Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

01 липня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі - продажу квартири № 99.05 - 884 від 24 травня 1999 року, укладеного у Жовтневому Філіалі Одеської Спеціалізованої Біржі Нерухомості та зареєстрованого 18.06.1999 р. у КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради під номером 577 у реєстровій книзі 331 пр. на сторінці 48, яка розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 22,4 кв.м., корисною площею 13,8 кв.м. Свої вимоги мотивувала тим, що предметом даного позову є визнання дійсним договору купівлі - продажу нерухомого майна № 99.05 - 884 від 24 травня 1999 року, укладеного у Жовтневому Філіалі Одеської Спеціалізованої Біржі Нерухомості, зареєстрованого 18.06.1999 року у КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської Ради під номером 577 у реєстровій книзі 331пр на сторінці 48, а саме квартири [ADDRESS] , загальною площею: 22,4 кв.м. корисною площею 13,8 кв.м., яка була придбана [PERSON] у відповідача, [PERSON] і [PERSON] , що діяла від імені власника квартири на підставі довіреності № 754 від 26 червня 1998 року. Сума угоди складала 5 100 (п?ять тисяч сто гривень). Укладення даного договору на товарній біржі обумовлено тим, що у 1999 році практика укладання договорів відчуження через біржі була доволі поширеною. Договір був повністю виконаний, продавець отримав грошові кошти у повному обсязі, знявся з реєстрації по квартирі, звільнив її, забрав належні йому речі, а покупець вселився у квартиру, утримував її у належному стані, сплачував комунальні послуги, зареєстрував право власності у КП «МБТІ та РОН». Оскільки на час укладання договору, правочини, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, вказаний договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був. [INFO] власник квартири, [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22 жовтня 2024 року виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції. Після його смерті відкрилась спадщина і позивачка, як його дочка і спадкоємиця першої черги за законом, звернулася до приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу, Білик В.В. із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено на підставі того, що вищевказаний договір не був нотаріально посвідчений. На теперішній час виникла необхідність звернення до суду з даним позовом для реалізації позивачем своїх правомочностей власника квартири. Ухвалою судді від 07.08.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи у відкритому судовому за сіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 26.08.2025 року на 15.00 год. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивачка [PERSON] та її представник у судове засіданні не з`явилися. До канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримали, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. Відзив на позовну заяву не надав. Відповідач [PERSON] повідомлявся про дату та час розгляду справи, шляхом надсилання судової кореспонденції на адресу його зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Уся судова кореспонденція, скерована на ім`я [PERSON] повернута до суду без вручення з підстав відсутності адресата за вказаною адресою. Третя особа Жовтневий філіал Одеської спеціалізованої біржі нерухомості у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. Повідомлявся про дату та час розгляду справи, шляхом надсилання судової кореспонденції на адресу його зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Уся судова кореспонденція, повернута до суду без вручення з підстав відсутності адресата за вказаною адресою. Частиною 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Також, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка сповіщена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири. Судом встановлено, що 24 травня 1999 року між [PERSON] , як покупцем, та [PERSON] як продавцем, що діяла від імені власника квартири [PERSON] на підставі довіреності № 754 від 26 червня 1998 року, був укладений договір купівлі-продажу № 99.05-884 квартири [ADDRESS] . Відповідно до п. 6 договору купівлі-продажу нерухомого майна № 99.05-884 від 24 травня 1999 року, квартиру було продано за 5100 гривень, які отримані продавцем до підписання договору купівлі-продажу нерухомого майна. Відповідач зі своєї сторони також виконала всі взяті на себе зобов`язання по договору отримав грошові кошти у повному обсязі, знявся з реєстрації по квартирі, звільнив її, забрав належні йому речі, а покупець вселився у квартиру, утримував її у належному стані, сплачував комунальні послуги, зареєстрував право власності у КП «МБТІ та РОН». Крім того, згідно довідки з КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської Ради № 30936/04-04 від 17.11.2023 року повідомлено, що станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстроване за фізичною особою « [PERSON] » вказане рос. Мовою згідно із записом у реєстровій книзі) на підставі договору №99.05-884 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Жовтневого Філією Одеської Спеціалізованої Біржи Нерухомості 24.05.1999. Реєстраційний запис зроблено 18.06.1999 за реєстровим номером 577 у реєстровій книзі 331 1 на сторінці 48. Таким чином, при укладенні даного договору сторони дійшли угоди про всі суттєві умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, що підтверджується договором купівлі-продажу, підписаним сторонами та зареєстрованим на Жовтневій Філії Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості. [INFO] власник квартири, [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22 жовтня 2024 року виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції. Умови угоди повністю виконані покупцями та продавцем, що вказує на те, що угода відповідала дійсній волі обох сторін. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі (ст. 219 ЦК України). Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України. Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної. Крім того, відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеної з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона передала іншій квартиру. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу нерухомого майна за договором від 18.10.1999 року ніким не спростовані та свідчать про те, що позивач є добросовісним набувачем нерухомого майна. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин, коли покупець передав гроші за куплену квартиру, а відповідач передав йому у відповідь квартиру та правовстановлюючі документи, а позивач відповідно їх прийняв, та розпочав користуватися вказаною квартирою, то суд, на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963 р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Отже, враховуючи всі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що при укладанні договору сторони домовились щодо усіх істотних умов, всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, сторони мали вільне волевиявлення, необхідний обсяг цивільної дієздатності, таким чином є усі підстави для визнання договору дійсним. Крім того, згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З урахуванням вищевказаного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, підлягає задоволенню шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 99.05 - 884 від 24 травня 1999 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved