Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

20.05.2025 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило стягнути з відповідача заборгованість за картковим рахунком № [NUMBER] в розмірі 19721,09 грн, та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3028,00 грн, оскільки остання не виконує умови договору. В обґрунтування пред`явлених вимог представником зазначено, що 28.07.2020 між акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі по тексту - АТ «ОТП Банк», банк) та [PERSON] укладено кредитний договір № 2032081637_CARD (далі кредитний договір), у межах якого відповідачу відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . Між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 13.10.2023 укладено договір факторингу № 13/10/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2035570937, укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до реєстру боржників № 2 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2032081637_CARD у розмірі 19271,09 грн, із яких: 12200 грн загальна сума боргу, 7521,09 грн заборгованість за відсотками. З моменту отримання позивачем права вимоги відповідачу не нараховувалися жодні штрафні санкції, натомість відповідач не здійснювала платежів для погашення кредитної заборгованості, продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, чим порушує законні права та інтереси ТОВ «ФК «ЄАПБ». Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 23.05.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, належно був повідомлена про місце, дату та час слухання справи. Правом на відзив відповідач не скористалася, будь-які клопотання до суду не подавав. Беручи до уваги відсутність відзиву, повторну неявку відповідача у судові засідання, що була належно повідомлена про дату, час, місце судового засідання, відсутність заперечення з боку позивача щодо ухвалення заочного рішення, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі статей 280-281 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до такого висновку. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, 28 липня 2020 року шляхом подання анкети-заяв на отримання кредиту між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2032081637_CARD, строком дії до 28.02.2022, на підставі якого [PERSON] надано кредит у розмірі 6927,78 грн на придбання товару, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 0,01% річних та комісію в розмірі 3% від суми кредиту щомісячно (а.с.5-6, зворот 7). Відповідно до п. 1.2 договору протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредиту буде використовуватись фіксована процентна ставка 0,01% річних. Згідно з п. 1.3 кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів на рахунок погашення боргових зобов`язань, реквізити якого визначені в Додатку № 1 до Кредитного договору. Договором обумовлено, що кредит надається шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця і на придбання товару (п. 1.4 кредитного договору). Відповідно до п.5 вказаного договору, підписанням кредитного договору позичальник гарантує та підтверджує, що: 1) Банк надав Позичальнику в письмовій формі та в повному об`ємі інформацію, передбачену законодавством, що захищає права споживачів; 2) Позичальника перед укладанням кредитного договору ознайомлено з інформацією, визначеною паспортом споживчого кредиту, необхідною для отримання кредиту; 3) Позичальник отримав кредит на сприятливих для нього умовах; 4) Банк надав Позичальнику підписаний зі сторони Банку примірник кредитного договору зі всіма невід`ємними частинами та всіма додатками до кредитного договору (зокрема, але не виключно, графік платежів з розрахунком загальної вартості кредиту; 5) з правилами кредитування, зокрема, з положенням щодо відповідальності позичальника та тарифами банку, які є невід`ємною частиною кредитного договору та які розміщені на офіційному сайті, ознайомлений і згоден, а також зобов`язується належно та неухильно виконувати. 6) Послуги банку, пов`язані із видачею кредиту, позичальник отримав у повному обсязі. Пунктом 6 Договору встановлено, що він набуває чинності з моменту його підписання сторонами та всіх додатків до нього і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, заяві-анкеті в повному обсязі. Згідно з п.7 договору кредитний договір /заява-анкета укладається відповідно до статей 6, 207, 627, 634 ЦК України. Підписанням кредитного договору / заяви-анкети клієнт приєднується до договору про порядок підписання правочинів, розміщений на офіційному сайті, зміст якого йому повністю зрозумілий та з яким він повністю погоджується (а. с. 5). До позовної заяви додано також підписаний сторонами паспорт кредиту, згідно з умовами якого позичальнику [PERSON] відкрито кредитну лінію з лімітом 1000 грн з правом пролонгації 36 місяців, із застосуванням процентної ставки 0,01 % річних, що діє протягом пільгового періоду, 5% (щомісячно) діє після закінчення пільгового періоду, комісія за обслуговування кредитної лінії у розмірі 3% від суми кредиту (а. с. 6). На підтвердження виконання первісним кредитором АТ «ОТП Банк» своїх зобов`язань за кредитним договором позивач надав рахунок-фактуру від 28.07.2020 № ФТ9-1081-5658548, Акт приймання-передачі товару/послуг від 28.07.2020, специфікацію до кредитного договору від 21.07.2020, згідно з яким [PERSON] придбано у ТОВ «САВ Дистрибьюшн» товар на загальну суму 5799,80 грн. Суд звертає увагу, що за умовами специфікації до кредитного договору банк повідомляє, що прийняте позитивне рішення щодо можливості\~надання позичальнику\~ [PERSON] \~кредиту згідно з наведеними даними у таблиці (а. с. 8, 10). За наявними розрахунками, доданими до позовної заяви, до договору від 28.07.2020, станом на 31.03.2025 ТОВ "ФК"ЄАПБ" нараховано відсотки у сумі 7521,09 грн, комісію у сумі 0,00 гривень, без зазначення відсоткової ставки та періоду нарахування первісним кредитором, а також ставки комісії за мовами кредитного договору. Заборгованість по тілу кредиту за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору за період з 28.07.2020 року по 31.03.2025 рік становить 12200 грн (а. с.11). 13.10.2023 на підставі Договору факторингу №13/10/23, укладеного між АТ «ОТП БАНК» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) клієнт передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі Портфеля Заборгованості. Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату відповідно до умов цього договору. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами (п.1.1-1.3). За змістом укладеного Договору факторингу № 13/10/23 ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату набуло права грошової вимоги до боржників у розмірі портфеля заборгованості до боржників, що зазначені в реєстрах боржників, права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах №1, № [NUMBER] боржників (а. с.12-14). Відповідно до пункту 1 частини другої\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За змістом\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (стаття 514 ЦК України). Зі змісту статей\~526,\~530 ЦК України\~вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі\~статтею 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою\~статті 634 ЦК України\~передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша\~статті 1055 ЦК України). Положеннями\~статті 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Із встановлених обставин справи вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких ТОВ ФК «ЄАПБ» виступає правонаступником кредитодавця (виконавцем послуги кредитування) АТ «ОТП Банк», а відповідач [PERSON] - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту та сплати процентів за його користування. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У матеріалах справи відсутні докази відкриття поточного рахунка позичальнику, використання кредитного ліміту, порядку та строків нарахувань відсотків, комісії, розміру частково сплаченої заборгованості. Кредитний договір не містить підпису головного бухгалтеру, або іншої відповідальної особи, як контролює правильність присвоєння номеру рахунку, про дозвіл на відкриття рахунку. Окрім того, матеріали справи не містять бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів від ПАТ «ОТП Банк» до продавця ТОВ «САВ Дистрибьюшн». Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. У постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Окрім того, суд зауважує, що наданий позивачем суду розрахунок заборгованості не дозволяє встановити походження суми нарахованої заборгованості за кредитним договором по тілу кредиту у розмірі 12 200 грн з урахуванням погодженого договором розміру кредиту - 6 927,78 грн. Суд також позбавлений можливості перевірити обґрунтованість нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 7521 грн, оскільки у розрахунки наведені лише остаточні суми. Окрім того, вказаний розрахунок є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа № 219/1704/17, провадження № 611211св19. Судом також встановлено, що 13.10.2023 на підставі Договору факторингу №13/10/23, укладеного між АТ «ОТП БАНК» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) клієнт передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі Портфеля Заборгованості. Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату відповідно до умов цього договору. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами (п.1.1-1.3). За змістом укладеного Договору факторингу № 13/10/23 ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату набуло права грошової вимоги до боржників у розмірі портфеля заборгованості до боржників, що зазначені в реєстрах боржників, права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах №1, № [NUMBER] боржників (а.с.12-14). Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2021 року у справі № 301/2368/14-ц також зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Згідно з умовами договору факторингу, як зазначає позивач, а саме п. 6.2.3, 6.2.4 право вимоги переходить до позивача з моменту підписання сторонами договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості, без згоди боржників. Договір факторингу від 13.10.2023, доданий до позовної заяви, наявний у неповному обсязі, тобто, його детальний зміст, виключний перелік прав та обов`язків сторін, відповідальності, до відома суду не доведено, зокрема, положення п. 6.5-14.10 договору, відповідні аркуші до справи не долучені. Графи у п. 6.1.1, 6.1.2 у договорі із зазначенням загального розміру портфелів заборгованості за реєстром №1 та реєстром №2 не заповнені. З наданих суду копій Договору факторингу неможливо встановити порядок розрахунку відповідно до умов договору, неможливо встановити дотримання умов договору факторингу, оскільки відповідно до п. 6.1. Договору факторингу, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників в розмірі портфеля заборгованості, яке виникло у клієнта внаслідок укладення з боржниками кредитних договорів та надання клієнтом боржникам кредитних коштів. Розмір портфеля, суду не відомий, оскільки він заредагований, порядок розрахунку відповідно до умов договору встановити неможливо. Матеріали справи не містять жодних платіжних документів щодо розрахунку відповідно до умов Договору факторингу. Суд звертає увагу, що відповідні докази повідомлення боржника про відступлення права грошової вимоги стороною позивача до справи не долучені. Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (див. постанову Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15). З урахуванням наведеного, суд вважає вимоги ТОВ «ЄАПБ» про стягнення заборгованості за кредитним договором недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до положень\~статті 141 ЦПК України, сплачений судовий збір позивачем не підлягає компенсації у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Outcome: dismissed