Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

До провадження Богунського районного суду м. Житомира надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обгрунтування вимог позивач зауважує, що в період перебування сторін у шлюбі подружжям набуте спільне майно, зокрема: автомобіль марки Ford, модель Focus, 2016 року випуску, р.н. [NUMBER] . Вказуючи на вартість відповідного майна, що становить 332 765,80 грн, необхідність його поділу в порядку, визначеному вимогами ст.ст. 60, 69, 70, 71 СК України за принципом рівності часток у праві на майно та можливості отримання компенсації за частку в майні, позивач просить визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя автомобіль марки Ford, модель Focus, 2016 року випуску, здійснити розподіл майна шляхом стягнення з відповідача на її користь вартості транспортного засобу, стягнути з відповідача понесені витрати на проведення оцінки майна, відшкодувати судові витрати. Ухвалою суду від 10.09.2024 року по справі відкрите загальне позовне провадження. Згідно ухвали суду від 13.02.2025 року за клопотанням відповідача по справі призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу. З урахуванням висловлених учасниками позицій на розв`язання експерту поставлено питання: - Яка ринкова вартість транспортного засобу автомобіля марки Ford Focus 1FADP3E26GL397060 на дату оцінки? - Яка ринкова вартість транспортного засобу автомобіля марки Ford Focus 1FADP3E26GL397060 на 30.03.2023 року? За результатом отримання висновку експерта, на стадії підготовчого провадження, позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог від 05.05.2025 року, згідно з якими сторона просить: здійснити розподіл спільного майна подружжя шляхом стягнення з відповідача на користь позивача вартості транспортного засобу 251\~225,00 грн., в іншій частині позовні вимоги залишено без змін. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов частково, посилаючись на складену судову практику при розгляді подібних справ, просив стягнути на користь позивача грошову суму як компенсацію частини вартості майна на час вирішення спору. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову, вказуючи на необгрунтованість заявленої суми. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у\~статті 43\~цього Кодексу: .. позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. На підставі ст. 49 ЦПК України суд розглядає справу в обсязі та розмірах заявлених вимог, наведених відповідно від заяви про збільшення позовних вимог від 05.05.2025 року. Судом встановлено наступні обставини. Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 21.10.2009 року. Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 30.03.2023 року шлюб розірвано. В період перебування у шлюбі сторонами придбано майно - Ford, модель Focus, 2016 року випуску, ідентифікаційний номер кузова [NUMBER] , який на праві власності був зареєстрований на ім`я відповідача 10.12.2020 року. Згідно з відомостями регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області відповідний транспортний засіб перереєстрований на нового власника 23.01.2024 року. Між сторонами виник спір, пов`язаний із поділом вищезазначеного майна, що полягає у запиті позивача на отримання грошової компенсації вартості належної їй частки майна. З даного приводу суд зауважує таке. Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15- ц (провадження № 61-9018сво18). Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/106-25/4488-АВ від 02.04.2025 року ринкова вартість подібного за своїми якостями транспортного засобу - Ford Focus, 1FADP3E26GL397060, на дату оцінки 02.04.2025 року становила 345\~880,00 грн. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надаючи оцінки дослідженим доказам, що підвереджують вартість спірного майна - транспортного засобу на час вирішення спору, суд приходить до висновку про належність і достатність таких доказів, та, ухвалюючи рішення на розв`язання спору за принципом справедливого та неупередженого розгляду, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію у розмірі 1/2 ринкової вартості автомобіля в сумі 172\~940,00 грн. Відповідачем не надано доказів на спростування доводів щодо ринкової вартості автомобіля. Суд зауважує, що здобуття відомостей про належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності є підставою для здійснення поділу такого майна в порядку ст. 70 СК України за наслідком розв`язання виниклого між колишнім подружжям спору та не передбачає потреби наведення у резолютивній частині рішення висновку про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2024 року по справі № 569/4484/22 вказала, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини\~другої\~статті\~16 ЦК України). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року в справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц, від 4 червня 2019 року в справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 13 жовтня 2020 року в справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 42), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 11 січня 2022 року у справі № 904/1448/20 (пункт 5.31), від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 (пункт 9.21). При розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати,\~яких особа\~зазнала у\~зв`язку\~зі знищенням\~або пошкодженням\~речі,\~а також\~витрати,\~які особа\~зробила або\~мусить зробити\~для відновлення\~свого порушеного\~права (реальні\~збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Приймаючи до уваги ту обставину, що з метою звернення до суду на відновлення свого порушеного права позивач потребувала складення висновку про оцінку вартості спірного майна, суд стягує з відповідача відповідні витрати, розмір яких підтверджується дослідженими доказами - квитанцією до прибуткового касового ордеру на суму 1700,00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial