Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Першої Хмельницької державної нотаріальної контори,Ю Акціонерного товариства «Ощадбанк», [PERSON] , в якому просив скасувати зареєстроване обтяження нерухомого майна на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] яке накладено на підставі повідомлення б/н від 07.10.1991 року Хмельницького ощадбанку 7902, за реєстром Додаткові дані: Архівний номер 8674HMELNITSKI, Архівна дата: 08.03.1997, дата виникнення: 07.10.1991, № реєстру :1053-3, внутр.. № 4F01032924EE4F30414D, коментарій 159-82. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 30.01.2025 року із повідомлення приватного нотаріуса йому стало відомо, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване обтяження на належне йому майно земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6810100000:11:003:0087, реєстраційний номер обтяження 5188259., тип обтяження заборона. Вказане обтяження було зареєстроване Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою 22.06.2007 року за №5188259, на підставі повідомлення б/н від07.10.1991 року Хмельницького ощадбанку 7902, об`єкт обтяження житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] . Зазначив, зо відповідно до договору купівлі-продажу від 25.02.1997 року він придбав у [PERSON] земельну ділянку площею 0,09 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір був посвідчений 25.02.1997 року приватним нотаріусом Хмельницького нотаріального округу Лучковською Т.М. 06.03.1997 року він отримав Державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку, а у подальшому присвоїв цій земельній ділянці кадастровий номер. Просив врахувати, що під час перереєстрації відповідної заборони на спірну земельну ділянку Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою не було здійснено перевірку дійсності такої заборони та власника відповідної земельної ділянки. Існуючий архівний запис про заборону на земельну ділянку, яка належить [PERSON] , не забезпечує на даний час виконання будь-яких та будь-чиїх реальних вимог; жодних правових підстав для можливості та/або необхідності існування накладеного 1997 року арешту на спірну земельну ділянку відсутні. Водночас існування відповідної заборони перешкоджає йому як власнику земельної ділянки розпоряджатися нею. Відзив на позов відповідачами Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою та [PERSON] не подано. У поданому відзиві АТ «Ощадбанк» позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що АТ «Ощадбанк» не є належним відповідачем, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що будь-якими діями АТ «Ощадбанк» порушив права чи законні інтереси позивача. Також просив врахувати, що жодних доказів того, що спірне обтяження було накладено саме на підставі заяви АТ «Ощадбанку» в матеріалах справи відсутні. До того ж АТ «Ощадбанк» був організований лише 31.12.1991 року та не є правонаступником Хмельницького ощадного банку 7902 за реєстром, за повідомленням якого від 07.10.1991 року накладалася заборона відчуження спірного у цій справі нерухомого майна. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача подала заяву, в якій просила справу розгляд унти за її відсутності. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідачі АТ «Ощадбанк», Перша Хмельницька державна нотаріальна контора, [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити у справі рішення на підставі наявних матеріалів справи. Фактичні обставини встановлені судом. 25.02.1997 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки за умовами якого [PERSON] придбав у власність земельну ділянку площею 0,09 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лучковською Т.М. та зареєстровано у реєстрі за № 622. 06.03.1997 року виконавчим комітетом Хмельницької міської ради [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю серія та номер ІІ-ХМ №027859, яким посвідчено право власності останнього на земельну ділянку площею 0,09 га з кадастровим номером 6810100000:11:003:0087, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного державного акту 20.05.2014 року у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6810100000:11:003:0087, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0.09 га за [PERSON] . Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що 22.06.2007 року за № 5188259 реєстратором Перша Хмельницька державна нотаріальна контора зареєстроване обтяження у виді заборони (тип обтяження) на будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; власник [PERSON] . Додаткові дані: архівний номер 8674HMELNITSKI, Архівна дата: 08.03.1997, дата виникнення: 07.10.1991, № реєстру :1053-3, внутр.. № 4F01032924EE4F30414D, коментарій 159-82. Як підстава вказаного обтяження зазначено повідомлення б/н від 07.10.1991 року Хмельницького ощадного банку 7902 за реєстром. Згідно наданого витягу з матеріалів справи №02-02 «Реєстр для реєстрації заборон відчуження а також арештів, накладених судовими та слідчими органами» Першої Хмельницької державної нотаріальної контори за період з січня 1971 по 06.11.1997 роки встановлено, за №158 міститься запис про надходження 07.10.1991 року повідомлення з Сбербанку №7902 м. Хмельницького про накладення обтяження на належне [PERSON] майно: [ADDRESS] . Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд. Щодо позовних вимог до Першої Хмельницької державної нотаріальної контори. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема накладають та знімають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості, що підлягають державній реєстрації (пункт 9 частини першої статті 34Закону України "Про нотаріат"). Відповідно до статті 74 Закону України "Про нотаріат" одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернень органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50Закону України "Про нотаріат" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року в справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) вказано, що "згідно зі статтею 50 Закону України "Про нотаріат" у вказаній редакції, нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Аналогічні за змістом приписи закріплені у пунктах 1 і 2 глави 14 Розділу І Порядку № 296/5. Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права має бути ефективним, тобто призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Велика Палата Верховного Суду вважає, що закріплене у статті 50 Закону України "Про нотаріат" право на оскарження нотаріальної дії може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може призвести до відновлення порушеного права або інтересу безвідносно до дослідження правомірності дій інших осіб". У постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 липня 2022 року у справі № 461/2565/20 (провадження № 61-21209св21) зазначено, що "тлумачення статті 50 Закону України "Про нотаріат" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідчить, що слід розмежовувати оскарження: 1) нотаріальної дії, 2) відмови у вчиненні нотаріальної дії; 3) нотаріального акта. Таке оскарження може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може призвести до відновлення порушеного права або інтересу". При цьому суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти нотаріальні дії, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України "Про нотаріат" і належать до його компетенції. Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2018 року у справі № 754/16825/15-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 березня 2021 року у справі № 761/36415/18. У справі, що розглядається встановлено, що звертаючись до Першої Хмельницької державної нотаріальної контори позивач не надав жодних документів, які б свідчили про усунення підстав, які обумовили накладення відповідної заборони (не надав відповідного повідомлення особи, за вимогою якої було зареєстроване відповідне обтяження чи відповідного рішення суду). За таких обставин підстав для задоволення позову в частині вимог до Першої Хмельницької державної нотаріальної контори відсутні, оскільки за змістом статті 74 Закону України "Про нотаріат" до повноважень нотаріуса віднесено зняття заборони відчуження нерухомого майна виключно за повідомлення кредитора про погашення позики (кредиту), про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, або звернень органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, тобто з підстав, перелік яких є вичерпним. До того ж суд звертає свою увагу і на те, що фактично відповідна заборона була накладена в інтересах АТ «Ощадбанку», а отже саме остання є належним відповідачем у цій справі. Щодо позовних вимог до АТ «Ощадюанку» та [PERSON] . Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатись своєю власністю. Згідно з ст.ст.\~317,\~319,\~321 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - це заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. Згідно з ст. 9 вказаного Закону до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить забезпечення проведення державної реєстрації прав, здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є нотаріус. Як встановлено із матеріалів справи відповідне обтяження нерухомого майна (заборона відчуження) було накладено державним нотаріусом згідно поданої Хмельницьким ощадбанком заяви від 07.10.1991 року про накладення на належне [PERSON] майно. Суд звертає увагу на те, що правова природа у забороні на майно полягає у реальному забезпеченні зобов`язання. Так, згідно листа АТ «Державний ощадний банк» від 01.04.2025 року щодо наявності у [PERSON] заборгованості перед банком встановлено, що [PERSON] не є клієнтом банку. Жодних доказів того, що [PERSON] є боржником перед АТ «Ощадбанк» у відкритих виконавчих провадження матеріали справи не містять. Такі відомості в системі АСВП відсутні. Відсутні такі відомості в системі АСВП і стосовно [PERSON] . До того ж встановлено, що з 1997 року власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Вказані обставини підтверджують відсутність права АТ «Ощадбанк» на звернення стягнення на спірну земельну ділянку. З огляду на те, що по справі на цей час відсутні жодні докази на підтвердження доцільності й необхідності продовження дії обтяження зазначеного вище нерухомого майна, що як наслідок впливає на можливість позивача повноцінно реалізувати свої права як власника майна, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині вимог про скасування обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно. Щодо позицій представника відповідача про те, що АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ" є неналежним відповідачем, суд виходить з наступного. Відповідно до п.2 Постанови Верховної Ради України від 20.03.1991 р. «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність» було оголошено власністю України Український Республіканський банк Держбанку СРСР, Український Республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку «Укрпромбудбанк», Український Республіканський Банк Ощадного банку СРСР, Український республіканський банк Зовнішекономбанку СРСР з їх мережею, обчислювальним центрами, усіма активами, пасивами. Наказом Українського Республіканського банку від 02.01.1992 року за №2-К у відповідності з Статутом, зареєстрованим Національним банком України 31.12.1991 року за №4, Український Республіканський банк Ощадного банку СРСР, з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій, перетворено в Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України) - постанова Вищого господарського суду України від 29.09.2009 року у справі №2/112. Крім того, пряма вказівка на безпосереднє правонаступництво банківських установ міститься в постановах Кабінету Міністрів України від 09.01.2008 року №1 «Про виплату в 2008 році громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 2 січня 1992 р. в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України, та облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобов`язання СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР, придбані на території Української РСР», від 23.04.2012 року №346 «Про виплату в 2012 році громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 2 січня 1992 р. в установи Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, та в облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобов`язання СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР, придбані на території Української РСР» (пункти 1). Із статуту Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України, зареєстрованого НБУ 31 грудня 1991 року відомо, що Державний спеціалізований комерційний Ощадбанк України (Ощадбанк України), створений відповідно доЗакону України від 20 березня 1991 року «Про банки та банківську діяльність» і входить в банківську систему України. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.1999 року за № 876 "Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України"на виконання розпорядження Президента України від 20.05.1999 року №106 та з метою удосконалення структури і організації управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України, створення умов для більш ефективної реалізації державою прав власника вирішено перетворити Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України) у відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Установлено, що Банк є правонаступником прав і обов`язків Ощадбанку. 02 червня 2011 року внесено зміни до Статуту Банку, якими слово «відкрите» змінено на «публічне». Постановою КМУ\~від 5\~червня 2019\~р.\~№ 568\~«Питання акціонерного\~товариства Державний\~ощадний банк\~України» затверджено статут такого банку, згідно якого цей банк є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, зареєстрованого Національним банком 31 грудня 1991 р. за № 4. З вищенаведеного слідує, що як з моменту створення системи Ощадбанків так і до сьогоднішнього часу такі відносяться до державних банків, а АТ «Державний ощадний банк України» є правонаступником відповідного банку України, в інтересах якого накладено спірну заборону на нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: partial