Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за утримання житла та комунальних послуг у розмірі 6295,65 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , а зазначений будинок перебуває на утриманні позивача, мешканцям якого ним надаються житлово - комунальні послуги. Вказаний будинок перебуває на балансі позивача з 23.10.2019 на підставі договору про передачу на баланс багатоквартирного житлового будинку №ДІ230819 від 23.10.2019, для мешканців надаються житлово-комунальні послуги. Наказом ТОВ «Інвестбудгаличина» №54 від 23.10.2019 затверджено тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для будинку [ADDRESS] у розмірі 12,10 грн. за 1 кв.м. Позивач, який здійснює обслуговування будинку та прибудинкової території на підставі договору про передачу в управління багатоквартирного житлового будинку та додаткової угоди до нього, зобов`язання виконує належним чином. Натомість, відповідач свої зобов`язання не виконує, не здійснює платежів за отримані послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 27.12.2024 становить 6295,65 грн., та яку просить позивач стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі. 04.02.2025 [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії та просив суд постановити рішення, яким визнати незаконними дії Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТБУДГАЛИЧИНА» (ЄДРПОУ 36520848) щодо видачі Наказу № 54від 23.10.2019 «Про затвердження типового Договору про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій, та сприяння у отриманні комунальних послуг у житловому комплексі ( [ADDRESS] ) та скасувати затверджений цим Наказом тариф у розмірі 12,10 грн. за кв.м. та типовий Договір про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій, та сприйняття у отриманні комунальних послуг у житловому комплексі [ADDRESS] ); стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТБУДГАЛИЧИНА» (ЄДРПОУ 36520848) на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000,00 грн. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що згідно договору про передачу на балнас багатоквартирного житлового будинку № ДІ230819 від 23.10.2019, укладеного між ТОВ « Фірма Інтеграл» та ТОВ «ІНВЕСТБУДГАЛИЧИНА» передає, а балансоутримувач приймає на баланс об`єкт: «будівництво житлового торговельно- офісного комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями та наземно-підземним паркінгом на [ADDRESS] » та зобов`язується виконувати функції балансоутримувача багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями, відповідно до Закону України «Про житлово- комунальні послуги». Відповідно до п.2.1. розділу 2 цього Договору, датою передачі будинку на баланс балансоутримувача є дата підписання акта приймання-передачі будинку з балансу на баланс, згідно п. 1.8 Договору. Балансоутримувач з дати підписання акта приймання-передачі будинку з балансу на баланс укладає угоди на постачання теплової енергії, електричної енергії, води та послуг водовідведення для потреб будинку у встановленому законодавством порядку. Додатком №1 до зазначеного договору є акт приймання-передачі будинку з балансу на баланс. Зі змісту вказаного акту, укладеного 23.10.2019 року між замовником та балансоутримувачем випливає, що ТОВ « Фірма Інтеграл» передає, а TOB «ІНВЕСТБУДГАЛИЧИНА» приймає: на баланс та зобов`язується виконувати функції балансоутримувача багатоквартирного житлового будинку, який знаходиться за адресом [ADDRESS] та [PERSON] ). Вказаний Акт складений та підписаний комісією у складі з трьох осіб, зокрема: голова: представник TOB «ІНВЕСТБУДГАЛИЧИНА» - директор Журавель Т.Г..; члени комісії: від ТОВ « Фірма інтеграл» - директор Загоскін В.М., представник TOB «ІНВЕСТБУДГАЛИЧИНА» - технічний директор Сайненко В.В. Однак представником позивача за первісним позовом не надано до суду жодних договорів укладених на постачання теплової енергії, електричної енергії, води та послуг водовідведення для потреб Будинку [ADDRESS] на виконання вимог п.2.2 розділу 2 Договору № ДІ230819 від 23.10.2019року. Комісія з метою фіксування технічного стану багатоквартирного будинку перед списанням проводить його огляд. Під час огляду комісія може використовувати наявну в балансоутримувача технічну документацію (акт прийняття в експлуатацію, матеріали технічної інвентаризації, плани зовнішніх мереж тощо), а також дані бухгалтерського обліку щодо будинку. За результатами роботи комісії складається акт про списання багатоквартирного будинку з балансу за формою згідно з додатком. Акт про списання багатоквартирного будинку з балансу підписується Ьсіма членами комісії та затверджується балансоутримувачем. Після затвердження балансоутримувачем акта про списання багатоквартирного будинку з балансу процедура списання відповідного будинку вважається закінченою. Копія акта про списання багатоквартирного будинку з балансу надається балансоутримувачем співвласнику (співвласникам) багатоквартирного будинку, об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку) за його (їх) зверненням. Зазначене вказує на те, що вищезазначений Акт приймання-передачі Будинку з балансу на баланс від 23.10.2019 року складений в порушення вказаного Порядку, оскільки фіксує не списання з балансу ТОВ « Фірма інтеграл» Об`єкт: «Будівництво житлово- торговельного комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями та наземно-підземним паркінгом, а передачу його на баланс іншому підприємству, а саме: TOB «ІНВЕСТБУДГАЛИЧИНА», при цьому він підписаний комісією у складі лише трьох осіб, без залучення уповноваженої особи від співвласників багатоквартирного будинку, за відсутністю відповідного розпорядчого документа ТОВ « Фірма інтеграл» про списання цього об`єкта нерухомого майна та без передачі копії цього Акту співвласнику (співвласникам) багатоквартирного будинку, а тому такий документ не може вважатись законним, а правочини щодо передачі об`єкта нерухомого майна, який оформлений зазначеним Актом є нікчемним. Окрім того позивачем не надано суду доказів того, що співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] було прийнято рішення про визнання TOB «ІНВЕСТБУДГАЛИЧИНА» управителем даного будинку з Товариством було укладено від імені всіх співвласників договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з визначенням за домовленістю сторін вартості такої послуги. У порушення вказаних вимог закону представник позивача за первісним позовом не надав відповідних доказів на підтвердження того, що будинок [ADDRESS] знаходиться на утриманні у TOB «ІНВЕСТБУДГАЛИЧИНА», для мешканців якого ним надаваються житлово-комунальні послуги та письмово не повідомив суд про причини, з яких не може бути подано належно засвідчену копію такого письмового доказу. Крім того, представником позивача за первісним позовом не надано до суду жодних договорів укладених TOB «ІНВЕСТБУДГАЛИЧИНА» на постачання теплової енергії, електричної енергії, води та послуг водовідведення для потреб Будинку [ADDRESS] з 23.10.2019 і до моменту звернення в суд з даним позовом. Отже TOB «ІНВЕСТБУДГАЛИЧИНА» не набуло статусу управляючої компанії багатоквартирного будинку [ADDRESS] відповідно до вимог чинного законодавства, тому вартість та складові тарифу послуги з управління багатоквартирним будинком представником позивача у первісному позові не наводяться, а безпідставно зазначається про стягнення заборгованості за внесками на утримання житла та комунальних послуг. Окрім того позивач просить стягнути моральну шкоду, оскільки зазнав душевних страждань у зв`язку із незаконними діями позивача, яку оцінює в20 000,00 грн. Представник позивача в позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судвовому засіданні проти первинного позову заперечив, посилаючись на його необґрунтованість, а зустрічний позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 61,0 кв. м., що підтверджується долученою до матеріалів позовної заяви копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Вказаний будинок перебуває на балансі позивача з 23.10.2019 на підставі договору про передачу на баланс багатоквартирного житлового будинку № ДІ230819 від 23.10.2019року, для мешканців надаються житлово-комунальні послуги. Наказом ТОВ «Інвестбудгаличина» №54 від 23.10.2019 затверджено тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для будинку [ADDRESS] у розмірі 12,10грн. за 1 кв.м. Натомість, відповідач свої зобов`язання не виконує, не здійснює платежів за отримані послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 27.12.2024 становить 6295,65 грн., та яку просить позивач стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 4 ст. 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власність зобов`язує. Згідно з ч. 1 ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 360 Цивільного кодексу України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що в межах даного спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» правомірно пред`явлено вимоги до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 6295,65 грн. При визначенні суми боргу, суд бере за основу долучений позивачем розрахунок заборгованості, який складений у повній відповідності з чинним законодавством та перевірений судом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (стаття 16 Цивільного кодексу України). Спосіб захисту, що визначається ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має бути «ефективним» як у законі, так й на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєва проти України» від 05.04.2005 року (заява № 38722/02)). Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Право визначення способу захисту порушеного покладено на позивача, суд не вправі втручатися у визначення позивачем способу захисту порушеного права. Невірно обраний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови у задоволенні позову. Так, у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі № 462/5889/16-ц міститься правовий висновок, що оспорювання правильності нарахування розміру плати за певні види житлово-комунальних послуг (заборгованості за такими), що є різновидом претензії, - чинним законодавством як спосіб захисту не передбачений, споживачі вправі у випадку пред`явлення до них вимог про стягнення таких нарахувань заперечувати стосовно них з наданням відповідних доказів. Велика Палата Верховного Суду у п. 57 постанови від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17 звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Також, відповідно до практики ЄСПЛ (п. 145 рішення від 15.11.1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, заява № 22414/93) та п. 75 рішення від 05.04.2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява № 38722/02), в кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту). (Аналогічний за змістом висновок викладено у п.п. 63, 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2018 року у справі № 910/3009/18). У постанові від 31.08.2021 року у справі № 910/931/20 Верховний Суд звернув увагу на те, що, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом (подібна позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 року по справі № 916/1415/19. З огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом визнання неправомірними дій відповідачів щодо нарахування заборгованості та зобов`язання припинити нарахування заборгованості не захистить порушене право позивача. В силу положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач має право на здійснення перерахунку заборгованості у разі ненадання послуг або надання не в повному обсязі, неналежної якості за умови доведеності належним чином таких обставин. Крім того, у разі неналежного утримання будинку, забезпечення його технічного ремонту, позивач не позбавлений права звернутись до балансоутримувача будинку з вимогами про проведення такого ремонту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також в зв`язку з пошкодженням майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки в порушення вимог ст.81 ЦПК України позивачем не надано жодного доказу на підтвердження тих обставин, на які вона посилається як на підставу для відшкодування моральної шкоди. Повно, об`єктивно та всебічно дослідивши всі надані письмові докази по справі, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом необхідно відмовити у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved