Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

У вересні 2024р [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , третя особа Приватне акціонерне товариство СК «ПЗУ Україна», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 15 березня 2021 року [PERSON] в місті Києві по вулиці Міська в бік Кільцевої, керуючи транспортним засобом DAF FT XF 105, д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Kia Rio, д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Київського апеляційного суду від 16 липня 2021р. у справі №758/4694/21 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні ДТП, провадження у справі закрите, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Звертаючись з даним позовом, позивачка зазначає, що з метою відновлення своїх прав, вона зверталася до [PERSON] з вимогою про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП. Але такі вимоги були проігноровані. У позовній заяві позивачка зазначає, що нею було отримано Звіт про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу Kia Rio, д.н.з. [NUMBER] , власником якого вона є. Відповідно до вказаного Звіту, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 72 963,09 грн. Значення коефіцієнту фізичного зносу складає 0,571. Вартість ремонту з урахуванням зносу складає 45 678,87 грн. Зазначає, що коефіцієнт зносу становить 27 284,22 грн. Звертаючись з позовом до водія транспортного засобу [PERSON] , з вини якого відбулася ДТП, позивачка зазначає, що страхова компанія ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснила відшкодування шкоди в сумі 23 043,12 грн. Виходячи з розміру вартості відновлювального ремонту та виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, непокритими залишаються збитки у розмірі 49019,97 грн. (72963,09 грн. - 23043,12 грн.). Посилаючись на те, що відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова компанія винуватця ДТП здійснює виплату страхового відшкодування виходячи з вартості відновлювального ремонту з вирахуванням зносу, посилаючись на загальні норми статей 1166 та 1187 ЦК України, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь на відшкодування майнової шкоди 49019,97 грн. Також зазначає, що відповідно до листа страхової компанії №0045347 розмір франшизи складає 2600 грн. Окрім відшкодування майнової шкоди, позивачка просила стягнути з відповідача 8000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Зазначила, що у зв`язку з ДТП у позивачки змінився стан здоров`я, оскільки постійні нервові переживання, стреси суттєво вплинули на стан самопочуття. Змінився сон, невисипання, постійні розмови щодо вказаного ДТП утворюють хвилювання та нервозність навколо даної ситуації. Відсутність авто зумовила незручності та хвилювання щодо свого майна, що негативно вплинуло на позивача. Відтак, позивачка просила стягнути з відповідача на відшкодування моральної та майнової шкоди 59619,97 грн., 10 000 грн. витрат на правову допомогу та 1211,20 грн. Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 7 жовтня 2024р. було відкрито провадження у даній справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 28 листопада 2024р. від відповідача надійшов Відзив на позовну заяву. Відповідач заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що не повинен нести відповідальність за шкоду, спричинену з його вини. Зазначив, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія «ПЗУ Україна». Згідно Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, розмір матеріального збитку, заподіяного позивачу, становить 45678,87 грн. Дана страхова компанія відшкодувала [PERSON] шкоду у розмірі 23043,12 грн. У Відзиві представник відповідачки зазначає, що 8 листопада 2021р. позивачка зверталася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ПП «Компанія Горлиця» з позовом про відшкодування шкоди, оскільки на момент ДТП відповідач перебував у трудових відносинах з даною компанією. У позовній заяві позивачка просила стягнути непокриті страховою компанію збитки з роботодавця [PERSON] - ПП «Компанія Горлиця». Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 31 січня 2022р. позивачці було відмовлено в задоволенні позовних вимог. Суд відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що усі вимоги позивачка повинна була заявляти до страхової компанії, адже ліміту відповідальності страхової компанії за пошкодження майна 130 000 грн. було достатньо, щоб страхова компанія покрила понесені збитки в повному обсязі. У Відзиві на позовну заяву представник відповідачки зайняв таку ж позицію, посилаючись на те, що усі свої претензії щодо неповного відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, позивачка повинна заявляти до страхової компанії ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Крім того, посилаючись на те, що позивачка вже зверталася з позовом про відшкодування шкоди, та повторно ініціює таке питання в даній справі, представник відповідача просив закрити провадження у справі. 1 грудня 2024р. від представника позивачки надійшла Відповідь на відзив. У Відповіді на відзив представник позивача посилався на неправильне тлумачення вимог процесуального кодексу щодо підстав закриття провадження у справі, адже в Дарницький районний суд міста Києва позивачка зверталася з позовом до ПП «Компанія Горлиця», а у даній справі - з позовом до [PERSON] , тобто вимоги заявлені до різних відповідачів, що виключає можливість закриття провадження у справі. Посилаючись на те, що сума, на яку було зменшено розмір страхового відшкодування із застосуванням коефіцієнту зносу, має відшкодовуватися винуватцем ДТП, представник позивача просив задовольнити позов в повному обсязі. 1 квітня 2025р. представник позивачки надав суду договір про надання правової правничої допомоги від 8 жовтня 2024р. та додаткові угоди до нього, акт прийому передачі наданих послуг від 1 квітня 2025р.. Представник позивача в судовому засіданні 02.04.2025 р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні 2 квітня 2025р. заперечував проти задоволення позову, стверджуючи про те, що [PERSON] є неналежним відповідачем, адже відповідальність повинна нести компанія, де працював відповідач - ПП «Компанія Горлиця». Для забезпечення можливості надати докази перебування [PERSON] в трудових відносинах, просив повернутися до підготовчого судового засідання. Протокольною ухвалою від 2 квітня 2025р. суд відмовив представнику відповідача у переході із спрощеного до загального позовного провадження, втім оголосив перерву для надання доказів перебування відповідача у трудових відносинах з ПП «Компанія Горлиця» на момент ДТП. Оголошуючи перерву, суд констатував, що про факт перебування відповідача у трудових відносинах з роботодавцем та вчинення ДТП під час виконання трудових обов`язків представник відповідача повідомляв у Відзиві на позовну заяву; відтак суд був зобов`язаний вжити заходів для всебічного та повного з`ясування обставин справи з метою прийняття законного та справедливого рішення. 10 квітня 2025р. від представника відповідача до суду надійшло Клопотання про долучення додаткових доказів. Представник відповідача надав фотокопію трудової книжки відповідача [PERSON] , в якій містився запис від 17.10.2016 про те, що його було прийнято на посаду водія автотранспортних засобів ПП «Компанія Горлиця» та в подальшому 28.05.2021 звільнено з посади за власним бажанням. У судовому засіданні 14 травня 2025р. представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки відповідальність за збитки має нести страхова компанія та роботодавець відповідача. Щодо вимог про стягнення франшизи, зазначив, що така повинна бути стягнута з роботодавця [PERSON] . Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, зазначив, що такий розмір є завищеним, відповідач визнає позовні вимоги у розмірі 3000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, втім і така повинна бути відшкодована за рахунок роботодавця. У судовому засіданні 14 травня 2025р. представником відповідача було заявлено клопотання про витребування доказів у ПП «Компанія Горлиця» щодо перебування [PERSON] у трудових відносинах з цією компанію на момент ДТП. Ухвалою від 14.05.2025 суд задовольнив клопотання представника відповідача про витребування доказів та витребував у ПП «Компанія Горлиця» інформацію: - чи перебував [PERSON] , [INFO] , у трудових відносинах з ПП «КОМПАНІЯ ГОРЛИЦЯ», якщо так, то у який період; - чи виконував [PERSON] 15.03.2021 трудові обов`язки водія, керуючи о 19 год. 36 хв. в м. Києві по вул. Міська в бік Кільцевої, транспортним засобом - автомобілем «DAF FT XF 105» д.н.з. [NUMBER] ; - на підставі якого наказу, акту, відомості тощо 15.03.2021 [PERSON] керував автомобілем «DAF FT XF 105» д.н.з. [NUMBER] ? 18 липня 2025р. на виконання вимог ухвали Подільського районного суду міста Києва від 14 травня 2025р. від [PERSON] як директора ПП «Компанія Горлиця» надійшла заява про те що з 7 березня 2022р. дана особа з родиною перебуває за кордоном України, а відтак, не може надати жодних документів за 2021р. від імені ПП «Компанія Горлиця», скільки при собі таких документів немає. У судовому засіданні 4 серпня 2025р. було залишено без розгляду клопотання представника відповідача - адвоката Примака В.А. про залучення до участі в даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ПП «Компанія Горлиця». Відмовляючи у залученні третьої особи, суд виходив з того, що у справі вже проведено не одне судове засідання по суті, представники сторін висловили свою позицію по суті позовних вимог, а відтак, на даній стадії розгляду справи залучення третьої особи суперечитиме вимогам частини 1 статті 53 ЦПК України. Зважаючи на те, що представником відповідача не наведено жодних причин, які б вказували на неможливість заявлення даного клопотання до початку розгляду даної справи по суті, суд констатував пропуск строку на вчинення процесуальної дії, у зв`язку з чим таке клопотання залишив без розгляду. 27 серпня 2025р. від представника відповідача до суду надійшло Клопотання про долучення додаткових доказів - фотокопії позовної заяви, з якою 8 листопада 2021р. [PERSON] зверталася з позовом до Дарницького районного суду міста Києва, в якому ініціювала питання про стягнення з роботодавця відповідача - Приватного підприємства «Компанія Горлиця» 22635,75 грн. на відшкодування майнових збитків, 10000 грн. моральної шкоди та судового збору. У судовому засіданні 2 вересня 2025р. представник позивача - адвокат Дяковський О.С. просив відмовити відповідачу в огляді доказів, які долучені представником відповідача - адвокатом Примак В.А. у судове засідання, призначене на 02.09.2025, посилаючись на те, що суд розпочав розгляд справи по суті, а тому долучення нових доказів суперечить вимогам ЦПК України. Щодо обставин, встановлених рішенням Дарницького районного суду, представник позивача звертав увагу суду на те, що в рішенні Дарницького районного суду м.Києва викладені не преюдиційні факти, а позиція іншого представника Пашової Н.В. Також звертав увагу суду на те, що рішення Дарницького районного суду міста Києва ухвалене щодо інших сторін. У справі не приймав участь відповідач [PERSON] , а тому суд не може брати до уваги встановлені судом обставини справи. Вказував на те, що самі по собі обставини про те, що відповідач [PERSON] був працівником ПП «Компанія «Горлиця», ще не означає, що дорожньо-транспортна пригода була вчинена під час виконання відповідачем своїх трудових обов`язків. У судовому засіданні 2 вересня 2025р. представник відповідача - адвокат Примак В.А. просив відмовити у задоволенні позову, адже рішенням Дарницького районного суду міста Києва, яке ухвалене щодо аналогічних правовідносин та з аналогічним предметом спору, встановлено факт перебування відповідача [PERSON] у трудових відносинах з ПП «Компанія «Горлиця». У судовому засіданні 2 вересня 2025 р. на питання представника позивача представник відповідача адвокат Примак В.А. зазначив, що відповідач визнає заявлені до нього позовні вимоги на суму 3000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Таке визнання позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди відхилене судом на стадії ухвалення рішення, адже суперечить вимогам закону. У конкретній справі суд констатуватиме факт вчинення [PERSON] ДТП під час виконання трудових обов`язків у ПП «Компанія «Горлиця», яка повинна нести відповідальність за спричинену як майнову, так і моральну шкоду, завдану їхнім працівником. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого. З матеріалів справи вбачається, що 15 березня 2021 року [PERSON] в місті Києві по вулиці Міська в бік Кільцевої, керуючи транспортним засобом DAF FT XF 105, д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Kia Rio, д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Київського апеляційного суду від 16 липня 2021р. у справі №758/4694/21 констатовано винуватість [PERSON] у вчиненні ДТП, провадження у справі закрите, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Страховиком цивільно-правової відповідальності водія автомобіля DAF FT XF 105, д.н.з. [NUMBER] , була ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна». Згідно Звіту №1862 від 05.04.2021 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу Kia Rio, д.н.з. [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 72 963,09 грн. Значення коефіцієнту фізичного зносу складає 0,571. Вартість ремонту автомобіля Kia Rio, д.н.з. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту зносу складає 45 678,87 грн. (т. 1, а.с.14-51). 28 травня 2021р. страхова компанія «ПЗУ Україна» повідомила власницю пошкодженого транспортного засобу [PERSON] про те, що страховою компанією прийняте рішення про виплату страхового відшкодування відносно події, яка мала місце 15 березня 2021р., у розмірі 23 043,12 грн.; передбачена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів франшиза складає 2600 грн. (т. 1, а.с.52). Посилаючись на те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 72963,09 грн., а страховою компанією винуватця ДТП виплачено лише 23043,12 грн., позивачка звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] як до водія, з вини якого відбулася ДТП, у якому просила стягнути різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та сумою виплаченого страхового відшкодування, тобто стягнути 49019,97 грн. на ремонт автомобіля, а також стягнути 2600 грн. франшизи та моральну шкоду. Вирішуючи даний спір між сторонами, суду належить з`ясувати, з яких правовідносин виник спір, чи є відповідач [PERSON] тією особою, яка повинна відповідати за вимогами позивачки, зважаючи на доводи відповідача про те, що він на момент ДТП перебував у трудових відносинах з ПП «Компанія «Горлиця» та виконував трудові обов`язки, а також доводи про те, що позивачка вже зверталася до Дарницького районного суду міста Києва з вимогами про відшкодування непокритої суми спричиненої шкоди за рахунок роботодавця [PERSON] - ПП «Компанія «Горлиця». Спірні правовідносини регулюються вимогами ЦК України. Частиною 2 статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У конкретній справі матеріалами справи повністю підтверджується факт заподіяння шкоди відповідачем майну позивача - транспортному засобу, реальна вартість матеріальної шкоди у розмірі 72963,09 грн.. Втім, матеріалами справи не доводиться законність вимог позивача про відшкодування збитків саме відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника (правова позиція ВСУ у справі № 6-933цс16). Встановлено, що перш ніж звертатися до Подільського районного суду м.Києва з даним позовом, позивачка [PERSON] вже зверталася до Дарницького районного суду м.Києва з аналогічними вимогами до роботодавця [PERSON] - ПП «Компанія «Горлиця», обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що на момент ДТП відповідач виконував трудові обов`язки, перебуваючи на посаді водія в компанії «Горлиця». Так, до матеріалів справи було долучено копію трудової книжки відповідача [PERSON] , з якої вбачається, що в період з 17 жовтня 2016р. по 28 травня 2021р. він перебував на посаді водія автотранспортних засобів ПП «Компанія «Горлиця» (т.1, а. с.202). З копії матеріалів цивільної справи №753/22628/21, долученої за клопотанням представника відповідача, вбачається, що власником транспортного засобу DAF FT XF 105, д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП була ПП «Компанія «Горлиця» (т.2, а.с. 13). В цивільній справі, яка перебувала в провадженні Дарницького районного суду міста Києва, ПП «Компанія «Горлиця» не заперечувала того факту, що [PERSON] дійсно працював на посаді водія та момент дорожньо-транспортної пригоди, керуючи автомобілем DAF FT XF 105, д.н.з. [NUMBER] , виконував трудові обов`язки. Зокрема, в матеріалах цивільної справи №753/22628/21, яка перебувала в провадженні Дарницького районного суду міста Києва, наявний Відзив на позовні вимоги [PERSON] , у якому ПП «Компанія «Горлиця» стверджувала, що [PERSON] повинна звернутися до страхової компанії для відшкодування шкоди, завданої їй з вини [PERSON] , оскільки ліміт відповідальності страхової компанії становить 130000 грн. Заявлену позивачкою суму до відшкодування повинен сплатити страховик, адже сума відшкодування не перевищувала розміру страхової виплати. 19 листопада 2021р. ПП «Компанія «Горлиця» відправила до страхової компанії заяву стосовно вказаного страхового випадку. Суд вважає достатніми таких доказів для того, щоб стверджувати, що матеріалами цивільної справи №753/22628/21 доводиться факт виконання [PERSON] трудових обов`язків під час вчинення ДТП. В інший спосіб довести ці обставини не виявилося за можливе, вважаючи на те, що на виконання ухвали суду про витребування доказів щодо факту перебування [PERSON] у трудових відносинах з ПП «Компанія «Горлиця» директор даної компанії надала відповідь про неможливість надання документів, у зв`язку з виїздом за кордон. Вирішуючи питання про достатність таких доказів, суд керується практикою Верховного Суду щодо необхідності надання оцінки усім обставинам справи та усім доводам, на які посилаються представники сторін. Так, у постанові КЦС ВС від 20.11.2024 № 373/2163/21 (61-12294св23) суд зазначив: Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування такому відхиленню чи спростуванню, а також доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази суд не взяв до уваги. Викладення у рішенні лише доводів, доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням процесуальних норм. Вибіркова оцінка доказів не відповідає приписам процесуального законодавства. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини третя та четверта статті 12 ЦПК України). У мотивувальній частині судового рішення зазначаються, зокрема, мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику (пункт 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України, пункт 3 частини першої статті 382 ЦПК України). Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (частина перша статті 264 ЦПК України). Отже, у даній справі суд встановив дані, які мають значення для правильного вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Зокрема встановив, що на момент ДТП відповідач виконував трудові обов`язки в ПП «Компанія «Горлиця», а відтак, відповідно до вимог статті 1172 ЦК України саме дана особа повинна відповідати за вимогами [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП. Сама по собі наявність рішення Дарницького районного суду міста Києва, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] , не може свідчити про обґрунтованість вимог [PERSON] , заявлених до [PERSON] . Заявлення позовних вимог не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовними вимогами, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Що стосується відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Стаття 1172 ЦК України покладає обов`язок відшкодувати моральну шкоду також на роботодавця працівника, з вини якого спричинену моральну шкоду. У конкретній справі представник відповідача визнав вимоги про відшкодування шкоди на суму 3000 грн. Однак, суд не може прийняти таке визнання позову, адже обов`язок відшкодування моральної шкоди покладається на роботодавця. Так, відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 675/2136/19 суд зазначив, що суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. У конкретній справі, враховуючи її обставини, суд констатує, що визнання представником відповідача позовних вимог про стягнення з [PERSON] 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди суперечитиме вимогам ст. 1172 ЦК України. Встановивши обставини справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - Приватне акціонерне товариство СК «ПЗУ Україна», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а відтак, про необхідність відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed