Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

14 квітня 2025 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до Новокодацького районного суду міста Дніпра з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позивач у своєму позові посилався на те, що 29.07.2016 між Акціонерним товариством «Райффайзен банк» та [PERSON] укладено Договір №010/0159/82/0124552, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кошти у розмірі 7600,00 грн, а позивач зобов`язався повернути використану суму в строк до 29.07.2020 та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 42%. 07.08.2017 між Акціонерним товариством «Райффайзен банк» та [PERSON] укладено Договір №014/0159/82/0145262, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кошти у розмірі 11091,39 грн, а позивач зобов`язався повернути використану суму в строк до 07.08.2023 та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 39,9%. 20.09.2019 було укладено договір № 114\\2-19-F відповідно до якого Акціонерне товариство «Райффайзен банк» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами № 010/0159/82/0124552; № 014/0159/82/0145262. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами N? 010/0159/82/0124552; № 014/0159/82/0145262. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договорами № 010/0159/82/0124552; № 014/0159/82/0145262. У зв`язку із вищевикладеним, позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути із [PERSON] заборгованість за Договором № 010/0159/82/0124552 про надання споживчого кредиту від 29.07.2016 та Договором № 014/0159/82/0145262 про надання споживчого кредиту від 07.08.2017 у загальному розмірі 48447 грн 86 коп, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028 грн 00 коп та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн 00 коп. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Ткаченко М.С. просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 11\~ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 08 вересня 2025 року вирішено питання про заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 29 липня 2016 року між АТ «Райффайзен Банк» і відповідачем було укладено було укладено договір про надання банківських послуг у сфері страхування № 010/0159/82/0124552, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 7600,00 грн строком на 48 місяців, а відповідач зобов`язався повернути кредит у строк до до 29 липня 2020 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 42% (а.с. 5-10). 07 серпня 2017 року між АТ «Райффайзен Банк» і відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг у сфері страхування № 014/0159/82/0145262, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 11091,39 грн строком на 72 місяці, а відповідач зобов`язався повернути кредит у строк до 07 серпня 2023 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 39,9 % річних (а.с. 11-15). Матеріалами справи підтверджено, що 07.08.2017 відповідачем також було підписано паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою» (а.с. 15 зворот.-17). Ознайомившись з паспортом кредиту та підписавши його відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Підтвердив отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. 20.09.2019 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № 114/2-19-F, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає), а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні права вимоги до боржників, у тому числі і за кредитними договорами № 010/0159/82/0124552; №014/0159/82/0145262 (а.с. 41-45). Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 114/2-19-F від 20.09.2019, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 010/0159/82/0124552 у розмірі 9514,73 грн та за договором № 014/0159/82/0145262 у розмірі 11473,02 грн (а.с. 46-47). 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» передає (відступає), а ТОВ «Коллект Центр» приймає належні права вимоги до боржників, у тому числі і за кредитними договорами № 010/0159/82/0124552; 014/0159/82/0145262 (а.с. 48-54). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 010/0159/82/0124552 у розмірі 21690,07 грн та за договором № 014/0159/82/0145262 у розмірі 24603,64 грн (а.с. 55-56). Представником позивача також надано до суду розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № 010/0159/82/0124552 від 29.07.2016 станом на 15.02.2025 складає 21609,07 грн, з яких: 9342,72 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 12266,35 грн (а.с. 27 зворот-28; 37-40). Матеріали справи містять також виписку по рахунку відповідача (а.с. 19-27). З розрахунку\~заборгованості вбачається,\~що заборгованість\~відповідача [PERSON] \~за кредитним\~договором №\~014/0159/82/0145262 від 07.08.2017 станом на 15.02.2025 складає 26838,79 грн, з яких: 9783,19 заборгованість за тілом кредиту, 15956,29 грн заборгованість за відсотками, 1099,31 заборгованість за пенею (а.с. 35 зворот-36). Матеріали справи містять також виписку по рахунку відповідача (а.с. 29-35). Оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, то між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів. Згідно ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1\~ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 628 ЦК України\~Договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит. Статтею 629 ЦК України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано анкету-заяву для отримання кредиту «Кредит готівкою», договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування, який містять, зокрема, відсоткові ставки за користування кредитними коштами, паспорт споживчого кредиту та графік погашення кредитної заборгованості, які підписані особисто відповідачем. Таким чином [PERSON] та АТ «Райффайзен Банк» дійшли згоди щодо всіх істотних умов укладеного кредитного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. ст.\~1077,\~1078 ЦК України\~встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши докази, суд доходить висновку, що позивач набув право вимоги до [PERSON] , який належним чином не виконав свої зобов`язання, у зв`язку з чим позовна заява є обґрунтуваною та такою, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до\~ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. Щодо витрат на правову допомогу, суд виходив з наступного. Згідно ч. 1\~ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024; заявку на надання юридичної допомоги №739 від 01.01.2025, витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 31.01.2025, прайс-лист АО «Лігал Ассістанс». Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, а також те, що представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, тому заявлена сума у 13000 грн є завищеною. Крім цього, аналіз доказів і документів для подання позовної заяви не можна віднести до професійної правничої допомоги, оскільки доказами по даній справі є кредитні договори, договори факторингу, які були наявні у позивача. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява №19336/04). Суд звертає увагу на те, що предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому, зі змісту позовної заяви вбачається, що її складання не потребувало від фахівця у галузі права, будь-яких надмірних додаткових зусиль та знань, тому, як наслідок, сума витрат на її написання є значно завищеною, оскільки її обсяг становить 4 (чотири) двосторонніх аркушів, а також містить прохальну частина позову та перелік додатків до позовної заяви. При цьому у самому тексті позову здебільше наведені норми чинного законодавства, використання яких є виключно типовим для даного виду цивільно-правових спорів, та процесуальні застереження, формулювання та наявність яких визначена нормами ЦПК України. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує практику Європейського суду з прав людини з розв`язання питання відшкодування судових витрат, яка зазначена ним у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», і зроблено висновок, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. З огляду на вищенаведене, суд вважає співмірним в даному випадку є стягнення на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн 00 коп, з урахуванням складності справи та фактичного обсягу виконаних робіт. На підставі викладеного,

Outcome: approved