Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

У березні 2023 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: виконавчий комітет Феодосіївської сільської ради, служба у справах дітей та сім`ї Феодосіївської сільської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні бабусі з внуком та участі у його вихованні. Позов обґрунтований тим, що позивач є бабусею [PERSON] , [INFO] , мамою дитини є [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом ІІ групи з 01.04.2017 р. (безстроково) та визнана рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24.12.2012 р. недієздатною, а позивач є її опікуном. Із листування із Службою у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації стало відомо, що рішенням виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради від 19.08.2022 р. №5 відповідач [PERSON] призначена опікуном [PERSON] . За таких обставин просила суд зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні з онуком [PERSON] , 2021 р.н., визначивши наступний спосіб участі у спілкуванні з онуком: щовівторка з 10:00 до 12:30 та щосуботи з 10:00 до 12:30 за присутності опікуна [PERSON] за адресою проживання дитини, а саме: [ADDRESS] , а також з можливістю спільного відвідування культурно-розважальних заходів для дитини та інших заходів, спрямованих на її розвиток. 19.09.2023 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просила відмовити в задоволенні позовних в повному обсязі. 18.10.2023 р. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач [PERSON] просила задовольнити позов. 15.11.2023 р. суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просила відмовити в задоволенні позовних в повному обсязі. 03.05.2024 р. до суду надійшов додаткові письмові пояснення, в яких представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просила відмовити в задоволенні позовних в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про розгляд справи судом повідомлена належно. Представник відповідача [PERSON] подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за відсутності сторони відповідача та відмовити у позові. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не прибув, через канцелярію суду подала заяву, якій просила проводити розгляд справи за її відсутності. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Феодосіївської сільської ради (виконавчий комітет Феодосіївської сільської ради) в судове засідання не прибув, через канцелярію суду подала заяву, якій просила проводити розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі обставини у справі і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є бабусею [PERSON] , [INFO] , а мамою дитини є [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом ІІ групи з 01.04.2017 р. (безстроково) та визнана рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24.12.2012 р. недієздатною, а позивач є її опікуном. Розпорядженням Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 08.07.2021 р. №452 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до Витягу з протоколу №14 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в м. Києві державній адміністрації від 15.07.2021 р. встановлено, що малолітнього [PERSON] , [INFO] , влаштувати до Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького строком на 6 місяців. Рішенням виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради від 19.08.2022 р. за №5 призначено гр. [PERSON] опікуном малолітнього [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з із заяви від 22.02.2023 р. на ім`я начальника Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від [PERSON] , остання як опікун [PERSON] не заперечує щодо зустрічей з бабусею, але оскільки дитина знаходиться на лікуванні, просить відтермінувати зустріч з бабусею до закінчення лікування (не раніше 1 квітня). Відповідно до висновку Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 14.12.2023 р. за №13, визнано за доцільне [PERSON] приймати участь у вихованні онука [PERSON] , [INFO] , шляхом проведення побачень із ним на нейтральній території в присутності опікуна або третіх осіб (представник служби у справах дітей, відділу соціального захисту) один раз на місяць, за умови попереднього узгодження місця і часу побачень з опікуном [PERSON] . Вказаний висновок затверджений на засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 14.12.2023 р. Стаття 76 ЦПК України визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами першою-другою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., принциповим є положення про те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У п. 6 Декларації проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р., ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 р. (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль. Відповідно до статті 17 Закону України ?Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини? суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність (Рішення ЄСПЛ Богоносови проти росії від 05 березня 2019 року, п. 82). Тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа Гокканнен проти Фінляндії, ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа Мамчур проти України ЄСПЛ від 16 липня 2015 р., справа Крапівін проти Росії, ЄСПЛ від 12 липня 2016 р.). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини 3 статті 291 ЦК України, фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 151 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Проте норми Сімейного кодексу України, встановлюють особисті немайнові права та обов`язки інших членів сім`ї та родичів. У частині першій статті 257 СК України встановлено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Законодавцем визначено механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення (частини друга, третя статті 257 СК України). Відповідно до статті 263 СК України спори щодо участі баби, діда, прабаби, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Згідно зі статтею 19 СК України при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Доказів тієї обставини, що спілкування баби з внуком суперечить інтересам дитини, перешкодить його нормальному розвитку та негативно вплине на його психічний чи фізичний стан, або ж становить загрозу для нього, матеріали справи не містять (відповідачем не надано). Також матеріали справи не містять даних щодо протиправних дій чи поведінки баби стосовно свого внука. При визначенні способу участі баби, суд враховує малолітній вік дитини, її індивідуальні потреби в цьому віці для здорового розвитку, принцип розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, забезпечення найкращих інтересів дитини, підтримку зв`язків з родичами та необхідності виховання дитини в родинному колі, відчуття любові та турботи, в тому числі, від баби по лінії матері. Також, суд враховує, що інтересам дитини відповідає збереження родинних зв`язків, у тому числі з бабою по лінії матері, це буде сприяти повноцінному самоусвідомленню дитини та її належному вихованню. В даному разі суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] , приймає до уваги наданий до суду висновок органу опіки та піклування, який узгоджується із встановленими обставинами у справі та наданими доказами, та вважає, що дійсно наведені у ньому та встановлені судом обставини, та визначені у висновку способи участі баби у вихованні онука відповідають інтересам дитини. Так, враховуючи всі наявні письмові докази у справі та встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову, вирішив зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у спілкуванні із онуком [PERSON] , [INFO] , визначити та встановити наступні способи участі [PERSON] у спілкуванні із онуком [PERSON] , [INFO] , а саме: шляхом проведення побачень із ним на нейтральній території в присутності опікуна або третіх осіб (представник служби у справах дітей, відділу соціального захисту) один раз на місяць, за умови попереднього узгодження місця і часу побачень з опікуном [PERSON] .

Outcome: approved