Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

03.07.2025 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 28258,00грн., судовий збір в розмірі 2422,40 та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн. Як на підставу позовних вимог позивач вказує, що 25.08.2021 між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН» був укладений договір про споживчий кредит №103961935, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 3300,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит,сплатити проценти за користування кредитом та інші зобов`язання на умовах та в строки, передбачені договором. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти, проте [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, внаслідок утворилась заборгованість в розмірі 28578,00 грн., з яких: 3300,00 грн.\~- заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 24915,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги, 363,00 грн. заборгованість за комісіями. 30.11.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу № 30-11-65, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі до відповідача. В подальшому ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило права вимоги за боржників за кредитними договорами позивачу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» - відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, в тому числі за кредитним договором №103961935, укладеним з відповідачем. Посилаючись на викладене, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звертається із даним позовом до суду. Ухвалою від 09.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, розгляд справи призначено на 06.08.2025 (а.с.81) та було відкладено на 28.08.2025. В судове засідання сторони не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Позивач в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти постановлення по справі заочного рішення (а.с.5 на звороті). Повідомлення відповідача [PERSON] (місце проживання та реєстрації якого не відоме) про розгляд справи здійснювалось судом в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.85,91), окрім того - шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі та повістки про виклик до суду на електронну пошту, зазначену в позовній заяві, яке доставлено до електронної скриньки 20.08.2025 о 09:28 год. (а.с.90 на звороті). Направлена на відому адресу останнього місця проживання [PERSON] судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.86), таким чином, відповідно до положень статті 128\~ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Відповідач причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, в судове засідання повторно не з`явився. За таких обставин, з урахуванням положень\~статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог\~статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи та таке встановлено судом, 25.08.2021 [PERSON] на сайті tengo.ua створив анкету-заяву на кредит № 103961935, за якою того ж дня погоджено надання кредиту в розмірі 3300,00 грн. (а.с.12) 25.08.2025 між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН» укладено договір про споживчий кредит №103961935, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в сумі 3300,00 грн. на 20 днів з 25.08.2021. Термін повернення кредиту і сплати комісії та процентів за користування кредитом\~- 14.09.2021. Комісія за надання кредиту 363,00 грн. нараховується за ставкою 11 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом\~825,00 грн., які нараховуються а ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с.7-9). Позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідач уклав із ТОВ «МІЛОАН» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» (аналогом ЕЦП одноразовим ідентифікатором U-53473 а.с.18), а тому за правовими наслідками цей договір прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Пунктом 6.3 кредитного договору передбачено, що приймаючи пропозицію ТОВ «МІЛОАН» про укладання цього кредитного договору позичальник підтверджує та погоджується, що з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору. Таким чином, відповідач усвідомлено погодився з умовами договору, включаючи строки кредитування, розмір кредиту та процентної ставки, порядок її нарахування, а також був належним чином поінформований про реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту. Згідно кредитного договору, надання кредиту відповідачу було передбачено на строк 20 днів з 25.08.2021 по 14.09.2021. Пунктом 1.7 Договору передбачено, що тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2., 2.3 цього Договору. Пунктом 2.2.2 встановлено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3. Договору. Умовами договору передбачено збільшення строку кредитування, зокрема, користування кредитним коштами позичальником після сплину раніше визначеного строку кредитування при наявності заборгованості, який не може перевищувати 60 днів (стандартні базові умови) (п.2.3.1.2. Договору). Оскільки відповідач кредитні кошти не повернув 14.09.2021 договір автоматично було пролонговано на 60 днів, а відтак й нараховано відсотки за користування кредитними коштами за відсоткової ставкою 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день. Крім того, розділом 4 Договору передбачено відповідальність сторін. У разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.\~625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч.\~2\~ст.\~625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника із сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця (пункт 4.2). Підписанням договору відповідач погодився з викладеними в ньому умовами, що відповідає принципу свободи договору з урахуванням рівності статусу сторін такого договору. Отже, наведене свідчить про те, що сторони в договорі встановили нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі - 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом за період після закінчення строку кредитування. Суд в\~даній справі\~враховує висновок\~Великої Палати\~Верховного Суду,\~викладений в\~пункті 123\~постанови від\~18.01.2022\~у справі\~№ 910/17048/17,\~про те,\~що з\~огляду на\~умови кредитного\~договору нарахування\~процентів за\~користування кредитом\~припиняється у\~день фактичного\~повернення кредиту\~незалежно від\~закінчення строку\~дії кредитних\~договорів.\~Вказане узгоджується\~з висновком,\~викладеного у\~постанові Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~05.04.2023\~року у\~справі №910/4518/16. Згідно п. 6.1 договору він укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Отже, підписанням договору позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення про які необхідними відповідно до вимог чинного законодавства. Сума позики 3300,00 грн. була перерахована відповідачу [PERSON] на його картковий рахунок, що підтверджується квитанцією виплати на картку [NUMBER] (а.с.19), відомістю про щоденні нарахування та погашення (а.с.20). В зв`язку з тим, що відповідач жодної операції з погашення кредиту не здійснив, виникла заборгованість, яка станом на 10.03.2023 становить 28258,00 грн., з яких: 3300,00 грн.\~- заборгованість по основній сумі кредиту, 10725,00 грн.\~- заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 363,00 грн. заборгованість з комісії, 14190,00 грн.\~ нараховані відсотки згідно умов п. 4.2. кредитного договору. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.21,22). 30.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 30-11-65, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі до відповідача (а.с.23-31,32), згідно реєстру боржників до вказаного договору під номером 1100 зазначено клієнта [PERSON] (а.с.34-37). 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого позивач набув права вимоги (а.с.38-45), в тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 103961935 (а.с.46-48,49). Отже у справі, що розглядається, предметом розгляду є правовідносини сторін, що склалися у зв`язку з укладенням кредитного договору, однією із форм якого є онлайн кредит, тобто позика, оформлена через мережу Інтернет. Відповідно до\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини другої\~статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним в письмовій формі. Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~передбачено договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому\~Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «МІЛОАН» використовується електронний договір із застосуванням цифрового підпису. Наведене свідчить про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису, умови якого позивачем були виконані. Відповідач належним чином свої зобов`язання за цим договором щодо повернення кредитних коштів не виконав. Аналогічна правова позиція сформована у ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі\~Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~статтею 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Приймаючи до уваги вищевикладене, позивач у передбаченому законом порядку набув право вимоги до відповідача за вище вказаним кредитним договором. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Доказів, які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку, матеріали справи не містять. Верховний Суд у постанові від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», доказів, які б спростовували установлені судом обставини на підставі доказів наданих стороною позивача, відповідачем не надано та не спростовано розмір заборгованості, заявлений позивачем. На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) від 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку, що [PERSON] в порушення умов договору свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, розмір якої ним не спростовано, контррозрахунок суду не надано, а отже заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню та, відповідно до\~статі 141 ЦПК України,\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн. При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті\~133\~та частин першої - третьої статті\~137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: - копію договору про надання правової допомоги від 01.07.2024, укладеного між АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» (а.с.57-58); - копію заявки про надання юридичної допомоги № 1179 від 01.05.2025; - витяг з акту № 10 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025 (а.с.61). Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений\~статтею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо, на її думку, є недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, а також у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19. Разом з тим, сторона відповідача не скористалася правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу. Зважаючи, що судом задоволено позовні вимоги в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді в сумі 2422,40 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн.

Outcome: approved