Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

17.10.2024 року позивач [PERSON] звернувся до Коростишівського районного суду Житомирської області із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.05.2015 близько 00:30 год. відповідач прийшов до належного йому домогосподарства по [ADDRESS] , де тимчасово проживала його знайома [PERSON] . В той день, час та місці, реалізовуючи свій злочинний умисел, відповідач протиправно, без згоди власника будинку та згоди [PERSON] , скориставшись відсутністю інших осіб, проник на територію вказаного домогосподарства та відчинивши вікно однієї з кімнат, потрапив всередину до належної квартири позивача. В подальшому перебуваючи в одній із кімнат його квартири, відповідач підкурив цигарку запаленим сірником, який кинув у шафу. Внаслідок таких дій відповідача виникло загорання та пожежа, якою було знищено та пошкоджено належне йому майно. За вказаним фактом було зареєстровано кримінальне провадження № 12015060190000264 від 05.07.2015 за ч. 2 ст. 194 КК України та № 12019060190000376 від 02.07.2019 за ч.1 ст.162 КК України. В ході досудового розслідування слідством були здобуті докази, зокрема проведено експертизи, які підтверджують прямий причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданими йому пожежею збитками. Згідно висновку пожежно - технічної експертизи від 18.06.2015 року № 2-13, осередок пожежі знаходиться в кутку кімнати, де розміщувалась гардеробна шафа, вогонь по спалимому навантаженню (тканини, дерев`яні полиці) поширився за межі шафи. Причиною пожежі є внесення стороннього джерела запалювання в осередок пожежі. Згідно висновку експерта від 31.07.2015 № 006/15 за результатами проведення будівельно технічного дослідження, вартість відновлювального ремонту (ремонтних робіт) у приміщеннях квартири [ADDRESS] та даху будинку [ADDRESS] , який необхідно провести в зв`язку із пожежею, встановить 75421,00 грн. А тому розмір завданої позивачу матеріальної шкоди підтверджується вищевказаним висновком експерта від 31.07.2015 № 006/15 та становить 75421,00 грн. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 08.11.2021, звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 162 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Позивачу завдало моральну шкоду у тому, що у нього стався нервовий стрес в зв`язку з незаконним проникненням сторонньої особи в нічний час до квартири, її пошкодженням створеною відповідачем пожежею, погіршенням її зовнішнього вигляду, неможливістю її зовнішнього вигляду, неможливістю їх використання за призначення без проведення ремонту. А тому завдану позивачу моральну шкоду оцінює в сумі 30\~000,00 грн. На підставі вище зазначеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь в якості відшкодування матеріальної шкоди 75421,00 грн. та моральної шкоди 30\~000,00 грн. Позивач до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На адресу суду представником позивача [PERSON] - адвокат Ленським І.О. подано заяву, в якій зазначив, що розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили задовольнити. Не заперечують проти ухвалення в справі заочного рішення. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. Відзив щодо позовних вимог не подано, інших заяв та клопотань не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.\~211,\~280 ЦПК України\~суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Оскільки в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Як передбачено\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1\~ст. 5ЦПК України). Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст.\~12,\~13,\~81ЦПК України\~розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч. 2\~ст. 16 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] належить домоволодіння, що підтверджується матеріалами справи. 05.05.2015 року о 00 год. 00 хв.(час орієнтовний) виникла пожежа, яку виявлено о 00:07 у домоволодінні позивача, що за адресою: [ADDRESS] , яку було ліквідовано о 02 год. 00 хв. 05.05.2015 року, в результаті якої, пожежею знищено: гардеробну шафу, одяг. 1 м2 стелі. Пожежею пошкоджено: 2 м2 дерев`яного перекриття, 10 м2 шиферного покриття, дверні полотно. Причина пожежі (ймовірна) занесення стороннього джерела запалення, що підтверджено актом про пожежу від 05.05.2015 За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша\~статті 22 ЦК України). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачені\~статтею 1166 ЦК України, частиною першою якої встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, г) вина. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Відповідно до ч. 2 ст.\~1166\~ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Для настання деліктної відповідальності за\~статтею 1166 ЦК України\~необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Згідно зі ст.22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) або доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1ст. 81 ЦПК України). Згідно ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з роз`ясненнями, викладеним п.2 Постанови Пленуми Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно акту про пожежу від 05.05.2015 вбачається,що о 00 год.00 хв. пожежа виникла в домоволодінні відповідача за адресою:\~ [ADDRESS] , в результаті якої було заподіяно матеріальної шкоди домоволодінню позивача в сумі 75\~421,00 грн., що підтверджується копією висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 31.07.2015 за № 006/15. Тобто, вказаний Акт підтверджує не тільки факт пожежі, а й місце виникнення пожежі (в приватному будинку позивача), та наслідки у вигляді завданої позивачу шкоди. За фактом завдання позивачу шкоди розпочато досудове розслідування за №12015060190000264 віл 05.05.2015 внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1ст. 270, ч.1 ст. 162 КК України. Постановою від 02.07.2019 було виділено із кримінального провадження № 12015060190000264 всі досудові розслідування по матеріалах кримінального провадження № 12016060190000785 від 31.10.2016. Постановою від 02.07.2019 закрито кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015060190000264 від 05.07.2015, у зв`язку із встановленою відсутністю складу кримінального правопорушення в діях [PERSON] (сума завданої шкоди не створює складу кримінального правопорушення) Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 08.11.2021 за № 935/1714/20 звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 162 КК України у зв`язку із закінчення строків давності Кримінальне провадження № 12019060190000376 від 02.07.2019 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України закрити. Цивільний позов потерпілого [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду, роз`яснивши право звернення з відповідним позовом в порядку цивільного судочинства. Відповідно до правої позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.08.2020 року у справі № 925/1478/16 протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень\~ЦК України\~щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27.12.2019 року у справі № 686/11256/16-ц). Враховуючи вище викладене, відповідачем у встановленому законом порядку не спростовано, що пожежа, яка сталася 05.05.2015 року, виникла не з його вини, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Інші наявні в матеріалах справи докази відповідачем не спростовано. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним «сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Згідно\~ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної абоюридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Згідно п.9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4\~зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Так суд дійшов висновку, що позивачу (потерпілому) [PERSON] вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням спричинено моральну шкоду і внаслідок проникнення в нічний час до будинку (квартири), їх пошкодженням відповідачем пожежею, позивач переніс як фізичний біль, так і психологічні страждання з цим порушився звичний нормальний спосіб життя позивача, був змушений пристосовуватись до негативних умов існування. Тому, враховуючи обставини справи, характер та глибину моральних страждань позивача, їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок дій, суд дійшов переконливого висновку, що з врахуванням вимог розумності і справедливості, відшкодування моральної шкоди слід задовольнити. Відповідно до ч.1\~ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд дійшов переконливого висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved