Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії за заповітом після смерті заповідача свого померлого чоловіка. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем після смерті свого чоловіка за законом який через смерть не встиг успадкувати за заповітом [PERSON] .. Також, позивачка зазначила, що її чоловік своєчасно не прийняв спадщину за заповітом [PERSON] у зв`язку із своїм хворобливим станом, а вона у свою чергу не була обізнана про наявність заповіту [PERSON] на ім`я її чоловіка. Позивачка зазначила, що знайшла заповіт [PERSON] на її померлого чоловіка після смерті останнього в його особистих документах останнього та звернулася до нотаріуса вже після встановленого законом шестимісячного строку для подачі заяви на прийняття спадщини. У підсумку, позивачка посилається, що вказані обставини у своїй сукупності завадили їй у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав за заповітом після смерті заповідача свого померлого чоловіка (т.с. 1, а.с. 88 92). Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивачки в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з викладених у позові підстав. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Валько М.М. в судовому засіданні зазначив про те, що чоловік позивачки не мав перешкод для прийняття спадщини за заповітом [PERSON] та пропустив строк без поважних причин. Також, представником відповідачки [PERSON] адвокатом Вальком М.М. подано відзив на позов (т.с. 1, а.с. 141 146). Натомість, суд наголошує на тому, що відповідачка [PERSON] не подала відзив на позов у встановлений цивільним процесуальним законом строк!!! У зв`язку із цим, суд не приймає до уваги зміст поданого адвокатом Вальком М.М. відзиву на позов, оскільки всупереч вимог статей 83\~і 191 ЦПК України, відзив подано із порушенням зазначеному в ухвалі від 21 квітня 2025 року про відкриття провадження по справі строку для подання відповідачем відзиву на позов (т.с. 1, а.с. 95). В резолютивній частині ухвали від 21 квітня 2025 року про відкриття провадження по справі визначено: строк для подання відповідачем відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (т.с. 1, а.с. 95). Зокрема, із повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що відповідачка [PERSON] отримала судову повістку про виклик разом із копією ухвали про відкриття провадження по справі, за адресою зареєстрованого місця проживання 13 травня 2025 року (т.с. 1, а.с. 86, 104, 210). Отже, враховуючи положення\~статей 120\~ 124\~ЦПК України,\~визначений відповідачці\~ [PERSON] \~строк для подання відзиву на позов, становив з 14 по 28 травня 2025 року. Проте, відповідно до відомостей штампу відділення поштового зв`язку відбиток якого міститься на конверті у якому суд отримав від адвоката Валька М.М. відзив, саме 08 травня 2025 року адвокатом Вальком М.М. було здано до відділення ДП «Укрпошта» відзив на позов (т.с. 1, а.с. 158). Тобто, представник відповідачки [PERSON] адвокат Валько М.М. подав відзив на позов не у встановлений цивільним процесуальним законом строк, а до початку цього строку! Як наслідок, у суду відсутні процесуальні підстави для врахування відзиву на позов при постановленні судового рішення по суті даної справи. Представником позивачки надано відповідь на відзив у якому вона не погодилась із запереченнями викладеними у вказаному відзиві (т.с. 1, а.с. 160 166). Відповідачі [PERSON] і [PERSON] , які були належним чином повідомлені про місце, день і час розгляду справи шляхом отримання судових повісток про виклик за зареєстрованим місцем проживання, не повідомили суду про причини свого неприбуття в судове засідання, суд визнав неповажними причини неприбуття зазначених відповідачів та розглянув справу у їх відсутності (т.с. 1 а.с. 83, 84, т.с. 2 а.с. 143, 158, 160). Відповідач Глевахівська селищна рада надала суду заяву про визнання позову, у якій також просила розглядати справу у відсутності її представника (т.с. 1, а.с. 129 130). Представник відповідачки [PERSON] адвокат Дяків Д.І. в судовому засіданні зазначив про те, що у даному випадку відсутня спадкова трансмісія оскільки чоловік позивачки не прийняв спадщину за заповітом у встановлений законом строк, а тому позивачка не може спадкувати за заповітом [PERSON] .. Також, представником відповідачки [PERSON] адвокатом Дяків Д.І. подано відзив на позов (т.с. 1, а.с. 178 183). Представником позивачки надано відповідь на відзив у якому вона не погодилась із запереченнями викладеними у вказаному відзиві (т.с. 1, а.с. 190 195). Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. За життя [PERSON] склала заповіт від 24 квітня 2019 року яким заповіла усе своє майно [PERSON] (т.с. 2, а.с. 107). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27 квітня 2022 року (т.с. 1, а.с. 16). Як наслідок, за приписами частини першої статті 1270 ЦК України, [PERSON] мав право подати відповідну заяву в строк у шість місяців для прийняття спадщини після [PERSON] за її заповітом, який починається з часу відкриття спадщини, тобто в трок до 28 листопада 2022 року. Натомість, в порушення вимог частини першої статті 1270 ЦК України, [PERSON] у визначений законом шестимісячний строк не подав до нотаріуса відповідну заяву та не прийняв спадщину за заповітом після померлої [PERSON] .. Разом із цим, [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17 грудня 2022 року (т.с. 1, а.с. 19). У зв`язку із неприйняттям [PERSON] спадщини за заповітом померлої [PERSON] , суд вважає, що у даному випадку відсутня спадкова трансмісія, оскільки смерть спадкоємця-трансмітента ( [PERSON] ) настала після спливу строку на прийняття спадщини (тобто, смерть [PERSON] настала після шести місяців з дня, наступного після смерті його спадкодавця за заповітом). Зокрема, між датою смерті [PERSON] [INFO] і датою смерті [PERSON] [INFO] , минуло 7 місяців 2 тижні та 4 дні. Згідно із ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). У постанові Верховного Суду від 01.09.2021 року по справі № 720/2683/19 визначено, що умовою спадкової трансмісії є те, що право на прийняття спадщини в такому порядку має бути здійснене у строк, який не сплив на момент смерті спадкодавця. Тобто смерть спадкоємця, який би мав право на спадщину, має настати в межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини після смерті першого спадкодавця. Отже, [PERSON] не прийняв спадщину за заповітом [PERSON] .. При цьому, суд враховує, наведеній у Постанові Верховного Суду від 01.09.2021 року № 720/2683/19 правовий висновок щодо правильності застосування норми ст. 1276 ЦК України стосовно спадкування в порядку трансмісії: «Застосування механізму спадкової трансмісії як юридичної фікції (закон виходить з того, що оскільки спадкоємець мав право прийняти спадщину, але не встиг цього зробити внаслідок смерті, то він нібито спадщину прийняв) можливе за наявності послідовної сукупності таких умов-фактів (юридичний склад): 1) смерть спадкодавця; 2) закликання до спадкування спадкоємця-трансмітента; 3) смерть спадкоємця-трансмітента після смерті спадкодавця, але до спливу строку на прийняття спадщини (смерть трансмітента має настати протягом шести місяців з дня, наступного після смерті спадкодавця); 4) право на прийняття спадщини або відмова від її прийняття після смерті спадкодавця не було здійснене трансмітентом; 5) трансмітент має спадкоємця (трансміссара), який закликається до спадкування після смерті трансмітента; 6) трансміссар в установлений законом строк здійснив своє право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця. Спадкова трансмісія є особливим порядком здійснення права на спадкування. У разі переходу права на прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії застосовуються як загальні правила, що регламентують способи (необхідність вчинення трансміссарам дій, що свідчать при прийняття спадщини за статтею 1269 ЦК України, недопущення прийняття спадщини з умовою чи застереженням відповідно до частини другої\~статті 1268 ЦК України), строки прийняття та відмови від спадщини, так і спеціальні норми переходу права на прийняття спадщини до трансміссара. Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців (стаття 1276 ЦК України). Такий же порядок передбачений пунктами 3.25, 3.26 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~з відповідними змінами. На підставі викладеного можна зробити висновок, що оскільки право трансмісара на прийняття спадщини в порядку трансмісії та право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті трансмітента є самостійними суб`єктивними цивільними правами, то спадкоємець має вчинити самостійні юридичні дії, які засвідчували б його волевиявлення, спрямоване на прийняття спадщини після смерті першого спадкодавця (в порядку спадкової трансмісії), так і після смерті трансмітента (спадкоємця за заповітом або за законом, який помер після відкриття спадщини після смерті першого спадкодавця і не встиг її прийняти), зокрема подати дві окремі заяви про прийняття кожної із спадщин або в одній заяві зазначити про прийняття обох спадщин.» У даному випадку відсутні вказані дві обов`язкові умови для спадкування за правилами трансмісії: - [PERSON] не прийняв спадщину протягом шести місяців; - [PERSON] не прийняла трансмісійну спадщину свого чоловіка [PERSON] протягом трьох місяців після його смерті. З урахуванням встановлених обставин, суд не приймає до уваги наведені за змістом позову доводи позивачки стосовно поважності причин неприйняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , оскільки спадкодавець позивачки не реалізував свого права на спадкування за заповітом [PERSON] у строк визначений законом. Із витребуваних та досліджених в судовому засіданні під час розгляду справи матеріалів спадкової справи № 445/2023 до майна померлої [PERSON] , судом встановлено, що позивачка звернулася до нотаріуса 27 вересня 2023 року (т.с. 2, а.с. 95 115). Однак, постановою державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори Домашенко В.В. від 27 вересня 2023 року, позивачці було відмовлено в оформленні спадщини після смерті [PERSON] за заповітом на ім`я її померлого чоловіка [PERSON] у зв`язку із пропуском нею встановленого законом строку для прийняття спадщини та розбіжностями в зазначенні спадкоємця за заповітом (т.с. 2, а.с. 115). Зокрема, слід врахувати, що за заповітом від 24.04.2019 року все свої майно [PERSON] заповіла [PERSON] , [INFO] . Воднораз, [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . На думку суду, зазначені відмінності виключають молжливість достовірно стверджувати про те, що заповіт складений саме на чоловіка позивачки. Також, суд не приймає до уваги та відхиляє доводи позивачки відносно застосування норм Постанови Кабінету міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», оскільки правила стосовно строку для прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України. Законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини. Таким чином, пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25.01.2023 року по справі № 676/47/21, від 21.06.2023 року по справі № 175/1404/19, від 16.08.2023 року по справі № 520/15620/17. Правозастосовча практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є незмінною та усталеною, що, у тому числі, свідчать правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 року у справі № 686/5757/23. Крім того, вирішуючи справу по суті вимог відносно поважності причин невчасного прийняття спадщини померлим чоловіком позивачки за заповітом [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини; при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Насамперед, суд враховує, що із доданих до позову в обґрунтування своїх вимог медичних документів, до досліджуваного періоду шести місяців для прийняття [PERSON] спадщини стосуються лише три документи у вигляді: - результатів аналізу Медичного центру Святої Параскеви (м. Львів) на онкологічні маркери від 23.05.2022 року (т.с. 1, а.с. 25); - електронного направлення АТ «Українська залізниця» (м. Київ) від 28.09.2022 року (т.с. 1, а.с. 26); - виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 60018 від 03.10.2022 року КП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» (м. Львів) із протоколом операції від 30.09.2022 року (відповідно до якого, тривалість операції 5 хвилин і перебування на стаціонарному лікуванні 4 дні) (т.с. 1, а.с. 27, 28), які дійсно свідчать про незадовільний стан здоров`я [PERSON] , однак не дають підстав безумовно стверджувати про те, що в інші дні періоду часу з 28 квітня по 28 жовтня 2022 року [PERSON] дійсно не мав можливості подати заяву про прийняття спадщини [PERSON] за заповітом померлої, оскільки [PERSON] не мав перешкод звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Отже, зазначені за змістом позову доводи абсолютно не впливали на об`єктивну можливість вчинення чоловіком позивачки передбачених законом дій для прийняття спадщини. Як наслідок, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, позивачка не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Разом із тим, під час розгляду справи в судовому засіданні, досліджуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, судом не встановлено існування поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами у [PERSON] як спадкоємця за заповітом на вчинення дій по зверненню до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] в строк встановлений законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що встановлений законом строк для прийняття спадщини пропущено чоловіком позивачки без поважних причин, а тому, з урахуванням відсутності спадкової трансмісії й відсутні підстави для визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом [PERSON] на ім`я її чоловіка. За таких обставин, позов є безпідставним і необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Одночасно, з урахуванням встановлених обставин та норм статті 206 ЦПК України, суд враховує і не приймає заяву відповідача Глевахівської селищної ради про визнання позову, оскільки таке визнання відповідачем позову суперечить закону в частині відсутності спадкової трансмісії та відсутності поважних причини для прийняття померлим чоловіком позивачки спадщини за заповітом, а тому, у суду відсутні процесуальні підстави для прийняття визнання відповідачем позову (т.с. 1, а.с. 129 130). При цьому,\~на підставі\~пункту 2\~частини другої\~статті 141\~ЦПК України,\~у зв`язку\~із відмовою\~у позові, судові витрати у вигляді сплаченого позивачкою судового збору слід покласти на позивачку (т.с. 1, а.с. 10). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed