Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

В обґрунтування позовної заяви, представник позивача вказував на те, що [PERSON] є власником\~ житлового будинку\~\~ за адресою: [ADDRESS] ,\~ а тому відповідач згідно із типовим Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, розміщеним на офіційному сайті позивача, є побутовим споживачем електричної енергії, що постачається\~ ПрАТ «Харківенергозбут». Також за вказаною адресою було відкрито абонентський особовий рахунок № [NUMBER] , за яким за період з\~ 01 липня 2023 року по 01 травня 2025 року\~ утворилася заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 16719,56 грн., яка [PERSON] не була погашена. Саме тому позивач був змушений звернутися з вказаним позовом до суду. Ухвалою від 24 червня 2025\~ року провадження в справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків. Представник позивача Шемаєв Д.В. в судове засідання не з`явився, але до позовної заяви додав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його\~ участі, позовні вимоги підтримав повністю та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.\~ Відповідач [PERSON] належним чином повідомлено про дату, час, місце проведення розгляду справи, попередньо направляла заява про відкладення розгляду справи 29 липня 2025 року для надання часу на добровільне врегулювання спору. В судове засідання 04 вересня 2025 року відповідач не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне. Так, взаємовідносини,які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між постачальником та споживачем(для власного споживання),а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії» проводяться згідно з «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 № 312. Житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору\~ купівлі- продажу ВРА-150135, посвідченого 27 липня 2010 року приватним нотаріусом ХМНО Гуменною Л.П.,\~ реєстровий № 3069,\~ підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно,Державного реєстру\~ Іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. За вказаною адресою відкрито абонентський особовий рахунок\~\~ № [NUMBER] . Споживачем послуг періодично вносилася плата за спожиті послуги з електропостачання. Згідно положень Правил роздрібного ринку електричної енергії споживач електричної енергії - фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг укладається сторонами з урахуванням ст.633,634,641,642 ЦК України, шляхом приєднання Споживача до цього Договору. Абзацом п`ятим пункту 13 розділу ХVІІ Закону передбачено, що фактом приєднання споживача до умов постачання універсальних послуг є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Враховуючи наведені приписи, та те, що за вказаною адресою фактично спожито електричну енергію, Договір вважається укладеним на умовах типового договору комерційної пропозиції. Відповідач не звертався до ПрАТ «Харківенергозбут» із заявами про відключення електропостачання або розірвання договору. Постановою НКРЕКП від 26 жовтня 2018 року №1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної-послуги на закріпленій території. Згідно Переліку постачальників універсальних послуг на території Харківської області, таким постачальником визначено ПрАТ «Харківенергозбут». Позивач має ліцензію з постачання електричної енергії (постанова НКРЕКП від 19 червня 2018 року №505). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Згідно з ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії; дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; врегулювати у порядку, визначеному кодексом систем розподілу, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу. Відповідно до п. 2. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 (далі - Правила) укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Згідно з п. п. 1 п. 5.2.1. Правил електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів. Відповідно до абз. 1 п. 7 Правил договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умов надання рахунку постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Отже, в розумінні Правил відповідач є споживачем електричної енергії та згідно до вимог законодавства зобов`язаний зокрема: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до вимог умов Правил; вносити плату за спожиту електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Стаття 322 ЦК України визначає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 6 ч.1 ст.1Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Верховний Суд України у своїй постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зазначив про те, що не дивлячись на те, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Разом з цим, такому праву споживача прямо відповідає його обов`язок щодо оплати житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16. Однак, відповідач не дотримується вимог щодо своєчасної оплати вартості спожитої електричної енергії, та згідно із наданим ПрАТ «Харківенергозбут» розрахунком заборгованості за період з 01 липня 2023 року\~ по 01 травня 2025 року за особовим рахунком\~ № [NUMBER] станом на 01 травня 2025\~\~ року утворилася заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 16719,56 грн. З огляду на викладене, з урахуванням того, що\~\~\~ позивач\~ надає свої послуги з електропостачання відповідачу, який в свою чергу отримував послуги з електропостачання, про що свідчить довідка розрахунок заборгованості, відповідно до якої відповідач споживав електричну енергію,\~ фактично визнала наявність заборгованість, що підтверджує факт його приєднання до умов договору постачання універсальних послуг позивача, а відтак доводи позивача про те, що він жодних договорів з позивачем не укладав, є необґрунтованими та такими, що спростовані матеріалами справи. Посилань на докази, що відповідачем було надано на адресу позивача заяву-відмову від отримання таких послуг матеріали справи не містять. Згідно зі ст.12 ЦПК України та відповідно до ч. ч. 1, 5 та 6 ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, судом встановлено, що у сторін виникли договірні відносини. Виходячи з положень ст. ст. 526, 626-631 ЦК України, укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зо-бов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За таких обставин, суд вважає, що вимоги ПрАТ «Харківенергозбут» заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі та досліджених в ході розгляду справи доказів. Отже, суд задовольняє позов повністю і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 16719,56 грн.. Ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються уразі задоволення позову на відповідача. Позивачем при зверненні\~ до суду сплачено судовий збір у розмір 3028,00 грн., на підтвердження чого надано відповідну платіжну інструкцію. Як вбачається з матеріалів справи, позивач скористався своїм правом на подання позову через підсистему ЄСІТС, тому\~\~ при обрахуванні розміру ставки судового збору має враховуватися коефіцієнт 0,8, що відповідає вимогам ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Таким чином позивач мав сплатити судовий збір у розмірі\~ 2422, 40 (3028х0,8=2422,4) грн. На підставі ст.. 7 ЗУ «Про судовий збір» позивачу має бути повернуто суму судового збору в розмірі 605,60 грн.\~ \~ Задовольняючи вимоги позивача про стягнення\~\~ суми заборгованості, суд одночасно стягує\~ з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору в сумі 2422,4\~ грн. Представник позивача також просив стягнути з відповідача витрати в розмірі 75,00 грн., пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, але\~\~ до позову не\~ була додана квитанція про здійснення оплати в сумі 75,00 грн. за оплату отримання інформації з реєстру.\~\~ и. Позивачем долучено копію платіжного документу, з якого вбачається, що з банківської картки, належність якої не встановлено, здійснено платіж на суму 75,00 грн. з зазначенням категорії платежу: послуги.\~ Тому у задоволенні вимоги позивача про стягнення цих витрат слід відмовити, оскільки з наданого платіжного документу неможливо однозначно встановити, що він свідчить про оплату послуг, пов`язаних\~ отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно На підставі викладеного,

Outcome: partial