Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] зазначає про те, що з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, що був зареєстрований 2 червня 2018 року в Демидівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №14. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . З відповідачем спільне життя не склалося. Під час спільного проживання між ними постійно виникали сварки через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки між ними втрачено. Шлюбні відносини фактично припинені з кінця 2023 року. Шлюб має виключно формальний характер.\~Вважає, що примирення між нею та відповідачем є недоцільним, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. У позовній заяві позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , що зареєстрований 2 червня 2018 року в Демидівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №14. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. В силу вимог ч. 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позовних вимог не встановлено. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7) сторони по справі зареєстрували шлюб 2 червня 2018 року в Демидівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №14. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Основоположною засадою шлюбу є добровільність згоди подружжя жити однією сім`єю. Частиною 1 ст. 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Можливість припинення шлюбу є виявом принципу його вільності та рівності подружжя, закріплених у ст. 51 Конституції України. Так, укладення шлюбу здійснюється на вільних та добровільних засадах, ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо втрачена їх основа. В силу вимог ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. \~ \~ \~ \~В ході розгляду справи встановлено, що позивач не бажає зберегти шлюб, наполягає на його розірванні. Відповідач позов визнав. Шлюбні відносини між сторонами припинені, а тому суд, на підставі статті 112 СК України, приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Розірвання шлюбу\~між сторонами\~по справі\~не буде\~суперечити інтересам\~відповідача чи інтересам дитини сторін, яка є неповнолітньою. Спорів між сторонами про поділ майна на час розгляду справи, немає. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача [PERSON] понесені позивачем судові витрати, що складають 1211,20 гривень судового збору сплаченого позивачем на час подання до суду позовної заяви, оскільки понесення таких витрат позивачем [PERSON] підтверджено документально (а.с. 1). Підстав для звільнення відповідача [PERSON] від сплати судового збору не встановлено. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилалась на положення ст.ст. 24, 56, 112 СК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 13, 206, 258, 259, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved