Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі [PERSON] позивач) звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Територіальної громади с. Степанці Черкаського району в особі Степанецької сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що невстановленого числа липня місяця 2023 року передчасно на польовій дорозі біля села Рубаний Міст, Новоукраїнського району Кіровоградської області помер батько позивачки [PERSON] , [INFO] .. Позивач зазначає, що після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , який розташовано на території присадибної земельної ділянки площею 0,22 га, що знаходиться в землях житлової та громадської забудови та була наділена батькові позивача рішенням Степанецької сільської ради тодішнього Канівського району Черкаської області від 30.05.1995, № 29. Зазначене підтверджується витягами з погосподарської книги № 5, 161,172 по Степанецькій сільській раді ОТГ Черкаської області (особовий рахунок № [NUMBER] ) від 15.01.2025, від 06.05.2025 та від 15.05.2025. Також позивач зазначає, що на її звернення до державного реєстратора з приводу реєстрації за нею права на житловий будинок, вона 22.01.2025 отримала рішення про зупинення розгляду її заяви, а потім і рішення від 04.03.2025 про відмову у здійсненні реєстраційних дій у зв`язку з відсутністю необхідних документів. Разом з цим позивач також 15.04.2025 отримала відмову нотаріуса Канівської державної нотаріальної контори Шатило Л.А. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів на будинок. Зазначає, що як з`ясувалося у батька позивачки не було оформлене свідоцтво про право власності на будинок, який батько побудував до 05.08.1992 та зареєстрував його в погосподарській книзі Степанецької сільської ради (особовий рахунок № [NUMBER] ), але не здійснив державної реєстрації права власності на нього. Довідкою Канівського відділку КП ЧООБТІ від 28.05.2025 зазначено, що житловий будинок [ADDRESS] у органах БТІ не зареєстровано. На запит позичаки Степанецька сільська рада Черкаського району Черкаської області надала довідку про те, що батько позички з часу свого народження по день смерті проживав в будинку [ADDRESS] і в даний час в будинку ніхто не прописаний і не проживає. Також батько позивачки за свого життя не скористався своїм правом на приватизацію присадибної земельної ділянки площею 0.22 га, яка надавалася йому для будівництва та обслуговування житлового будинку. Наявність адреси вказує на реєстрацію даного будинковолодіння по погосподарській книзі Степанецької сільської ради. Даний факт також підтверджується і наявністю присадибної земельної ділянки, яка належала батькові прзивачки на праві користування, і яка знаходиться в межах громадської та житлової забудови села і за призначенням виділялася для будівництва та обслуговування житлового будинку. Зазначає, що вищевказані обставини прямо вказують на те, що зазначений будинок належав батькові позивачки на праві власності, а відтак підлягає успадкуванню позивачкою як спадкоємцем першої черги за законом. На заяву позивачки Канівським виробничим відділком ЧООБТІ 22.10.2024 було виготовлено технічний паспорт на спадковий будинок (замовник - [PERSON] ), та спеціалістами ЧО ОБТІ проведена повна технічна інвентаризація будинку, реєстраційний номер Т 101:7752-3268-814-1197, № 1 від 09.11.2024. 05.12.2023 державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу № 71670632, відповідно до якої позивач є єдиним спадкоємцем за законом щодо майна, яке належало батькові позивачки - [PERSON] . Оскільки у позивачки немає і вона не подавала до нотаріальної контори правовстановлюючих документів, зокрема, свідоцтва про право власності на житловий будинок, що посвідчує право власності її батька [PERSON] на будинок, винесеною постановою державного нотаріуса Канівської державної нотаріальної контори від 15.04.2025 № 359/02-31 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке складається з житлового будинку по [ADDRESS] . Враховуючи викладене та зважаючи на відмову нотаріуса Канівської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину позивач змушена звернутися до суду. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06.06.2025 справу прийнято до розгляду та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11.08.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, засобами поштового зв`язку направила клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» направив заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, не заперечує щодо задоволення позову. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності зазначених осіб. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст.13 ЦПК України, суд вважає, \~що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ст. ст.\~15,16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.07.2023,вбачається, що у липні 2023 року, у віці 56 років, помер [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до витягів з погосподарської книги №5 по Степанецькій сільській раді ОТГ Черкаської області особовий рахунок № [NUMBER] , виданих 15.01.2025 за вих. №5, 06.05.2025 за вих. №161 та 15.05.2025 за вих. № 172, вбачається, що власник житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , який помер у липні 2023 року. Характеристика житлової площі: загальна площа приміщень 30,3 кв.м., житлова площа 10,7 кв. м., в будинку є одна житлова кімната, зручності, водовідвід, каналізація відсутні. Будинок опалюється пічним опаленням. За домоволодінням [PERSON] , що знаходиться по [ADDRESS] рахується земельна ділянка комунальної власності орієнтовною площею 0,22 га., дана земельна ділянка була наділена останньому рішенням сесії Степанецької сільської ради Канівського району Черкаської області від 30.05.1995 №29. За життя померлим [PERSON] право на безоплатну приватизацію вищезазначеної земельної ділянки не реалізовано (а.с.12-14). З копії довідки № 296/1 від 12.07.2023 виданої виконавчим комітетом Степанецької ОТГ Черкаської області, вбачається, що [PERSON] , 1970 р.н., поховала за власні кошти [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.16). З довідки №318 від 29.05.2025 виданої КП «ЧООБТІ» виданої [PERSON] вбачається, що за даними КП «ЧООБТІ» станом на 01.01.2023 право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.17) Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Васильченка Віталія Петровича №77598826 від 04.03.2025 вбачається, що позивачці було відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою (а.с.21). З Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі №74997022 від 05.12.2023 вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №370-2023 (а.с.23) Відповідно до копії постанови державного нотаріуса Канівської державної нотаріальної контори №359/02-31 від 15.04.2025 [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті [PERSON] померлого [INFO] відмовлено, так як відсутні оригінали правоустановлюючих документів на спадкове майно (а.с.22) Відповідно до статей ст. ст.\~1216,\~1217,\~1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом та за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до ч. 3\~ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язані звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частина 5\~ст.1268 ЦК України\~встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Зі змісту\~ст. 321 ЦК України\~вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 27\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~передбачено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Згідно ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданих суду документів не можливо підтвердити родинні відносини між померлим та позивачкою. У той\~же час\~з наданих\~доказів суд\~не має\~можливості встановити\~за чиєю\~заявою відкривалася\~спадкова справа, не можливо встановити коло спадкоємців, матеріали справи не містять копії документів спадкової справи. Слід також зазначити, що жодних заяв та клопотань щодо витребування документів або інших будь яких доказів позивачем суду не надано, що є їх правом відповідно до принципу диспозитивності, встановленого\~ст. 13 ЦПК України. Таким чином судом встановлено, що позивачем на підтвердження заявлених ним вимог суду не надано доказів щодо прийняття ним спадщини та кола спадкоємців. Крім того, суд звертає увагу, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права, вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вирішуючи спір про визнання права власності на підставістатті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження у встановлених судом фактичних обставинах справи, а тому в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed