Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

10.04.2025 до Краснопільського районного суду Сумської області надійшла позовна заява [PERSON] в особі представника - адвоката Казака Михайла Владиленовича до [PERSON] про встановлення факту батьківства. В обґрунтування позову представник позивача зазначає, з 20.11.2010 по 11.03.2024 дружина позивача [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] . Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області у справі №578/1804/23 від 07.02.2024 шлюб було розірвано. У період перебування у шлюбі у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] . Також представник позивача вказує, що оскільки [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , то усвідоцтві про народження доньки [PERSON] її батьком був зазначений відповідач, проте в дійсності шлюбні стосунки між відповідачем та [PERSON] припинилися в лютому 2020 року, а в березні 2020 року позивач познайомився та почав спільно проживати з [PERSON] як її чоловік. Тоді як в серпні 2020 року стосунки між останніми припинились за життєвих обставин, оскільки в той час [PERSON] примирилась з відповідачем з метою збереження сім`ї, але в січні 2024 року позивач випадково зустрівся з [PERSON] та зрозумів, що кохав її весь час, поки вони не були разом. Крім того під час випадкової зустрічі [PERSON] повідомила позивача, що також продовжує його кохати, що розлучається, та що в неї народилась донька. Позивач з [PERSON] відновили відносини та почали жити разом, а 21.12.2024 одружилися. Після реєстрації шлюбу [PERSON] повідомила позивачеві, що біологічним батьком її доньки є не відповідач, а він (позивач). Тому на даний час є необхідність визнати батьківство [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2025 матеріали передані для розгляду судді Зері Ю.О. Суд на виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України 15.04.2025 направив до Краснопільської селищної ради Сумського району Сумської області запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача - фізичної особи, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності. 21.04.2025 за вх. №ЕП688 та 14.05.2025 за вх. №1242 до суду надійшли відповіді Краснопільської селищної ради Сумського району Сумської області щодо реєстрації місця проживання відповідача. Рішенням Вищої ради правосуддя № 1105/0/15-25 від 22.05.2025 змінено з 2 червня 2025 року територіальну підсудність судових справ Краснопільського районного суду Сумської області шляхом її передачі до Зарічного районного суду міста Суми. Відповідно до довідки керівника апарату Зарічного районного суду м. Суми за актом приймання-передачі справ та документів від 20.06.2025 у зв`язку зі зміною територіальної підсудності судових справ Краснопільського районного суду Сумської області матеріали справи № 578/330/25передані до Зарічного районного суду м. Суми, з урахуванням особливостей реєстрації та розподілу справ, визначених рішенням зборів суддів від 27.06.2025 № 13. Рішенням Вищої ради правосуддя від 08.07.2025 вирішено відрядити суддю Краснопільського районного суду Сумської області Зерю Юлію Олександрівну до Зарічного районного суду міста Суми для здійснення правосуддя строком на 1 (один) рік із 14 липня 2025 року. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.07.2025 матеріали справи № 578/330/25 (провадження 2/591/1898/25) передані для подальшого розгляду судді Зері Ю.О Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 23.07.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків. На виконання вимог вказаної ухвали суду 28.07.2025 представник позивача виконав вимоги ухвали суду, подав до суду заяву про усунення недоліків. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29.07.2025 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу у порядку загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання на 28.08.2025 о 13:30 год з повідомленням сторін. Відповідач у судове засідання не прибув, 27.08.2025 через канцелярію суду за вх. № 33349 подав відзив на позов, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову та просив суд розглядати справу без його участі. Позивач та його представник позивача у судове засідання не прибули, через канцелярію суду представник позивача подав заяву від 28.08.2025 за вх. № 33522, у якій просив суд проводити підготовче засідання без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав та уточнив, що вірним іменем дитини є [PERSON] , у той час як у прохальній частині позову помилково вказано ім`я дитини [PERSON] . До заяви представник позивача подав нотаріально посвідчені пояснення третьої особи, у яких остання підтвердила усі обставини, викладені у позовній заяві, просила встановити факт батьківства позивача щодо дитини [PERSON] , а також просила проводити судове засідання за її відсутності. Відповідно до статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Можливість ухвалення рішення судом за результатами підготовчого засідання у випадку визнання позову відповідачем передбачена частиною третьою статті 200, частиною четвертою статті 206 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.11.2010 по 11.03.2024 дружина позивача [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] . Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області у справі №578/1804/23 від 07.02.2024 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується актовим записом про шлюб №76 від 03.04.2025. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Краснопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №04 від 14.01.2021, [PERSON] народилася [INFO] у м. Суми, батьком дитини згідно свідоцтва про народження записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . 21.12.2024 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Путивльському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №101, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Як зазначає позивач, у період перебування [PERSON] у шлюбі з [PERSON] була народження дитина [PERSON] , батьком якої, як стало відомо після спливу більше ніж чотирьох років після її народження є саме позивач, а відповідач записаний батьком у свідоцтві про народження лише тому, що на той час вони з [PERSON] були подружжям. Враховуючи, що на даний час шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, а позивач та [PERSON] уклали шлюб між собою, позивач виявив намір встановити батьківство щодо малолітньої дитини, біологічним батьком якої він є. Згідно з частиною першою статті 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Підстави та порядок визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою унормовані у статті 126 СК України. Частинами першою-третьою статті 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до статті 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі статтею 129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до роз`яснень пункту 9 вказаної вище постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Відповідно до пп. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Статтею 134 Сімейного кодексу України передбачено, що на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Нормами статей 12, 13 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України). Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно із частинами 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, які беруть участь у справі. Доказуванню не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд з урахуванням інтересів дитини, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені та беручи до уваги, що відповідач позовні вимоги визнав повністю, доходить висновку, що позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вирішення питання про судові витрати суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно з положеннями частини 1 статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, позивачу за його рахунок підлягають відшкодуванню 50 відсотків витрат по сплаті судового збору у даній справі за позовну вимогу про визнання батьківства у розмірі 605,60 грн. Також позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 605,60 грн судового збору, що становить 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved