документу з використанням електронного підпису відповідача за допомогою одноразового ідентифікатора [NUMBER]. В такий спосіб 06.07.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора [NUMBER] за умовами якого позичальник отримав 5100 грн., на умовах строковості, зворотності, платності. Кредитодавець перерахував кошти в сумі 5100 грн. на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] на вказаний відповідачем рахунок, що підтверджено платіжним дорученням від 06.07.2023 року. Також факт надання кредитодавцем відповідачці коштів підтверджується інформацією АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-250812/19538БТ від 19.08.2025 року, згідно якої на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , було емітовано картку № [NUMBER] . Відповідно до виписки за договором №б/н за період 06.07.2023-11.07.2023 року на карту № [NUMBER] , 06.07.2023 року було зараховано кошти в сумі 5100 грн., фінансовим номером за платіжною карткою є номер телефону [NUMBER] . до п.2.1. Договору кредитодавець зобов`язався надати Кредит у вигляді Кредитної лінії, у розмірі Кредитного ліміту на суму 5100 грн. На умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених в договорі, додаткових до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Відповідно до п.2.2, 2.3. сума Кредитного ліміту, вказана в п.2.1. Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника. Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 5100 грн. орієнтовна дата повернення якого 13.03.2023 року. В р.7 Договору кредитної лінії №373354710 від 06.07.2023 року, сторони погодили порядок погашення кредиту та сплату процентів. Відповідно до п.7.1 договору сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є датою закінчення Дисконтного періоду кредитування - 26.07.2023 року, а саме не пізніше ніж через 30 (тридцять) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником. Відповідно п.7.2.1 закінчення строку дії договору в порядку, передаченому п.11.1 Договору. Відповідно п.7.2.2. передбачено дострокове припинення дії Договору в порядку передбаченому п.9.1.1.2 або п.9.1.1.7. Договору. Відповідно п.7.3 Кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 05.08.2028 року. Таким чином, суд вважає, що первісний кредитор виконав своє зобов`язання. Також судом встановлено, що 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 та підписали Реєстр прав вимоги №275 від 26.09.2023 року, яким підтверджено перехід від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №373354710 року від 06.07.2023 року. 19.12.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №19/1224-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №373354710 року від 06.07.2023 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №1 від 19.12.2024 року де наявне прізвище [PERSON] 04.06.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №04/06/25-Ю. Відповідно до Реєстру прав вимог від 04.06.2025 року до Договору факторингу №04/06/25-Ю до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №373354710 року від 06.07.2023 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги де під №12762 наявне прізвище [PERSON] і сума заборгованості становить 23123,62 грн. Додатковими угодами до договорів факторингу, підтверджено, що строк дії договорів факторингу було продовжено, водночас умовами договору факторингу передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється саме в момент підписання відповідного реєстру права вимоги, а не з дати укладення договору факторингу. Згідно виписки з особового рахунку [PERSON] за кредитним договором №373354710 року від 06.07.2023 року та розрахунку заборгованості за кредитним договором №373354710 року від 06.07.2023 року, заборгованість [PERSON] складає 25123,62 грн., з яких 5100 грн. - прострочена заборгованість за сумую кредиту; 20023,62 грн. - прострочена заборгованість за процентами. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», ТОВ «Таліон плюс» та позивач не здійснювало нарахувань за Кредитним договором. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України). Заявлені вимоги позивача підтверджено належними, допустимим та достовірними доказами, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №756838924 року від 15.12.2021 року у розмірі 18400,42 грн. У зв`язку із задоволенням позову, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 2422,40 грн. (який сплачено з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження розміру ставки при подачі позову через систему «Електронний суд»). При зверненні до суду з позовною заявою позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому суд враховує, що у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Однак обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року в справі №755/9215/15-ц. Враховуючи вище зазначені обставини, суд вважає, що судові витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу у сумі 7000 грн., які підтверджені відповідними належними, допустимими та достовірними доказами наявними в матеріалах справи, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved