Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. [PERSON] (далі по тексту позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 05.08.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 41. У подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . У позові позивач зазначає про те, що їх із відповідачем життя не складається через відсутність взаєморозуміння, утрати почуття поваги та любові один до одного та різні погляди на життя. Як виявилось, після проживання у шлюбі, вони різні за характером, в зв`язку з чим між ними постійно виникають сварки та суперечки. Таким чином подальше спільне життя позивача та відповідача однією сім`єю і збереження їхнього шлюбу суперечитиме їх інтересам. Неодноразові спроби зберегти сім`ю не мали успіху, а тому про призначення строку для примирення позивач заперечує. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подав. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 06.05.2025 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) осіб. 13.05.2025 через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про надання строку на примирення терміном в 3 (три) місяці. 03.06.2025 від позивача надійшла заява, у якій вона проти надання строку на примирення заперечує. Ухвалою суду від 03.06.2025 сторонам надано строк для примирення терміном на 2 (два) місяці, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 14.08.2025 провадження у справі поновлено, про що було повідомлено осіб, які беруть участь у справі. 14.08.2025 відповідач подав до суду заяву, у якій вказав, що проти позовних вимог не заперечує. З матеріалів справи вбачається, що поштове відправлення із процесуальними документами, копією позовної заяви із доданими до неї документами, направлені відповідачу за адресою його місцем проживання (перебування), зареєстрованою у встановленому законом порядку та отримані ним 07.06.2025 та 15.08.2025. Відповідно до\~положень частини\~другої статті\~ 247 \~ЦПК України,\~ у зв`язку \~із розглядом\~справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.08.2006 року, на що вказує свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Подружжя має двох дітей [PERSON] , [INFO] , свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 8) та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 9). Позивач не бажає примирення, подальше сумісне сімейне життя, збереження сім`ї вважає неможливим, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. У поданій до суду 14.08.2025 заяві відповідач проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ст. 1 Сімейного кодексу України\~побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Статтею 24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно положень чч. 3, 4 ст.\~56\~Сімейного\~кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] припинили сімейно-шлюбні відносини, позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, підстави для надання строку на примирення сторін відсутні, родина розпалась остаточно і у подальшому збережена бути не може. Враховуючи вище викладене, суд вважає неможливим надалі зберегти сім`ю позивача та відповідача, подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного та порушує засади добровільності шлюбу, а тому такий шлюб має бути розірваний. Розподіл судових витрат. Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір згідно квитанції № 9377-2391-4687-0431 від 30.04.2025 в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок, який у зв`язку із задоволенням позову підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.\~105,\~110,\~112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved