Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» в особі представника Руденка К.В. 15.04.2025 звернулося з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4534544 від 06.04.2024 станом на 24.12.2024 в загальному розмірі 154137,66 грн, з яких: 20 999,99 грн - заборгованість за кредитом; 122 637,67 грн - заборгованість за відсотками за період з 06.04.2024 по 24.12.2024; 10 500,00 грн - заборгованість за штрафом відповідно до умов договору. Крім того, просить стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати по справі: 2 422,4 грн - сплачений судовий збір за подання позовної заяви; 10 000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 06.04.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4534544. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 20 000,00 грн строком на 360 днів. Кредитні кошти перераховані на платіжну картку відповідача № [NUMBER] емітовану АТ «Універсал Банк». Відсотки за користування кредитними коштами умовами договору встановлені у розмірі 2,50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (912,5 % річних). Представник позивача посилається на те, що умовами кредитного договору встановлено фіксовану процентну ставку за користування кредитом, яка розрахована на дату укладення договору з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому денна процентна ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносились зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки. 21.04.2024 між відповідачем та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено Додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої сума кредиту була збільшена до 21 000,00 грн. Кредитний договір та Додаткова угода укладені у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». На підставі укладеного кредитного договору був здійснений переказ суми кредиту на платіжну картку відповідача, що підтверджено довідкою платіжної установи, де зазначено унікальний номер транзакції, дата та час проведення переказу, маска платіжної картки, що відповідає масці платіжної картки, яку перед укладенням кредитного договору відповідач верифікував та підтвердив, що саме на зазначену ним у договорі платіжну картку має бути зарахована сума кредиту. 24.12.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» було укладено Договір факторингу № 24/12/24, за яким позивачу передається право вимоги до кредиторів ТОВ «Лінеура Україна», в тому числі за договором № 4534544 від 06.04.2024. Відповідачем умови кредитного договору не виконувалися належним чином що призвело до утворення заборгованості, що відображено у розрахунку заборгованості наданим ТОВ «Лінеура Україна». Представник позивача стверджує, що відповідно до Реєстру боржників від 24.12.2024 до договору факторингу № 24/12/24 від 24.12.2024 до позивача перейшло право вимоги за вищезазначеним кредитним договором. Вважає, що відповідач має заборгованість за договором № 4534544 від 06.04.2024 в загальному розмірі 154 137,66 грн, з яких: 20 999,99 грн - заборгованість за кредитом; 122 637,67 грн - заборгованість за відсотками нарахованими за ставкою 2,5 % за кожен день користування кредитом за період з 06.04.2024 по 24.12.2024; 10 500,00 грн - заборгованість за штрафом. Одночасно із поданням позову представник позивача звернувся до суду із клопотанням про витребування від АТ «Універсал Банк» доказів, що містять банківську таємницю, та підтверджують факт перерахування коштів відповідачу за договором № 4534544 від 06.04.2024. Ухвалою від 21.04.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визнавши її малозначною внаслідок незначної складності. Клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено та витребувано від АТ «Універсал Банк» інформацію, що є банківською таємницею. 08.05.2025 на виконання ухвали про витребування доказів на адресу суду надійшли зазначені докази. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі направлено відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, яку він отримав 24.04.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення долученого до матеріалів справи. 12.05.2025 до суду від представника відповідача - адвоката Цьоми Р.А. надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив позов задовольнити частково та стягнути з нього на користь ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» 20 999,99 грн заборгованості за кредитом та 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Посилається на те, що вимога про нарахування відсотків за користування кредитними коштами є явно завищеною та несправедливою, що не відповідає передбаченим ч. 3 ст. 509, ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності, а також вимогам п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо встановлення умовами договору непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання споживачем зобов`язань за договором. Окрім того, представник відповідача посилається на вимоги цивільного законодавства щодо звільнення позичальника від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача просить врахувати складність справи, необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, а також доведеність понесених позивачем витрат відповідними доказами, та вважає, що стягненню з відповідача підлягають витрати у розмірі 5 000,00 грн. 20.05.2025 представником позивача - адвокатом Руденком К.В. направлено до суду додаткові пояснення щодо відзиву на позов, що підтверджують позицію викладену у позовній заяві. Просить задовольнити позов у повному обсязі. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 06.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір № 4534544 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відповідач підписав електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 20253 (а.с. 19 -28). Додатком № 1 до цього договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, в якій міститься Графік платежів та реквізити для оплати, які також підписані відповідачем [PERSON] з використанням одноразового ідентифікатора 20253 (а.с. 29). До укладення договору про споживчий кредит з використанням ІТС Товариства позичальнику було направлено Паспорт споживчого кредиту, який містить усі необхідні відомості про істотні умови договору та орієнтовну загальну вартість кредиту розраховану від бажаної суми кредиту 20 000,00 грн за 360 днів користування ним (а.с. 30-32). Відповідно до умов кредитного договору № 4534544 від 06.04.2024 Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним. Сума кредиту 20 000,00 грн (п. 1.2). Пунктом 1.2.1 Договору врегульовано, що за взаємною згодою сторін сума кредиту може бути збільшена, про що сторонами укладається Додатковий договір. При цьому сторони погодили, що збільшення суми кредиту можливе до дати здійснення клієнтом першого платежу за договором, відповідно до Графіку платежів. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів (п. 1.3). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Тип процентної ставки - фіксована. Пунктом 1.4.1 договору врегульовано застосування стандартної процентної ставки, яка становить 2,50 % в день у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3. Також умовами договору (п. 1.4.2) врегульовано застосування зниженої процентної ставки 0,50 % за кожен день користування кредитом на умовах, якщо клієнт до 05.05.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. В додатку № 1 до Договору про надання споживчого кредиту наведена Таблиця обчислення загальної вартості для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та міститься Графік платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Згідно п. 2.1, 2.2, 2.4, 2.5 Договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський рахунок споживача за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1 Договору. Згідно довідки № 20241227-172 від 27.12.2024 ТОВ «ПЕЙТЕК» та ТОВ «Лінеура Україна» уклали договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № 03012024-1 від 03.01.2024 та відповідно до зазначеного договору 06.04.2024 о 14:14:14 було успішно перераховано кошти на суму 20 000,00 грн (номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК»: 5cfa75c1-a165-4bd9-aed3-a5d86950a589, номер транзакції в системі ТОВ «Лінеура Україна»: 45345441712402051, Session ID - 023923977854, сайт торгівця - https://credit7.ua, код авторизації - 503219, банк-еквайр - АТ «ПУМБ», призначення переказу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] (а.с. 33). 21.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Додатковий договір до Договору № 4534544 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відповідач підписав електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 76523 (а.с. 34-35). Додатковим договором сума кредиту збільшена до 21 000,00 грн. Додатком № 1 до цього договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, і якій міститься Графік платежів та реквізити для оплати, які також підписані відповідачем [PERSON] з використанням одноразового ідентифікатора 76523 (а.с. 36). Згідно довідки № 1-2712 від 27.12.2024 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Лінеура Україна» уклали договір про переказ коштів № ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 та відповідно до зазначеного договору 21.04.2024 о 20:45:19 було успішно перераховано кошти на суму 1 000,00 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 378112621 (а.с. 40). Перерахування кредитних коштів відповідачу також підтверджено інформацією АТ «Універсал Банк» від 07.05.2025, що надана на виконання ухвали суду від 21.04.2025 про витребування доказів. Інформацією підтверджено, що на ім`я відповідача емітовано платіжну карту № [NUMBER] та відкрито банківський рахунок. За платіжною карткою зазначено фінансовий номер телефону [NUMBER] . Виписками про рух коштів по банківській картці за період з 06.04.2024 по 11.04.2024 та за період з 21.04.2024 по 26.04.2024 підтверджено зарахування кредитних коштів у розмірі 20 000,00 грн та 1 000,00 грн. 24.12.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» (фактор) було укладено Договір факторингу № 24/12/24, відповідно до умов якого позивач ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Лінеура Україна» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «Лінеура Україна» відступити ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» право грошової вимоги згідно з Реєстром боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 24/12/24 від 24.12.2024 до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 4534544 від 06.04.2024 в загальному розмірі 154 137,66 грн, з яких: 20 999,99 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 122 637,67 грн - сума заборгованості за відсотками; 10 500,00 грн - сума заборгованості за штрафом (а.с. 65). До матеріалів справи додано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 4534544 від 06.04.2024 станом на 24.12.2024 (дата укладення договору факторингу), складений ТОВ «Лінеура Україна», що свідчить про те, що [PERSON] 02.05.2024 сплатив 2 755,01 грн, з яких 2 755,00 грн було зараховано на погашення відсотків за кредитом та 0,01 грн на погашення тіла кредиту (а.с. 41-46). У підсумку розрахунку станом на 24.12.2024 визначено заборгованість відповідача за кредитним договором у загальному розмірі 154 137,66 грн, з яких: 20 999,99 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 122 637,67 грн - сума заборгованості за відсотками; 10 500,00 грн - сума заборгованості за штрафом. Посилаючись на невиконання відповідачем умов договору, позивач як новий кредитор у грошовому зобов`язанні просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором № 4534544 від 06.04.2024 у загальному розмірі 154137,66 грн. Суд приймає до уваги подані представником позивача докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування». Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Згідно вимог ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6, п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших, електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться. За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України). За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до законну має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК). За правилами ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про споживче кредитування» відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим законом. Кредитодавець, який відступив право вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучив колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучення колекторської компанії повідомити споживача у спосіб, визначений частиною першою статті 25 цього Закону та передбачений договором про споживчий кредит, про такий факт та про передачу персональних даних споживача, а також надати інформацію про нового кредитора або колекторську компанію відповідно. До нового кредитора переходять передбачені цим законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки) (ч. 3 ст. 18 Закону). Наведені вище положення цивільного законодавства у своєму взаємозв`язку дають підстави для висновку, що істотними (необхідними) умовами кредитного договору є предмет - грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів, порядку їх сплати становлять основне грошове зобов`язання у кредитному договорі, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Кредитний договір може містити й інші умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема: умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг, припинення кредитування, розірвання договору тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона несе ризик, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З досліджених доказів суд вважає доведеним, що 06.04.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-комунікаційної системи Товариства було укладено електронний Договір № 4534544 про надання коштів на умовах споживчого кредиту та 21.04.2024 Додаткову угоду до кредитного договору в сумі 21 000,00 грн строком на 360 днів. Надання кредиту відповідачу [PERSON] здійснено в безготівковій формі шляхом переказу коштів на картку позичальника, яку він зазначив при укладанні кредитного договору, що підтверджується довідками платіжного провайдера а також інформацією АТ «Універсал Банк» від 07.05.2025, що надана на виконання ухвали суду від 21.04.2025 про витребування доказів. Отже, зазначений вище Договір про надання споживчого кредиту є укладеним на умовах, що зазначені у Договорі. Представником позивача також долучено належні та допустимі докази, що підтверджують, що у відповідності до вимог закону, товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4534544 від 06.04.2024. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] 02.05.2025 сплачено 2 755,01 грн, з яких 2 755,00 грн зараховано на сплату відсотків та 0,01 грн на погашення тіла кредиту. Тому з нього на користь позивача, як нового кредитора, підлягає стягненню сума неповернутого кредиту у розмірі 20 999,99 грн та проценти, як плата за користування кредитом, розмір яких суд вважає за необхідне зменшити, виходячи з наступного. Законом України № 3498-ІХ від 22.11.2023 (дата набрання чинності 24.12.2023), а саме пунктом 5 розділу І цього Закону внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки (1 % в день) та порядку її застосування (поступового введення протягом 240 днів), а саме: перші 120 днів - не вище 2,5 %, наступні 120 днів ? не вище 1,5 %. Враховуючи, що договір № 4534544 між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] був укладений 06.04.2024, тобто після спливу 104 днів з моменту набрання чинності вказаних вище змін до Закону України «Про споживче кредитування», то нарахування процентів за вказаною в договорі денною стандартною ставкою - 2,5 % могло здійснюватися протягом 16 днів від дня укладання кредитного договору (120 днів ? 104 дні = 16 днів). В подальшому, в наступні 120 днів кредитування кредитодавець повинен був передбачити в договорі розмір денної ставки процентів ? 1,5 %, а після цього строку - 1% в день, чого ним не було зроблено. Отже, умова Договору № 4534544 від 06.04.2024 про надання споживчого кредиту, а саме: п. 1.4.1 договору, де зазначається про застосування стандартної процентної ставки 2,5 % в день в межах строку користування кредитом, суперечить закону, а саме пункту 17 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» та ч. 5 ст. 8 цього Закону в редакції Закону № 3498-ІХ від 22.11.2023, що набрав чинності 24.12.2023. Вказане порушення в розумінні положень п. 7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» є порушенням прав споживача щодо визначення йому належної плати (процентів) за кредит, що у свою чергу згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є підставою вважати нікчемним положення кредитного договору (п. 1.4.1) в частині застосування протягом строку кредитування протягом 360 днів денної ставки процентів 2,5 %, а також усі інші похідні від цього положення умови договору. Кредитодавець повинен був привести відповідні умови договору у відповідність до вимог Закону, однак не зробив цього. Суд не вправі самостійно вносити будь-які зміни у кредитний договір. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] 02.05.2025 сплачено 2 755,00 грн в рахунок сплату відсотків, то відповідно до п. 1.4.2 Договору, суд визначає суму заборгованості по відсоткам за зниженою процентною ставкою - 0,5 % в день від суми неповернутого кредиту з дня отримання кредиту з 06.04.2024 до 05.05.2024 відповідно до Графіку платежів, що є Додатком № 1 до Договору. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками, нарахованими за ставкою 0,5 % в день, сума яких станом на 05.05.2024 складає 315,00 грн (3 070,00 грн - 2 755,00 грн). Враховуючи все вищевикладене, оцінивши здійснення кредитодавцем ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» своїх цивільних прав, як кредитора у зобов`язальному правовідношенні, на предмет добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України), а також на предмет зловживання правом у будь-якій формі (ч. 3 ст. 13 ЦК України), беручи до уваги положення пункту 17 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача та,

Outcome: partial