Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті свого чоловіка, громадянина України, [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Фрунзе, Генічеського району Херсонської області, Україна, який помер [INFO] у селищі Новоолексіївка, Генічеського району, Херсонської області, Україна. Свої вимоги мотивувала тим, що є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] у селищі Новоолексіївка, Генічеського району Херсонської області, Україна, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Генічеським районним відділом запису актів цивільного стану Управління ЗАГС Херсонської області 10.07.2025. Родинні відносини між нею та чоловіком підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Новоолексіївською радою Генічеського району Херсонської області (повторно) від 01.09.1983, актовий запис №8. Згідно наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року №376 «Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», Генічеський район Херсонської області є тимчасово окупованим з 24 лютого 2022 року. За таких обставин свідоцтво про смерть від 10 липня 2025 року, що видане незаконними органами влади Російської Федерації на території Генічеського району Херсонської області є недійсним та не створює жодних правових наслідків. Жодних інших документів, довідок, які могли б підтвердити факт смерті отримати не вдалося. Для отримання свідоцтва про смерть вона звернулася до Рівненського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, але листом №2717/34.11-06-21 від 15.07.2025 їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки пред`явлені документи не відповідають переліку документів, які є підставою для державної реєстрації смерті. Отримати свідоцтво про смерть у відділ державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті необхідне їй для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України. Ухвалою суду від 03 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаною заявою. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримала, просила їх задовільнити. Представник заінтересованої особи Рівненського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є дружиною [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про одруження (російською мовою), сері [NUMBER] , що видане Новоолексіївською радою Генічеського району Херсонської області (повторно) від 01.09.1983, актовий запис №8. Відповідно до копії довідки від 15.12.2020 року №Ц-829 про реєстрацію місця проживання за відомостями Виконавчого комітету Новоолексіївської селищної ради [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою, [ADDRESS] . Відповідно до копії довідки від 15.06.2022 року №5612-5001772812 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого зареєстроване у [ADDRESS] фактично проживає [ADDRESS] . Як вбачається із копії свідоцтва про смерть (російською мовою) [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , що видане 99500001 Генічеським районним відділом запису актів цивільного стану Управління ЗАГС Херсонської області 10.07.2025 р. він помер [INFO] , місце смерті: Російська Федерація, Херсонська область, Генічеський район, смт. Новоолексіївка, про що складено актовий запис №1700259950000101102008. Встановлення факту\~смерті чоловіка\~створює заявнику\~юридичні наслідки\~як дружині\~померлого Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02 2025 №376, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за №380/43786 Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, Генічеський район, Херсонської області від 24.02.2022 року визнана тимчасово окупованою Російською Федерацією територією. Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року та п. 1 ч. 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 17 березня 2011 року підставою для державної реєстрації є лікарське свідоцтво про смерть, рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Закон закріплює за державою обов`язок вживати всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно з ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів. Зокрема, належними відповідно до вимог ч.1 ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження та смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у їх сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317\~ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених допустимими та належними доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення заяви. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного та

Outcome: approved