Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

У липні 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, посилаючись на статті 24, частини третю, четверту статті 56, частину першу статті 110 СК України, просила розірвати шлюбу між нею та [PERSON] , зареєстрований 24 червня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 71. Позов обґрунтовано тим, що з 24 червня 2008 року [PERSON] перебуває в шлюбі з [PERSON] , який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 71. Під час шлюбу в них народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення позивачки до суду з цим позовом стало те, що через протилежні погляди на шлюб та сім`ю між нею та відповідачем відсутні сімейні відносини, тому позивачка не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їхнім інтересам. Позивачка не згодна на примирення та бажає розірвати шлюб. На даний час відкрито виконавче провадження щодо виконання судового наказу №377/913/24, виданого 13.11.2024 Славутицьким міським судом Київської області про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання спільних дітей в розмірі 1/3 частки заробітку щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 23.10.2024 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Майновий спір відсутній. Ухвалою судді від 04 серпня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 04 вересня 2025 року. Сторони у призначене судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. Від позивачки надійшла заява, в якій вона підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що слід прийняти визнання позову відповідачем та задовольнити позовні вимоги з таких підстав. З матеріалів справи суд встановив, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 24 червня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 червня 2008 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області зроблено відповідний актовий запис за № 71. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка- [PERSON] ; дружини- [PERSON] ( а.с. 11). Під час цього шлюбу в них народились діти: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач, матір`ю позивачка, що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 30 червня 2016 року та серії [NUMBER] від 23 травня 2014 року відповідно ( а.с. 12-13). Позивачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про що на сторінці 12 її паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 20 серпня 2008 року Славутицьким МВ ГУ МВС України в Київській області, міститься відповідний штамп ( а.с. 6-7). Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 15-08/1144, яка надійшла до суду 04 серпня 2025 року, відповіддю №1636021 від 04.08.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, витягом з реєстру територіальної громади №2024/006474201 від 03 червня 2024 року ( а.с. 14,19-20). З позовної заяви вбачається, що причиною звернення позивачки з позовом про розірвання шлюбу стало те, що через протилежні погляди на шлюб та сім`ю між нею та відповідачем відсутні сімейні відносини, тому позивачка не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їхнім інтересам. Відповідно до положень\~статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зі статті 5 Протоколу №7 Конвенції про\~захист\~прав\~людини\~і\~основоположних\~свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з частиною другою статті 18, статтею 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки та відповідача. З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. У поданій до суду заяві про уточнення позовних вимог позивачка вказала, що за домовленістю з відповідачем діти проживатимуть із нею. Як вбачається з позовної заяви, питання щодо матеріального утримання дітей позивачкою вирішено в судовому порядку шляхом стягнення з відповідача аліментів на їх утримання, майновий спір відсутній. Відповідно до статті 113\~СК\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. За змістом частини першої статті 142\~ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з квитанцією ID: 0227-0027-6206-2533 від 02 липня 2025 року позивачка за подання позову сплатила судовий збір в сумі 1\~211,20 гривень ( а.с. 1). Вказана сума судового збору зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України ( а.с.2). Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, який відповідач визнав до початку розгляду справи по суті, то на користь позивачки з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 605,60 гривень, інша частина судового збору в розмірі 605,60 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved