Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» звернулось до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , яким просить стягнути з останньої заборгованості за кредитним договором №210304-35013-2 від 04.03.2021 року, яка утворилась станом на 18.10.2023 року в загальному розмірі 22392,00 грн., з яких: 4 000,00 гривень заборгованість за кредитом; 1 592,00 гривень заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 04.03.2021 року по 24.03.2021 року (включно); 16 800,00 гривень заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого Кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 25.03.2021 року по 22.07. 2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України; а також судові витрати у розмірі 2684,00 гривень та 9000 гривень витрат на правову допомогу. В обґрунтування даної заяви позивач зазнає, що 04.03.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та [PERSON] укладено договір №210304-35013-2, на підставі якого відповідач отримала кредит в розмірі 4000 грн. строком на 20 днів шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «Універсал Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Вище вказаний кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 112296. 17.06.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено договір про відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3, відповідно до якого право вимоги за договором № 210304-35013-2 від 04.03.2021 року перейшло до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто». Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, суму кредиту та нараховані відсотки не повернула, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 жовтня 2023 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання повідомлялась своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, яка повернулась на адресу суду з поштовим повідомленням «за закінченням терміну зберігання», а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Як зазначено в Постанові Касаційний цивільний суд Верховного Суду №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - "за закінченням терміну зберігання" або "інші причини", є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленої про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 04.03.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та [PERSON] укладено договір № 210304-35013-2, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 4000 грн. строком на 20 днів шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «Універсал Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 112296. 17.06.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено договір про відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3, відповідно до якого право вимоги за договором № 210304-35013-2 від 04.03.2021 року перейшло до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто». Відповідно до витягу з акту приймання-передачі прав №1 від 17.06.2021 року до договору про відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 року ТОВ ««ФК «Ріальто» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №210304-3513-2 від 04.03.2021 року. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала в повному обсязі, суму кредиту та нараховані відсотки не повернула, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість станом на 18.10.2023 року в загальному розмірі 22392,00 грн., з яких: 4 000,00 гривень заборгованість за кредитом; 1 592,00 гривень заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 04.03.2021 року по 24.03.2021 року (включно); 16 800,00 гривень заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого Кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 25.03.2021 року по 22.07. 2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639\~ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладання електронного підпису завершується створенням електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 33 \~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11\~вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. За змістом\~статті 12 цього Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України«Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що відповідач використав електронний підпис з одноразовим ідентифікатором 112296 для укладення кредитного договору. У відповідності до частини першої\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що відповідачу нараховуються відсотки за користування кредитом в розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування. За п. 3.3 кредитного договору, у разі порушення строків повернення кредиту встановленим п. 1.3 кредитного договору, позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою в розмірі 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3 цього договору. Сторони домовились, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що передбачено п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України. Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, до позивача перейшли права первісного кредитора ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» за кредитним договором № 210304-35013-2 від 04.03.2021 року в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених\~ст.82 ЦПК України. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 210304-35013-2 від 04.03.2021 у розмірі 22392,00 грн., з яких: 4 000,00 гривень заборгованість за кредитом; 1 592,00 гривень заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 04.03.2021 року по 24.03.2021 року (включно); 16 800,00 гривень заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого Кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 25.03.2021 року по 22.07. 2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судового збору в розмірі 2684,00 грн., сплаченого ним при подачі позову, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України щодо пропорційності стягнення судового збору вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати із судового збору в сумі 2684,00 грн. Так, згідно з ч. 1 ст.\~133\~ЦПК\~України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. За змістом п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК\~України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката,

Outcome: approved