Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.11.2020 між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та [PERSON] укладено кредитний договір №1175Д. На виконання умов цього договору на підставі рішення Кредитного комітету №1135к від 24.11.2020 Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» надала, а [PERSON] отримав у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки у загальному розмірі 30000,00 грн строком на 12 місяців з 24.11.2020 по 24.11.2021 включно зі сплатою процентів у розмірі 35% річних. Перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача підтверджується платіжним дорученням №1285 від 24.11.2020 з відмітками банку про проведення даного платежу. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачував, внаслідок чого станом на 08.07.2024 у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 56876,44 грн, з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 21455,89 грн, заборгованість за нарахованими, але несплаченими відсотками 35420,55 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі Справа надійшла до Шевченківського районного суду міста Дніпра з Мирноградського міського суду Донецької області внаслідок зміни територіальної підсудності судових справ. Ухвалою суду від 15.05.2025справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Також даною ухвалою було встановлено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу право подати до суду заперечення на відповідь протягом днів, що залишились з моменту отримання відповіді на відзив до початку розгляду справи по суті.\~ Правом подати відзив відповідач [PERSON] не скористався. До суду не надходило клопотань сторін про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч.8 ст.178\~та ч.5 ст.279\~ЦПК України справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка суду. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку наявним в ній доказам, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані положеннями Цивільного кодексу України. За змістом ч.ч.1,2 ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною другою ст.1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №1175Д від 24.11.2020. На виконання умов договору Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» надала, а [PERSON] отримав у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки у загальному розмірі 30000,00 грн строком на 12 місяців з 24.11.2020 по 24.11.2021 включно зі сплатою процентів у розмірі 39% річних. Перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача підтверджується належним чином завіреною копією платіжної інструкції №1285 від 24.11.2020 з відмітками банку про проведення даного платежу. Згідно з п.3.4 договору нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється в національній валюті за фактичну кількість днів в періоді. Нарахування процентів за договорами кредиту відбувається за кожний фактичний строк користування кредитом і починається з наступного дня після отримання кредиту (дати списання з розрахунку кредитодавця), а припиняється в день остаточного розрахунку зі кредитом. Для цілей розрахунку процентів за кредитом використовується календарний рік. Відповідно до п.3.6 договору прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом (згідно графіка розрахунків) не зупиняє нарахування процентів, як протягом строку надання кредиту, визначеного п.1.1 цього Договору, так і після закінчення цього строку протягом подальшого користування позичальником наданими грошовими коштами, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавця. Відповідач свої зобов`язання за договором №1175Д від 24.11.2020 належним чином не виконував, передбачені ним щомісячні платежі не сплачував, внаслідок чого станом на 08.07.2024 у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 56876,44 грн, з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 21455,89 грн, заборгованість за нарахованими, але несплаченими відсотками 35420,55 грн. Отже, оскільки грошові кошти відповідачем позивачеві добровільно повною мірою не повернуті, суд вважає правомірними та такими, що підлягають задоволенню вимоги про стягнення зі [PERSON] заборгованості за тілом кредиту в сумі 21455,89 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості позичальника станом на 08.07.2024, строком погашення заборгованості є 24.11.2021. Разом із тим проценти за користування кредитом в розмірі 35420,55 грн нараховані за період з 25.11.2020 по 08.07.2024. Суд констатує, що нарахування позивачем заборгованості за процентами за період часу після закінчення строку дії кредитного договору з 25.11.2021 є необґрунтованим. Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 зазначила, що проценти відповідно до ст.1048\~ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає ч.2 ст.1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до ст.1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст.1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Отже, припис абз.2 ч.1 ст.1048\~ЦК України про\~сплату процентів\~до дня\~повернення позики\~у разі\~відсутності іншої\~домовленості сторін\~може бути\~застосований лише\~у межах\~погодженого сторонами\~строку кредитування.\~Право кредитодавця\~нараховувати передбачені\~договором проценти\~за кредитом\~припиняється після\~спливу визначеного\~договором строку\~кредитування чи\~у разі\~пред`явлення\~до позичальника\~вимоги згідно\~з ч.2\~ст.1050ЦК України. У такому випадку в\~наявних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, враховуючи, що позивачем нараховані відповідачеві проценти за користуванням кредитом за межами строку, обумовленого договором, вимогу про стягнення заборгованості за нарахованими процентами слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за нарахованими процентами за період з 25.11.2020 по 24.11.2021 включно в сумі 4744,11 грн. У задоволенні вимог позивача в частині стягнення заборгованості за процентами, починаючи з 25.11.2021 у розмірі 30676,44 грн (35420,55 грн 4744,11 грн) слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, суд, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, доходить висновку про стягнення з відповідача заборгованості за договором №1175Д в розмірі 21455,89 грн суми заборгованості за тілом кредиту та 4744,11 грн суми заборгованості за відсотками, а всього 26200,00 грн. V. Розподіл судових витрат між сторонами В даній справі позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються судом частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених судом вимог в сумі 1115,76 грн, в іншій частині він покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial