Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

У травні\~2025\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~відповідача про\~стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 19.12.2021 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до умов договору, банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Свої зобов`язання за договором щодо надання позичальнику кредиту банк виконав у повному обсязі, однак відповідач, як позичальник, свої зобов`язання виконував неналежним чином, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 183\~340,63 грн., з яких: 117\~591,78 грн. прострочене тіло кредиту; 65\~748,85 грн. відсотки за користування кредитом, яку позивач, а також судові витрати по справі просив стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 30.06.2025 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] повідомлявся судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої він є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19\~сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17\~, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що 19.12.2021 [PERSON] через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернувся до АТ «Альфа-Банк» із пропозицією на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Банк прийняв пропозицію відповідача. Між сторонами були погоджені наступні умови кредитування: тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; мета кредиту - для особистих потреб; максимальний ліміт кредиту (кредитної лінії) 200\~000,00 грн.; сума встановленої кредитної лінії 82\~000,00 грн.; процентна ставка 35,99% річних для торгових операцій та/або операцій зняття готівки; тип процентної ставки фіксована. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30.11.2022. З наданого АТ «Сенс Банк» розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 09.02.2025 загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №632122741 становить 183\~340,63 грн., з яких: 117 591,78 грн. прострочене тіло кредиту; 65 748,85 грн. відсотки за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 Цивільного кодексу України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Доказів виконання своїх зобов`язань, відповідачем не надано. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за наданим кредитом в розмірі 183 340,63 грн., з яких: 117 591,78 грн. прострочене тіло кредиту; 65 748,85 грн. відсотки за користування кредитом. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Позивач заявив про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 14\~992,24 грн. На підтвердження таких витрат надав до суду Договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025, укладений між Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс», у п. 1.1.1. якого передбачено комплекс юридичних послуг, які надає Адвокатське об`єднання. Утім, розділ 1 даного Договору не містить посилань на конкретний спір (позов) з визначеним суб`єктом. Акт наданих послуг/виконаних робіт, підписаний сторонами, в матеріалах справи також відсутній. Відповідно, документи на підтвердження надання правової допомоги не містять ідентифікуючих ознак такої допомоги та не дозволяють зробити висновок про те, що адвокат надавав правничу допомогу саме у цій справі. Крім того, позивач не надав доказів на підтвердження правового зв`язку між представником - адвокатом Цимбал В.І. та адвокатським об`єднанням, з яким укладено Договір про надання послуг. Отже, суд дійшов висновку про те, що обставина надання правничої допомоги не доведена позивачем, і відповідна вимога про стягнення витрат на неї задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1\~ ст. 141 ЦПК України\~з урахуванням результату розгляду справи з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2\~422,40 грн.

Outcome: partial