Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

У лютому 2025 року позивач в особі свого представника адвоката Білого І.М. звернулася з позовом про поділ майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 червня 2017 року Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між нею і відповідачем, актовий запис № 146. Мають спільну дитину [PERSON] , який народився [INFO] . Під час шлюбу ними на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.2020, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Райською Т.М., була придбана квартира [ADDRESS] , загальною площею 33,6 кв.м., житловою площею 19,4 кв.м., право власності на яку зареєстровано за відповідачем. Також придбаний автомобіль «CITROEN C4», 2006 року випуску, об?єм двигуна - 1560 см.куб., VIN-код [NUMBER] , який зареєстрований 28.08.2020 за відповідачем та знаходиться в його користуванні. У зв`язку з розірванням шлюбу та недосягненням згоди щодо поділу спільного майна подружжя позивач просить визнати з нею і відповідачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] за кожним, а також визнати з нею і відповідачем право власності на 1/2 частину автомобіля «CITROEN C4», 2006 року випуску, об?єм двигуна - 1560 см.куб., VIN-код [NUMBER] за кожним, припинити право спільної сумісної власності на це майно. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 лютого 2025 року у справі було відкрите загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 29 квітня 2025 року витребувані з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях відомості щодо спірного автомобіля. 01 липня 2025 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача адвокат Білий І.М. позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи, у встановлений строк відзив на позов або інші заперечення проти поділу майна не надав, тому судом проведений заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних наданих та доказів. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2017 року. Мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 19 березня 2025 року шлюб між сторонами розірваний. Також судом установлено, що під час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20.10.2020, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Райською Т.М., була придбана квартира [ADDRESS] , загальною площею 33,6 кв.м., житловою площею 19,4 кв.м., право власності на яку зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Крім того, 28 серпня 2020 року був придбаний автомобіль «CITROEN C4», 2006 року випуску, об?єм двигуна - 1560 см.куб., VIN-код [NUMBER] , який зареєстрований за відповідачем. В своєму позові [PERSON] зазначає, що після припинення шлюбних відносин із відповідачем ними не досягнуто згоди щодо поділу спільного майна. При вирішенні спору між сторонами суд виходить із того, що відповідно до частини 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 2 статті 60 СК України встановлено презумпцію виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а саме вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно з частиною 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 СК України визначено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц, при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`ю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільного нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи не спростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20 виснувала, що окрема вимога припинити право спільної сумісної власності також є неефективним способом захисту. Суд вважає доведеним, що спірна квартира та автомобіль є спільною сумісною власністю сторін, оскільки вони були набуті під час шлюбу. Доказів на спростування презумпції права спільної сумісної власності подружжя відповідач суду не надав, право власності позивача на частку спірного майна не оспорював. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] необхідно задовольнити частково шляхом визнання за нею в порядку поділу майна подружжя права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та на 1/2 частину автомобіля «CITROEN C4», 2006 року випуску, об`єм двигуна 1560 см.куб., VIN-код: [NUMBER] , із залишенням у власності відповідача іншої 1/2 частини цього майна. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 6032 грн 65 коп. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Отже, вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial