Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

У квітні 2025 року до Голосіївського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Макс кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 7243,2грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.11.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-10061795. Так, як відповідач не сплатив заборгованість в добровільному порядку, позивач звернувся до суду із позовом з метою відновлення своїх порушених майнових прав. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена і складає 7243,20грн, з яких: сума кредиту 3000,00грн, заборгованість за комісією в розмірі 600,00грн, заборгованість за процентами в розмірі 2143,20грн, заборгованість зі штрафів 1500,00грн. Тому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 7243,20грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 28 ківтня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленням сторін. Відповідачу наданий строк для надання відзиву (а.с.68-69). 12.05.2025 від відповідача надійшов відзив на позов, відповідач позовні вимоги не визнає, вказуючи, що 10.11.2024 ТОВ «Макс кредит» було надано фінансову послугу [PERSON] шляхом укладання кредитного договору №00-10061795 від 10.11.2024 про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов договору, невід`ємною частиною цього договору є правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, які розміщенні на сайті ТОВ «Макс кредит». Згідно до договору датою укладання договору між ТОВ «Макс кредит» та клієнтом є дата його підписання, а договір є укладеним з моменту відправки грошових коштів. Однак, надана копія договору не містить підпису відповідача. Крім того, позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт видачі кредиту. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці правильно. Сукупна сума неустойки (штрафа, пені) нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Також, в матеріали справи не містять доказів(поштових квитанцій)направлення позивачем досудових вимог про необхідність сплати простроченої заборгованості. Відповідач просив суд відмовити в задоволені позовних вимог. 22.05.2025 до суду надійшла відповідь на відзив від позивача відповідно до якої зазначив, що договір підписаний електронним підписом електронним ідентифікатором, в порядку укладення електронного договору, почергово здійснивши ознайомлення із змістом, ідентифікацію та підписання. Кошти відповідачу було перераховано через компанію ТОВ «ПРОФІТГІД», яка є учасником платіжної системи з відповідною ліцензією. Щодо стягнення штрафу, то відповідач вказував, що набрали чинності зміни до спеціального Закону України «Про споживче кредитування», відповідно, позивачем правомірно заявлено вимоги про стягнення неустойки. Проценти за користування кредитом нараховані за строк фактичного користування кредитом, що відповідає умовам договору та нормам Цивільного кодексу України. Відповідачу направлялась вимога, що міститься в матеріалах справи, у зв`язку з цим позовна заява містить вимогу про сплату тіла кредиту, комісії, штрафу та відсотків за фактичний строк користування. Позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 11.06.2025 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від відповідача відповідно до яких зазначив, що ТОВ «Макс кредит» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до вищезазначеної ліцензії виданої ТОВ «Макс кредит». Таким чином, позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Оскільки, ТОВ «Макс кредит» є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, відповідно надати будь який первинний бухгалтерський документ стосовно рахунку [PERSON] , є неможливим. Так, згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що товариством здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору, а відтак є порушення норм закону, що визначені в п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» та статтею 625 ЦК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.11.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-10061795. Відповідно до пункту 1.1. Договору, Кредитодавець надає Позичальнику Кредит у національній валюті у вигляді Кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, а Позичальник зобов?язується одержати та повернути Кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов?язки, передбачені Договором. Відповідно до пункту 1.2. Договору сума Кредитного ліміту складає: 3000,00грн. Відповідно до пункту 1.3. Договору Строк дії кредитної лінії (Строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов?язаний повернути суму кредиту Кредитодавцю в останній день Строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) «05» листопада 2025р. згідно умов пункту 3.6 цього Договору. Відповідно до пункту 1.4. Позичальник зобов?язаний оплатити проценти в Періодичну дату платежу, а саме: «05» грудня 2024р., та на кожний 25 день після цієї дати (розрахунковий платіжний період) протягом строку дії кредитування. Відповідно до пункту 1.5.1. Договору стандартна процентна ставка складає 0,94% від суми кредиту за кожний день користування Кредитом, застосовується у межах Строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору. Позичальником під час укладення кредитного договору пройдено ідентифікацію шляхом використання системи ВаnkID НБУ, відповідно до п.2.1 Договору. Договір підписано електронним підписом позичальника, одноразовий ідентифікатор 72207. Згідно із частиною першоюстатті 205 ЦК Україниправочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першоюстатті 1054 ЦК Українипередбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першоїстатті 205 ЦК Україниправочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного абоГосподарського кодексів Україниможе мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначеніЗаконом України «Про електронну комерцію». Враховуючи приписи статей3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію». Судом першої інстанції вірно визначено, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 року по справі № 524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині». Враховуючи викладене, договір кредитної лінії № 00-10061795 выд 10.11.2024 був укладений в електронному вигляді, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 28.07.2023 між ТОВ «Профіт Гід» та ТОВ «Макс Кредит» було укладено договір на переказ коштів №ПГ-714. Відповідно до 1.2. вказаного договору Фінансова установа забезпечує технологічний супровід прийому платежів та переказу коштів на підставі договору про співробітництво з технічним оператором платіжних послуг-товариством з обмеженою відповідальністю «Платежі Онлайн», яке під час надання послуг використовує систему Platon. Факт отримання коштів позичальником підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПрофітГід» від 10.11.2025, відповідно до якої ТОВ «ПрофітГід» як технічний оператор платіжних послуг повідомляє, що була проведена успішна транзакція. Дані транзакції: номер транзакції 43124-95296-91944; сума, грн - 3000,00; дата та час проведення: 2024-11-10 16:38:50; номер платіжної картки [NUMBER] ; емітент платіжної картки - А-ВАNK (а.с.40). Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Суд відхиляє твердження відповідача про те, що договір між сторонами не був укладений, оскільки вказаний договір підписаний електронним підписом. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (відомості паспорта громадянина України, РНОКПП, номер телефону), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, до суду не надано. Також слід звернути увагу на те, що у справі відсутні відомості про звернення відповідача до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій і такі відомості у відзиві на позовну заяву відсутні. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною 1статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В силу приписів статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики та сплати процентів. Відповідно достатті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як слідує з розрахунку заборгованості за договором № 00-10061795 від 10.11.2024, сума заборгованості 7243,20грн, з яких: сума кредиту 3000,00грн, заборгованість за комісією в розмірі 600,00грн, заборгованість за процентами в розмірі 2143,20грн, заборгованість зі штрафів 1500,00грн. Суд погоджується із заявленою позивачем сумою заборгованості, оскільки згідно розрахунків, наданих позивачем, нарахування комісії та відсотків здійснено у відповідності до вищезазначених умов кредитного договору та в межах строку дії кредитного договору. Відповідно до частини 1статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмірі підлягають до задоволення як такі, що підтвердженні матеріалами справи, та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем. Щодо стягнення з відповідача неустойки в розмірі 1500,00грн суд зазначає, щопунктом 18Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до висновку Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22, тлумачення пункту 18Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань і така особливість проявляється: - в періоді існування особливих правових наслідків, яким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; - в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки, зокрема, договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; - у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другоюстатті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Зважаючи на те, що з 24.02.2022 і по цей час в Україні діє воєнний стан та з огляду на викладені положення п.18Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно яких у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки за таке прострочення, позивачем безпідставно нараховано відповідачу неустойку в розмірі 1500,00грн, яка стягненню не підлягає, тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. Відповідно до ч. 3 ст.133ЦПКУкраїни до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2ст.141 ЦПК Україниінші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК Українирозмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представник позивача просить стягнути з відповідача 8000,00грн витрат на правову допомогу. Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги від 01 листопада 2024 року, укладений між позивачем та адвокатом Тисячник Р.Р., відповідно до умов якого п. 3.1 замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі, який фіксується в акті приймання-передачі виконаних робіт. У позові викладено розрахунок вартості послуг адвоката з надання правової допомоги та зазначено, що адвокатом витрачено 8 годин часу. У матеріалах справи є акт приймання передачі виконаних робіт від 09 квітня 2025 року, яким підтверджується кількість витраченого адвокатом часу 8 годин та зазначається, що сума послуг становить 8000,00грн, надано також квитанцію № 09/04 від 09.04.2025, відповідно до якої позивачем сплачено 8000,00грн за правничу допомогу згідно з договором від 01.11.2024. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, як судовий збір, так і інші судові витрати, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, позов задоволений частково, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 3000 грн. витрат на правничу допомогу. У зв`язку з частковим задоволенням позову, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1921,19 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial