Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

[PERSON] , за участю заінтересованої особи [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Обґрунтовуючи вимоги даної заяви вказує на те, що заявниця спільно проживає із [PERSON] та дітьми від попереднього шлюбу на протязі дев`яти років. Під час спільного проживання, на ґрунті сімейно-побутових проблем, її співмешканець [PERSON] неодноразово влаштовував конфлікти, під час яких ображав заявницю нецензурною лайкою, погрожував її фізичною розправою, підіймав на неї руку у присутності дітей, а також підіймав руку на дітей. За останній рік відносно [PERSON] було складено три протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, а також винесені тимчасово заборонні приписи. Однак, [PERSON] на шлях виправлення не став, та продовжує вчиняти домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно заявниці та її дітей. Окрім того, заявниця вказує на те, що відчуває реальну небезпеку для її здоров`я та життя. Заявниця змушена звернутися до суду із заявою про встановлення обмежувального припису щодо кривдника задля забезпечення ефективного способу захисту від домашнього насилля щодо неї. У зв`язку з цим, просить суд задовольнити дану заяву та ухвалити рішення, яким видати обмежувальний припис стосовно кривдника [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] строком на шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження, а саме: -заборонити [PERSON] наближатися на визначену відстань до місця проживання, навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] ; -заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її, та в будь-який спосіб спілкуватися із нею; -заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори із постраждалою особою, або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилась, сповіщалась судом про час та місце розгляду справи. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлена про час та місце слухання справи через оголошення на офіційному веб порталі судової влади України (sv.od.court.gov.ua). Згідно приписів ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить наступного висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до розділу ІV глави 13 ЦПК України розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису поводиться в порядку окремого провадження. Згідно ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків». Правовідносини, що склалися між учасниками справи, регулюються спеціальними ЗУ «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до\~ п.\~5\~ч.\~2\~ст.\~3\~ЗУ «Про\~запобіганню та\~протидію домашньому\~насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти. Обґрунтовуючи вимоги вказаної заяви, заявниця вказує на те, що остання спільно проживає із [PERSON] та дітьми від попереднього шлюбу на протязі дев`яти років. Статтею 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, моржування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Окрім того, згідно приписів ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис\~стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. ЗУ «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків» визначено, що насильство за ознакою статі - діяння, спрямовані проти осіб через їхню стать, або поширені в суспільстві звичаї чи традиції (стереотипні уявлення про соціальні функції (становище, обов`язки тощо) жінок і чоловіків), або діяння, що стосуються переважно осіб певної статі чи зачіпають їх непропорційно, які завдають фізичної, сексуальної, психологічної або економічної шкоди чи страждань, включаючи погрози таких дій, у публічному або приватному житті. Згідно ст. 21-5 ЗУ «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», постраждала особа або її представник, а в разі вчинення насильства за ознакою статі стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування мають право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, насильства за ознакою статі, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Судом встановлено, що [PERSON] було неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства протягом останнього року, зокрема: постанова Суворовського районного суду м. Одеси у справі про адміністративне правопорушення № 523/20028/24 від 16.12.2024 року, постанова Суворовського районного суду м. Одеси у справі про адміністративне правопорушення № 523/498/25 від 03.02.2025 року постанова Пересипського районного суду м. Одеси у справі про адміністративне правопорушення № 523/3853/25 від 14.04.2025 року, постанова Пересипського районного суду м. Одеси у справі про адміністративне правопорушення № 523/15977/25 від 15.08.2025 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями вищевказаних документів. До матеріалів поданої заяви, заявницею були долучені копії протоколів про адміністративне правопорушення, які було досліджені судом, та, якими було встановлено наступні обставини. Згідно із Протоколу Серії ВАД № 612251 від 04.12.2024 року, гр. [PERSON] , 04.12.2024 року, біля 18год. 00хв., знаходячись за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно співмешканки гр. [PERSON] , а саме ображав, принижував, погрожував фізичною розправою, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Так, відповідно до Протоколу Серії ВАБ № 505119 від 31.12.2024 року, гр. [PERSON] , 31.12.2024 року, біля 22год. 15хв., знаходячись за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно співмешканки гр. [PERSON] , чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Згідно із Протоколу Серії ГП № 143607 від 09.02.2025 року, гр. [PERSON] , 09.02.2025 року, біля 19год. 00хв., знаходячись за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно співмешканки гр. [PERSON] , а саме ображав, нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП. Так, відповідно до Протоколу Серії ВАД № 460332 від 30.07.2025 року, гр. [PERSON] , 30.07.2025 року, біля 21год. 20хв., знаходячись за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство відносно співмешканки гр. [PERSON] , а саме ображав, принижував, погрожував фізичною розправою, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП Отже, судом встановлено, що заявниця неодноразово зверталась до органів поліції з питання прийняття мір до співмешканця, який вчиняє відносно неї домашнє насильство. Під час вирішення вимог щодо видачі обмежувального припису суд встановлює, чи є зазначені заявником в обґрунтування заявлених вимог правовідносини такими, що регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та дає їм оцінку на предмет того, чи є зазначені обставини проявом домашнього насильства, а також чи є потреба вживати заходів, щоб запобігти домашньому насильству в подальшому. Відповідно до п. 7, 9 статті 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»: обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з ч. ч. 2 - 4 ст. 26 ЗУ «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Саме на захист людини, її життя і здоров`я, недоторканості та безпеки спрямоване обґрунтоване застосування обмежувального припису. За ст. 3 Європейської Конвенції, Україна має зобов`язання захистити громадян від нелюдського і принизливого поводження і ставлення шляхом вжиття заходів для забезпечення того, щоб особи не піддавалися такому поводженню, включаючи нелюдське і принизливе поводження зі сторони інших осіб (не представників держави). Такі заходи повинні передбачати ефективний захист і включати кроки по попередження нелюдського та принизливого ставлення про яке влада знала чи повинна була знати. У рішенні Європейського Суду по справі Опуз проти Туреччини (Ориг V. Тигкеу, по. 33401/02, 09.06.2009) суд дав характеристику зобов`язань держави у зв`язку з насильством в сім`ї, визнавши серйозність домашнього насильства в Європі, та підкресливши серйозність, з якою держави повинні вживати відповідних заходів з метою протидії цьому порушенню прав людини. У своєму рішенні Суд підкреслив, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також вказав, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливим є наявність ефективних механізмів їх реалізації. З урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що вжиті [PERSON] розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту її прав. Судом встановлено, що поведінка [PERSON] ставить під загрозу психологічне здоров`я [PERSON] . Кривдник систематично знущається над співмешканкою, принижує її честь та гідність, чим завдає їй постійні душевні страждання. Викладене не спростовано заінтересованою особою. Згідно приписів ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. З огляду на вищевикладене, надавши оцінку кожному доказу, суд констатує, що доводи заявниці знайшли своє підтвердження в ході розгляду заяви, а тому заяву слід задовольнити і з метою запобігання та протидії психологічному та фізичному насильству, що має місце з боку заінтересованої особи по відношенню до заявниці, суд вважає необхідним вжити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , оскільки [PERSON] , як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку передбаченому ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та ЗУ «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків». Відповідно до ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Згідно з ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. Згідно з приписами ч. 4 ст. 350-6\~та п. 10 ч. 1 ст.\~430 ЦПК України\~рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи.

Outcome: approved