Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного з ТОВ «ФК «Кредіплюс» договору про споживчий кредит №140667 від 17.05.2024 позичальник [PERSON] отримав кредит на особисті потреби у розмірі 17722 грн., на строк 126 календарних днів, зі сплатою фіксованої відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 300% річних та комісією за надання кредиту у розмірі 3721,62 грн (21%). 10.10.2024 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та позивачем укладено договір факторингу №10102024, за умовами якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими відсотками, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Кредіплюс». Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка становить 30212 грн 19 коп., що складається з: 17722 грн - заборгованість за тілом, 11689,19 грн. - заборгованість за відсотками, 801 грн - комісії, та яку позивач просить стягнути на свою користь, а також судовий збір та витрати на правову допомогу. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.03.2025 вказану справу передано за підсудністю до Оболонського районного суду міста Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 29.04.2025 головуючим у справі визначено суддю Дибу О.В. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05.05.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції, відзиву на позов не надав, в матеріалах справи міститься заява представника відповідача про розгляд справи за його та відповідача відсутності, позовні вимоги визнали частково, не заперечували проти стягнення з відповідача тіла кредиту у розмірі 10527,05 грн з посиланням на те, що відповідач отримав саме вказану суму. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. З матеріалів справи убачається, що 17.05.2024 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №140667, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит на споживчі (особисті) потреби у розмірі 17722 грн, на строк 126 календарних днів з 17.05.2024 по 20.09.2024, зі сплатою фіксованої відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 300% річних (0,6906% в день) та комісією за надання кредиту у розмірі 3721,62 грн (21%). Згідно п.2.2.1 сума кредиту становить 17722 грн та надається в наступному порядку: 3473,33 грн - для погашення заборгованості за договором про споживчий кредит №136074 від 03.04.2024 укладеним з кредитодавцем, 10527,05 грн - позичальнику на картковий рахунок, 3721,62 грн - на погашення заборгованості за комісією. Пунктом 2.10 договору визначено, якщо позичальник не сплатив/не повністю сплатив періодичний платіж в день настання дати його належної сплати визначеної графіком платежів, а також протягом 5 календарних днів після настання дати платежу, то на 6 день від дати неналежної сплати позичальник, якщо тільки він не звільнений від обов`язку сплачувати неустойку зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця штраф у розмірі 200 грн, а в подальшому починаючи з 7 дня пеню в розмірі 20 грн за кожний календарний день прострочення та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, але не більше 15% суми простроченого платежу. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, [PERSON] систематично не виконує взяті на себе за кредитним договором зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, допустив заборгованість у розмірі 30212 грн 19 коп., що складається з: 17722 грн - заборгованість за тілом, 11689,19 грн. - заборгованість за відсотками, 801 грн - комісії. 10.10.2024 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та позивачем укладено договір факторингу №10102024, за умовами якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими відсотками, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Кредіплюс». На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Посилання сторони відповідача на те, що на рахунок відповідача було перераховано суму у розмірі 10527,05 грн, у зв`язку з чим відповідач має повернути позивачу виключно вказану суму, яка складає тіло кредиту, не узгоджуються з обставинами справи, не відповідають наявним в матеріалах справи доказам та нормам чинного законодавства. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Окрім цього, між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери» укладено договір №04/02/25-01 про надання правничої допомоги від 04.02.2025, додаткову угоду №14 від 04.02.2025, видано довіреність на представництво інтересів ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» від 04.12.2024, складено акт прийому-передачі наданих послуг від 04.02.2025, на підставі яких вартість надання правової допомоги (складання позовної заяви, вивчення матеріалів справи, підготовка адвокатського запиту, підготовка та подача клопотання), склала 7000 грн, які у відповідності до п.3.6 договору про надання правничої допомоги сплачуються на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта. Представник відповідача звертався до суду із заявою про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 2000 грн посилаючись на те, що позовна заява фактично містить дублювання норм чинного законодавства, а сторона позивача систематично здійснює звернення до судів по аналогічним правовідносинам та фактично змінює учасників, суми до стягнення та реквізити договорів, що свідчить очевидно завищену суму, заявлену до стягнення на правничу допомогу. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 - 36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення ст. 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2019 у справі №756/2114/17 (провадження 61-10774св18). Судом встановлено, що у справі було відкрито спрощене позовне провадження, в судових засіданнях представник позивача участі не брав, звертався до суду через підсистему «Електронний суд». Суд також звертає увагу на те, що відповідач частково визнав позовні вимоги. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved