Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В позовній заяві позивач просить визнати за ним, [PERSON] , як спадкоємцем за законом першої черги після смерті [INFO] його матері [PERSON] , право на земельну частку (пай) в селянській спілці «Золотий колос», розміром 1,22 умовних кадастрових гектарів, яке належало включеній до списку громадян-членів селянської спілки під номером 532 [PERSON] , згідно додатку 1 до державного акта на право колективної власності на землю серії ТР № 25, виданого 28.12.1995 року відповідно до розпорядження Заліщицької РДА № 49 від 25.01.1996 року. Спадщину після смерті [INFO] [PERSON] прийняла її сестра [PERSON] . За життя 31.05.1997 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Дзвиняцької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 21, яким все належне їй майно заповіла племінниці [PERSON] . Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 15.07.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження із викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач не делегував свого представника в судове засідання, подав клопотання про розгляд справи без участі його представника, щодо задоволення позову не заперечує. Згідно з ч.4\~ст.206 ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В матеріалах справи відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачем суперечить вимогам закону. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи заяви сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задовольнити позов, виходячи із наступного. [INFO] померла [PERSON] , про що зроблено запис №5, що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 02.02.1996 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її сестра [PERSON] , оскільки вступила в управління спадковим майном померлої, даний факт стверджується довідкою Дзвиняцького старостинського округу Заліщицької міської ради № 19-4/131 від 07.04.2025 року, однак не оформила своїх спадкових прав на земельну частку пай відповідно до закону, оскільки померла. За життя 31.05.1997 року [PERSON] склала на користь племінниці [PERSON] заповіт, посвідчений секретарем Дзвиняцької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №21, яким заповіла останній все своє майно, яке їй буде належати на день смерті. Відповідно до довідки виданої Дзвиняцьким старостинським округом Заліщицької міської ради № 19-4/132 від 07.04.2025 року [PERSON] вступила в управління спадковим майном після смерті [PERSON] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] , про що зроблено запис № 352, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.03.1999 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] , оскільки звернувся із заявою до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.06.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3213 на будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.10.1988 року батьками позивача записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.ст.548,\~549 ЦК Української РСР\~(чинного на момент виникнення спірних правовідносин), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно з ст. 1261 ЦК України, позивач має право на спадкування майна, що належало померлим батькам, як спадкоємець першої черги за законом. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: право на земельну частку (пай) в селянській спілці «Золотий колос», розміром 1,22 умовних кадастрових гектарів, яке належало включеній до списку громадян-членів селянської спілки під номером 532 [PERSON] , згідно додатку 1 до державного акта на право колективної власності на землю серії ТР № 25, виданого 28.12.1995 року відповідно до розпорядження Заліщицької РДА № 49 від 25.01.1996 року. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] та оформлення права власності на земельну частку (пай) позивач звернувся із заявою до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори, в якій просив видати на його ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане майно. Проте, листом №855/02-14 від 26.05.2025 року державний нотаріус Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Рудніцький А.Я. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та рекомендував звернутись до суду. За даними Першої Тернопільської державної нотаріальної контори до майна померлої [INFO] [PERSON] державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за № 546 від 10 березня 1999 року на підставі заяви про прийняття спадщини від сина спадкодавиці [PERSON] . Відтак визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення права на спадкове майно у нотаріальному порядку. Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області в листі З-128/0-139/6-25 від 23.04.2025 року повідомило наступне. Громадянка [PERSON] включена у списки громадян, членів селянської спілки «Золотий колос» Заліщицького району, Тернопільської області, які мають право на земельну частку (пай) під номером 532 згідно додатку 1 до державного акта на право колективної власності на землю (серії ТР № 25), виданого 28.12.1995 року відповідно до розпорядження Заліщицької районної державної адміністрації від 25.01.1996 року № 49. Відповідно до записів Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Заліщицькою районною державною адміністрацією по селянській спілці «Золотий колос» на території Дзвиняцької та Дуплиської сільських рад громадянці [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався. Відповідно до ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно з ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" №7 від 16.04.2004 року зазначено, що громадянин, включений до списку, який додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно з п.3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» унормовано, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно з ст.2 цього Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняв, як спадкоємець за законом першої черги її син [PERSON] . За таких умов суд вважає, що вимоги позивача про визнання за ним права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved