Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

В червні 2025 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1001-4043 від 04.10.2021 року в розмірі 10400 грн, суми сплаченого судового збору в розмірі 2422,4 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор» укладено Договір факторингу № УКФ-261224-2 від «26» грудня 2024 року). Так, відповідно до п.2.1. зазначеного Договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та передає Первісному кредитору під відступлення Права вимоги грошові кошти за плату у порядку та строки встановлені цим Договором. Відповідно до п. 3.1.3 зазначеного Договору факторингу, Сторони домовилися, що Право вимоги переходить від Первісного кредитора до Нового кредитора з моменту підписання ними відповідного Реєстру боржників у формі наведеної в Додатку № 1 до цього Договору. Разом з правами вимоги Новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на моменту переходу цих прав. На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 1001-4043 від 04.10.2021 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється [PERSON] . В свою чергу позивачем 30.12.2024 на фінансовий номер телефону відповідача [PERSON] , а саме + [NUMBER], було направлено СМС-повідомлення наступного змісту: «Укладено Договір факторингу №УКФ-261224-2 від 26.12.2024 р. Проведено відступлення права вимоги за кредитним договором 1001-4043 від 04.10.2021. Ваш новий кредитор ТОВ «Новий Колектор»: 43170298;01133; м. Київ; вул. Алмазова Генерала; буд.13; оф.601;0-800-20-33-20; Info@newcollector.com.ua; http://newconector.com.ua/"; сплачувати необхідно в ТОВ «Новий Колектор». Статус зазначеного повідомлення - «DELIVERED». Отже, станом на дату подання даної позовної заяви позивач є єдиним та належним кредитором за кредитним договором № 1001-4043 від 04.10.2021 року, укладеним між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] . Що стосується суті позовних вимог, позивач зазначає, що між ТОВ «Укр Кредит Фінанс», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор» та [PERSON] 04.10.2021 року укладено Кредитний договір № 1001-4043, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 10400,00 грн, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту № 1001-4043 від 04.10.2021 року, на наступних умовах: -строк, на який надається кредит 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику; -дата повернення кредиту - 31.07.2022 року. Згідно п.1.2. Договору, Кредитодавець зобов`язується відкрити Кредитну лінію для Позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування Кредитом. Тип Кредиту - кредитна лінія. Згідно п.2.6. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно починаючи з першого дня видачі Кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, в наступних розмірах: Стандартна процентна ставка 3.00% за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключення строку використання права користування Кредитом за Зниженою та/ або Пільговою ставкою). Знижена процентна ставка 2.00% (право користування Кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п.п.3.4-3.9. цього Договору). Пільгова процентна ставка 0,01% (право користування Кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п.п. 3.4.-3.6. цього Договору). Згідно п.2.10. визначено, що орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення Договору (за весь строк кредитування) складає 31 200,00 грн. та включає в себе: суму Кредиту та проценти за користування Кредитом 20 800,00 грн. Відповідно Договору про відкриття кредитної лінії № 1001-4043 від 04.10.2021 року та довідки про перерахування коштів від 04.10.2021 року кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 10 400,00 грн. Отже, Кредитором виконано свої зобов`язання за Договором в повному обсязі. В свою чергу Позичальник свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 29.05.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 10400,00 грн, про що свідчіть розрахунок заборгованості за договором № 1001-4043, чим порушуються права та інтереси Позивача. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач просить суд стягнути вищезазначену заборгованість за Кредитним договором №1001-4043 від 04.10.2021 року у розмірі 10400 грн, а також понесені судові витрати по справі у розмірі 2422,4 грн та 6000 грн витрат на правничу допомогу. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 червня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином. Заперечень від представника позивача щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, не надходило. 30 червня 2025 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позову. У відзиві відповідач зазначив, що належними та допустимими доказами відступлення права вимоги є докази, які підтверджують належність виконання правонаступником своїх фінансових зобов`язань за договором відступлення прав вимоги, у зв`язку з чим перехід прав та обов`язків до правонаступника можуть підтверджувати відповідні первинні документи щодо повної оплати відступлення права вимоги. Проте, відповідач звертає увагу суду, що доказів, які б підтверджували надання ТОВ «Новий Колектор» попередньому кредитору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» грошових коштів за передачу права вимоги згідно Договору факторингу № УКФ-261224-2 від 26.12.2024 року представником позивача суду не надано. Крім того, відповідач звертає увагу суду, що вказані обставини свідчать про те, що позивачем не доведено факт переходу до нього прав вимоги до відповдіача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а тому його позовні вимоги не підлягають задоволенню. Крім того, відповідач посилається на постанову Верховного Суду № 916/2286/16 від 17.01.2020 року, в якій зазначено, що відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволені заяви про стягнення заборгованості. Відповідач також зазначає, що виписки по рахункам або касовий документ можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Проте, в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування кредитних коштів на його рахунок у розмірі 10 400 грн. Надана довідка не є належним та допустимим доказом умов та розміру заборгованості. Крім того, відповідач вважає заявлені стороною позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 0000 грн. завищеними, необґрунтованими, не співмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому вважає, що справедливою сумою в даному випадку буде сума в розмірі 2 000 грн. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 04.10.2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1001-4043 у вигляді електронного документа, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 10400,00 грн, строком кредитування 300 календарних днів, заявлений строк кредитування складає 14 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки - 3 % за кожен день користування кредитом (а.с.15-17). Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Крім того, вищезазначені умови кредитування були доведені до відома відповідача перед укладенням договору, про що свідчить паспорт споживчого кредиту від 04.10.2021 року, який підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.23-25). Факт надання [PERSON] кредитних коштів у розмірі 10400 грн підтверджується Довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про те, що на підставі кредитного договору №1001-4043 від 04.10.2021 було перераховано 04.10.2021 року через систему платежів LiqPay на відповідний номер картки [NUMBER] - 10400 грн, платіж №1783184640 (а.с.13 зворот). Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позичальник [PERSON] належним чином не виконав, тому кредитор станом на 26.12.2024 року нарахував йому заборгованість у розмірі 10400 грн, яка складається із суми основного боргу (а.с.40-51). 26 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» укладено Договір факторингу №УКФ-261224, згідно з умовами якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відступив ТОВ «Новий Колектор» права вимоги за кредитними договорами, а ТОВ «Новий Колектор» передає первісному кредитору грошові кошти у порядку та строки, встановлені цим договором (а.с.27-31). Відповідно до Реєстру боржників №1 від 26.12.2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відступив ТОВ «Новий Колектор» права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1001-4043 від 04.10.2021 року на суму 10400 грн (а.с.38-39). Згідно з Довідкою про розмір простроченої заборговаонсті за Кредитним договором №1001-4043 від 04.10.2021 року заборгованість [PERSON] складає 10400 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту (а.с.13). Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно із ст.638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 345/3085/19. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. Позивачем надано суду письмову форму укладеного між [PERSON] та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» Договору про відкриття кредитної лінії №1001-4043 від 04.10.2021 року (а.с.15-17). У вищезазначеному договорі зазначено електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме комбінація цифр і букв, згідно з положеннями ЗУ «Про електронну комерцію». Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, відповідачем не надано. Доводи відповідача про недоведення факт переходу до позивача прав вимоги за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» спростовуються договором факторингу від 26.12.2024, який був укладений між ТОВ "НОВИЙ КОЛЕКТОР" і ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та реєстром боржників №1, які наявні в матеріалах справи (а.с.27-30, 38-39). Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало свої обов`язки за Договором про відкриття кредитної лінії №1001-4043 від 04.10.2021 року, в той час як відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «Новий Колектор» в загальному розмірі 10400 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту (а.с.13). Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії №1001-4043 від 04.10.2021 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 2422,4 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн суд зазначає наступне. За ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію Договору №07/24-НК про надання правничої допомоги від 02.07.2024 року; копію додаткової угоди №4 від 14.08.2024 року до договору про надання правничої допомоги; копію додаткової угоди №17 від 03.04.2025 року до договору про надання правничої допомоги; копію додаткової угоди №19 від 16.04.2024 року до договору про надання правничої допомоги; звіт про виконану роботу відповідно до Договору про надання правничої допомоги по клієнту [PERSON] , копію платіжної інструкції №1398 від 23.05.2025 року на суму 6000 грн (а.с.26, 32-34, 37 зворот ). З платіжної інструкції №1398 від 23.05.2025 року вбачається, що ТОВ «Новий Колектор» було сплачено 6000 грн за надання правничої допомоги згідно договору №07/24-НК від 02.07.2024 року (а.с.37 зворот). Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн, суд приймає до уваги викладене нижче. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial