Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся в суд з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення суду, яким розірвати укладений між ним та відповідачкою шлюб. В обгрунтування поданого позову [PERSON] , зазначає, що 07.12.2023 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстровано у Джулинській сільській раді, актовий запис №68. [INFO] у них народилася дочка - [PERSON] .. Подружнє життя у сторін не склалося, через несумісність характерів та постійні сварки. Позивач вважає за недоцільне перебувати з відповідачкою у шлюбі, на примирення не згоден. Позовна заява надійшла до суду 02.09.2024 та згідно протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями була передана на розгляд судді Хмель Р.В.. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 03.09.2024 було відкрито спрощене позовне провадження. 23.09.2024 на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, а також підтримання позовних вимог. 24.09.2024 на адресу суду від відповідачки надійшов відзив, в якому остання просила у задоволенні позовних вимог відмовити та застосувати заходи щодо примирення подружжя, зупинивши провадження у справі з наданням максимально важливого терміну для примирення. 01.10.2024 від відповідачки надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, у зв`язку з перебуванням позивача у складі ЗСУ, до якого долучила сповіщення про зникнення безвісти. 12.02.2025 на адресу суду надійшло повідомлення про полон позивача [PERSON] .. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 20.02.2025 провадження у справі було зупинено та надано строк на примирення тривалістю три місяці. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 20.05.2025 провадження у справі поновлено. 15.07.2025 на адресу суду від відповідачки [PERSON] , надійшла заява про перенесення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням позивача у полоні. 19.08.2025 надійшла заява від відповідачки [PERSON] , про перенесення розгляду справи в зв`язку з примиренням, терміном до кінця 2025 року. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, проте матеріали справи містять його заяву, датовану 23.09.2024 про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідач, [PERSON] , також в судове засідання не з`явилася, у поданому до суду відзиві висловила свою позицію, в якій заперечує проти розірвання шлюбу. Крім того, неодноразово зверталася з заявами про зупинення провадження та перенесення розгляду справи. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 07.12.2023 між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у Джулинській сільській раді, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . З копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Отже шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Примушування одного з подружжя до перебування у шлюбі, який проти цього заперечує, порушуватиме його законні права та інтереси і суперечитиме вимогам закону. Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 369/7035/18 (провадження № 61-1658св20). Європейський суд з прав людини у справі Фернандес Мартінес проти Іспанії(заява № 56030/07) від 12 червня 2014 р. зазначив:Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до ст. 8 надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку..., так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом. При цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Таким чином, принцип добровільності шлюбу є правовою засадою, яка передбачає можливість укладення шлюбу тільки за наявності вільної, повної, усвідомленої та поінформованої згоди, а у разі дефекту вільного волевиявлення (відсутності хоча б одного із елементів добровільності), забезпечує правовий захист від примусового шлюбу шляхом визнання його недійсним. Принцип добровільності поширюється і на фактичне співжиття (фактичний союз), а також діє протягом всього перебування у шлюбних (або фактичних) відносинах і зумовлює обов`язок держави гарантувати свободу розірвання шлюбу. Подальше існування шлюбу як добровільного союзу у разі відсутності вільної згоди чоловіка чи жінки на такий шлюб не може продовжуватись. Добровільність шлюбу є триваючою умовою, тобто має вирішальне значення не тільки під час укладення шлюбу, але і протягом усього періоду його дії. Адже жоден із подружжя не може бути примушений до продовження шлюбу, на гарантування цього і передбачено право розірвати шлюб. Отже, принцип добровільності в аспекті права на заборону примушення до продовження шлюбу реалізується через право розірвання шлюбу за взаємною заявою подружжя в позасудовому або судовому порядку (в порядку окремого провадження). Поряд із цим закон передбачає можливість примусового розірвання шлюбу за заявою одного з подружжя. \~ \~ \~ \~У позовній заяві позивач зазначив, що спільне життя з відповідачкою не складається через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та вказав, що вважає недоцільним подальше перебування у шлюбі, на примирення не згоден. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а також зважаючи на відсутність майнового спору, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Крім того, ст. 113 СК України визначає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~ \~ \~ \~Відповідач не виявила бажання змінити прізвище набуте в шлюбі.

Outcome: approved