Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 29 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Крістал Ессет Менеджмент» та [PERSON] , було укладено договір купівлі-продажу деривативу №18077-2-002. Відповідно до умов договору, продавець зобов`язується за визначену цим договором плату передати покупцеві дериватив, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити його. Назва деривативу: Форвардний контракт № ФК-18077-2-002. Вид деривативу: з поставкою базового активу. Форма існування: документарна, продавець за контрактом, (Емітент): Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІ-ФОРУС», 38546894. Базовим активом деривативу є майнові права на нежитлове приміщення розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Канальна, будинок 8-Б (вісім - літера «Б»). Будівельний (проектний) номер: 2-002. Поверх: 1, проектна загальна площа: 67,13 метрів квадратних. Відповідно до умов договору, ціна деривативу становить 2555036,36 грн. без ПДВ, що за домовленістю сторін згідно котирування українського міжбанківського ринку становить на момент підписання еквівалент 97136,37 доларів США. Згідно п.3.2.2. договору, ціна деривативу оплачується покупцем частинами, розмір яких визначається графіком платежів. Згідно графіку платежі було розділено на 5 частин. Останньою датою сплати платежу за договором встановлено 02 листопада 2022 року. На виконання вказаного договору, позивачем було сплачено частину коштів у загальному розмірі 1510495,28 грн., що підтверджується відповідними квитанціями банківських установ. Укладеним договором узгоджено, що якщо покупцем протягом 2-х календарних днів після останнього дня строку, сплати платежу, встановленого договором, буде сплачено лише частину від розміру платежу, встановленого у договорі, цей договір автоматично припиняє свою дію на 3 календарний день після останнього дня строку сплати платежу, встановленого у договорі. Автоматичне припинення договору не потребує від сторін жодних повідомлень, додаткового оформлення та погодження. З моменту автоматичного припинення дії цього договору, продавець вважається вільним від будь-яких зобов`язань перед покупцем і має право на свій розсуд розпоряджатися деривативом. Отримана продавцем за договором сума, за вирахуванням штрафу в розмірі 1,5% від ціни деривативу в розмірі, визначеному п.3.1 договору на день його підписання в національній валюті України - гривні, підлягає поверненню протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання банківських реквізитів покупця. Таким чином, відповідно до умов договору, він автоматично припинив свою дію 05.11.2022 року та у відповідача виникло зобов`язання щодо повернення коштів отриманих за договором. 14 листопада 2023 року, позивачем в особі представника адвоката Єресько О.С., було направлено відповідачу вимогу про повернення коштів. Відповідач протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання банківських реквізитів покупця був зобов`язаний повернути суму платежу фактично сплаченого у розмірі 1510495,28 грн. за вирахуванням штрафу в розмірі 1,5% від ціни деривативу, який складає 38325,55 грн. Тобто, сума до повернення становила 1472169,73 грн. Вказана вимога була вручена відповідачу 15 листопада 2023 року. У порушення строку повернення коштів, який складає 30 календарних днів з моменту отримання банківських реквізитів позивача, відповідач не надав відповіді на письмову вимогу та з простроченням на 27 календарних днів повернув гроші частково, у сумі 1027296,59 гривень. Таким чином, відповідач безпідставно не перерахував та утримує грошові кошти позивача у сумі 444873,14 гривні, чим грубо порушує умови укладеного договору та взяті на себе договірні зобов`язання. Неможливість розпоряджатися своїми грошовими коштами та безпідставне їх утримання відповідачем призводить до порушення прав та інтересів позивача. За несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань, позивачем були здійснені нарахування 3% річних за ст. 625 ЦК України. За період прострочення повернення грошового зобов`язання: з 15.12.2023 року по 10.01.2024 року, який становить 27 днів, відповідач зобов`язаний сплатити суму 3% річних у розмірі 3263,70 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.02.2024 року по справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29.05.2024 року, було закрито підготовче провадження у вказані цивільній справі. Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 21.11.2024 року в прийнятті клопотання представника позивача про зменшення розміру неустойки від 20.11.2024 року було відмовлено. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. На адресу суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник позивача адвокат Єресько О.С., заявлені позовні вимоги підтримала з викладених у позовній заяві підставах. Зазначила про необхідність зменшення розміру неустойки. В обґрунтування якого вказала, що позивач не заперечує проти обставин розірвання договору купівлі-продажу деривативу з боку відповідача в наслідок не виконання в повному обсязі умов оплати за договором. Відповідач утримав з коштів, які були сплачені позивачем 444873,14 грн, в якості оплати 0,3 % відсотки неустойки передбаченої договором, за кожен день прострочення оплати згідно п.7.2 Договору. Утримання такої значної суми в якості неустойки вважає непропорційним до суми фактично сплаченого платежу у розмірі 1510495,28 грн., та перевищує межі розумної компенсації за прострочення виконання зобов`язання. Цивільні правовідносини повинні гуртуватися на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів верховенства права. Вказує, що згідно чинного законодавства розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він явно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Позивач намагалась сумлінно виконувати взяті на себе зобов`язання та згідно графіку платежів по договору сплатила на користь відповідача 58,46% від ціни деривативу, тобто позивач сплатила більше половини від ціни деривативу, та навіть сплатила певні платежі наперед. Однак у лютому 2022 року почалось повномасштабне вторгнення рф на територію України. Вказані обставини є надзвичайними та невідворотними. 14.02.2024 року позивач разом з малолітньою дитиною [PERSON] , 2021 року народження виїхала на кілька днів до Грузії з туристичною метою. В наслідок оголошення воєнного стану та проведення бойових дій, позивач разом з дитиною деякий час знаходилась у Грузії. Оскільки позивач не мала там власного житла, а ціни на оренду квартир значно зростали, позивач переїхала разом з дитиною до Республіки Польща. Наголосила, що позивач одна виховує дитину та не отримує жодної фінансової допомоги від батька дитини. Вказані обставини суттєво вплинули на майновий стан позивача та на можливість позивача виконувати свої зобов`язання за договором. Зазначені обставини є форс-мажорними та знаходились поза волею позивача. Наразі позивач разом з дитиною, проживає поза межами України. Неустойка, яку самовільно нарахував відповідач є істотним фінансовим тягарем для неї. Вказує, що відповідачем не доведено наявності безповоротних негативних наслідків в результаті припинення виплат позивачем згідно графіку платежів. Розмір штрафних санкцій за невиконання умов договору застосований відповідачем є дуже значним та складає фактично 1/3 частину від фактично сплачених коштів, що є непропорційно великим. Відповідач набув право вимоги до позивача у зв`язку з невиконанням графіку платежів після 02.05.2022 року. Надалі протягом року, представники відповідача не виходили на зв`язок з позивачем щоб врегулювати ситуацію та дійти спільного рішення, з огляду на суттєву зміни обставин. Відповідачем не було вчинено жодних дій, щодо стягнення заборгованості або розірвання договору, в той час як неустойка за період часу з 02.05.2022 року істотно зростала, що для відповідача є більш вигідним, ніж належне виконання такого зобов`язання. Такий підхід вочевидь не відповідає балансу інтересів сторін договору та призводить до того, що кредитор не використовує ефективні способи захисту своїх прав одразу після порушення боржником умов договору. Після того, як позивач виїхала з країни та початку повномасштабного вторгнення, вона намагалась зв`язатися з менеджером відповідача у телефонному режиму, але не отримала відповіді на свої дзвінки. Наприкінці 2023 року у телефонному режимі менеджер відповідача повідомив, що вважає сплату позивачем 58,46 % від ціни деривативу, штрафними санкціями і якщо позивач бажає продовжувати відносини за договором треба подати заявку на реструктуризацію, переподписати документи, погодившись зі збільшенням вартості деривативу ще на 14 %. Після цієї розмови позивач мала великий емоційний стрес, так як вона перебувала під тимчасовим захистом в іншій країні разом із дитиною та фактично була позбавлена своїх коштів. Зазначає, що відповідно до вимог закону, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, що мають значення. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням забов`язання або не вжив заходів щодо їх зменшення. Неустойка має на меті насамперед стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Вважає, що пасивна поведінка відповідача, який не вжив передбачених договором заходів для захисту своїх прав та дозволив суттєве зростання неустойки, свідчить про його недобросовісність. Тому просить звільнити позивача від сплати неустойки у розмірі 444873,14 грн, за умовами договору купівлі-продажу деривативу від 29.10.2021 року, у зв`язку з обставинами непереборної сили, що виникли незалежно від волі позивача. У разі якщо суд прийде до висновку про неможливість звільнення від сплати неустойки по договору, просить зменшити розмір неустойки по договору на 90%. Представник відповідача Андрусенко О.В. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Зазначив, що дійсно 29.10.2021 року, між ТОВ «Компанія з управління активами «Крістал Ессет Менеджмент», яке діє від свого імені та за рахунок і в інтересах пайового венчурного інвестиційного фонду «Інтегралбудактив» недиверсифікованого виду закритого типу та позивачем було укладено договір купівлі-продажу деривативу. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язується за визначену договором плату передати позивачу, дериватив, а покупець зобов`язується його прийняти й оплатити. Базовим активом деривативу є майнові права на нежитлове приміщення, за адресу місто Київ, вулиця Канальна, будинок 8-Б. Відповідно до умов договору ціна деривативу становить 2555036,36 грн. без ПДВ, що за домовленістю сторін згідно котирування українського міжбанківського ринку становить еквівалент 97136,37 доларів США. Згідно умов укладеного договору оплата за ним здійснюється в національній валюті гривні по міжбанківському курсу долара США на день оплати. Згідно графіку, платежі було розділено на 5 частин. Останньою датою сплати платежу згідно графіку платежів встановлено 02 листопада 2022 року. На виконання умов укладеного договору, позивачем було сплачено частину платежів у загальному розмірі 1510495,28 грн., з урахуванням міжбанківського курсу гривні по відношенні до долару США, та складає 58,46% від ціни деривативу. Остання оплата була здійснена 17.01.2022 року, що підтверджується позивачем. Відповідно до п. 7.1.2. договору, у разі, якщо покупцем протягом 2 (двох) календарних днів після останнього дня строку сплати платежу, встановленого п.3.2.2. цього договору, буде сплачено лише частину від розміру платежу, встановленого у п.3.1. цього договору, вказаний договір автоматично припиняє свою дію на 3 календарний день після останнього дня строку сплати платежу. Автоматичне припинення договору не потребує від сторін жодних повідомлень, додаткового оформлення та погодження сторонами. З моменту автоматичного припинення дії договору, продавець вважається вільним від будь-яких зобов`язань перед покупцем і має право на свій розсуд розпоряджатися деривативом. Отримана продавцем за договором сума, за вирахуванням штрафу в розмірі 1,5% від ціни деривативу, підлягає поверненню протягом 30 календарних днів з моменту отримання банківських реквізитів покупця. Таким чином, відповідно до умов договору, він автоматично припинив свою дію 05.11.2022 року та у відповідача виникло зобов`язання щодо повернення коштів. Крім того згідно п. 7.2. укладеного договору, у разі порушення покупцем умов договору щодо сплати ціни деривативу частинами відповідно до графіку платежів, покупець сплачує продавцю неустойку у розмірі 0,3 % від суми простроченого платежу, розмір якого був встановлений на відповідний день оплати, вказаний у графіку платежів, за кожен день прострочення. Продавець має право утримувати грошові кошти, сплачені покупцем за договором, для врегулювання своїх претензій щодо сплати покупцем договірних штрафних санкцій. Пунктом 7.8. договору передбачено, що загальний розмір неустойки, штрафу, пені, які передбачені умовами договору, як відповідальність покупця за невиконання своїх зобов`язань за договором в кожному окремому випадку, утримується із грошових коштів, внесених покупцем або сплачуються покупцем. Тобто, сторони договору передбачили диспозитивну норму, щодо оплати штрафних санкцій на вибір продавця, або утримувати таку вартість або вимагати сплачувати. В даному випадку, сума грошових коштів, що була внесена покупцем значно перевищує суму штрафних санкцій, тому в цьому випадку продавцем було прийнято рішення саме утримати суму штрафних санкцій. Отже, позивач порушила умови укладеного договору в частині вчасної оплати ціни деривативу відповідно до графіку платежів. В наслідок чого відповідачем було нараховано штрафні санкції у виді неустойки та штрафу. Всього розмір неустойки (0,3% за кожен день прострочення) склав 444874,86 грн. Штраф в розмірі 1,5 відсотки від ціни деривативу склав 38325,55 грн. Таким чином загальний розмір штрафних санкцій складає 483200,41 грн. Позивач у своєму позові зазначила тільки про утримання 1,5% від суми деривативу та не врахувала суму неустойки у розмірі 444874,86 грн. Таким чином, вимога про стягнення 444873,14 грн. є помилковою та не підлягає задоволенню. Укладаючи попередній договір, позивач погодилась з його умовами, у тому числі з порядком розірвання та наслідками розірвання. Тобто, позивач укладаючи договір купівлі-продажу деривативу чітко розуміла та усвідомлювала, що у разі невиконання умов договору в частині вчасної оплати буде нарахована та утримана неустойка (пеня), штраф. Зазначив також, що враховуючи, що вимоги про стягнення штрафних санкцій у розмірі 3% є похідною від вимоги про стягнення основної суми, то у зв?язку безпідставністю основної вимоги також відсутні підстави для задоволення похідних вимог. Суд заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного. Згідно квитанцій від 01.12.2021 року позивач перевела на користь відповідача грошові кошти у розмірі 81673,5 грн за договором купівлі-продажу деривативу від 29.10.2021 року; Відповідно до квитанції від 01.11.2021 року позивачем [PERSON] було перераховано на користь відповідача грошові кошти у розмірі 1074539,9 грн., в якості оплати за договором купівлі-продажу деривативу від 29.10.2021 року; Зі змісту квитанцій від 12.01.2022 року та 29.12.2021 року, вбачається, що позивач перевела на користь відповідача грошові кошти у розмірі 70000 грн. та 200000 грн. відповідно, в якості оплати за договором купівлі-продажу деривативу від 29.10.2021 року; Згідно договору купівлі-продажу деривативу №18077-2-002 від 29.10.2021 року, вказаний договір було укладено між ТОВ Компанія з управління активами «Крісталл Ессет Менеджмент» та [PERSON] з приводу покупки деривативу. Форма існування: документарна, продавець за цим контрактом, (Емітент): Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІ-ФОРУС», 38546894. Базовим активом деривативу є майнові права на нежитлове приміщення розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Канальна, будинок 8-Б (вісім - літера «Б»). Будівельний (проектний) номер: 2-002. Поверх: 1, проектна загальна площа,: 67,13 м.кв. Відповідно до умов договору, ціна деривативу становить 2555036 грн 36 коп. без ПДВ, що за домовленістю сторін згідно котирування українського міжбанківського ринку становить еквівалент 97136,37 доларів США. Згідно п. 3.2.2. договору, ціна деривативу оплачується покупцем частинами, розмір яких визначається графіком платежів. Згідно графіку платежі було розділено на 5 частин. Останньою датою сплати платежу встановлено 02 листопада 2022 року. Відповідно до п. 7.1. договору у разі несплати покупцем платежу передбаченого умовами договору, договір припиняє свою дію на третій календарний день після останнього дня строку сплати платежу встановленого у договорі. Автоматичне припинення договору не потребує від сторін жодних повідомлень, додаткового оформлення та погодження. З моменту автоматичного припинення дії за договором продавець вважається вільним від будь-яких зобов`язань перед покупцем і має на свій розсуд розпоряджатися приміщенням. Грошові кошти перераховані покупцем та отримані продавцем після спливу 2 календарних днів після останнього дня строку сплати платежу, встановленого умовами договору підлягають поверненню покупцю на рахунок за банківськими реквізитами, що будуть надані покупцем протягом 30 календарних днів з дати отримання продавцем банківських реквізитів. Відповідно до умов п. 7.1.2 укладеного договору, у разі якщо покупцем протягом 2 календарних днів після останнього дня строку сплати платежу, встановленого у договорі буде сплачено лише частину від розміру платежу, визначеного договором, договір автоматично припиняє свою дію на 3 календарний день після останнього дня строку сплати платежу, встановленого у договорі. З моменту автоматичного припинення дії договору, продавець вважається вільним від будь-яких зобов`язань перед покупцем і має право на свій розсуд розпоряджатися деривативом. Отримана за договором сума від покупця за вирахуванням суми штрафу в розмірі 1,5% від ціни деривативу в розмірі визначеному у договорі на день його підписання у національній валюті підлягає поверненню протягом 30 календарних днів з моменту отримання банківських реквізитів покупця. Зі змісту п. 7.2. договору вбачається, що у разі порушення покупцем умов договору щодо сплати деривативу частинами, відповідно до графіку платежів, покупець сплачує продавцю неустойку у розмірі 0,3% від суми простроченого платежу, розмір якого був встановлений на відповідний день оплати, вказаний у графіку платежів, за кожний день прострочення. У разі якщо термін прострочення становить більше 30 днів, продавець має право достроково розірвати договір на наступний день після спливу визначеного у даному пункті договору терміну, шляхом направлення на письмового повідомлення цінним листом на адресу покупця, яка вказана у договорі. Відповідно до квитанції від 17.01.2022 року позивачем [PERSON] було перераховано на користь відповідача 84281,92 грн., в якості оплати за договором купівлі-продажу деривативу від 29.10.2021 року; Зі змісту скріну з інтернет банкінгу позивача [PERSON] , вбачається, що їй на рахунок від відповідача надійшли повернуті грошові кошти у розмірі 1027296,59 грн., в якості повернення коштів за договором купівлі-продажу деривативу від 29.10.2021 року. Згідно вимоги про повернення коштів від 14.11.2023 року на підставі п.7.1.2 договору про купівлі-продаж деривативу, позивач просить відповідача, оскільки укладений між ними договір від 29.10.2021 року, автоматично припинив свою дію, перерахувати на користь позивача грошові кошти у розмірі 1472169,73 грн., отримані за вказаним договором. Відповідно до паспорту громадянина України для виїзду за кордон [NUMBER] від 06.07.2017 року, виданого на ім`я [PERSON] протягом 2022-2023 років, відвідувала різні країни, зокрема Грузію та республіку Польща, Великобританію та Туреччину. Згідно зі ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ч. 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26.06.2008 зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивної і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Зі змісту ст. 530 ЦК України, вбачається, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. У разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання. Зі змісту ст. 617 ЦК України, вбачається, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Згідно ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.2. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. 3. Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним. Відповідно до ст. 627 ЦК України, вбачається, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Аналізуючи надані докази по справі, суд враховує, що сторонами було укладено договір купівлі-продажу деривативу від 29.10.2021 року, добровільно. Вказаним договором було передбачено застосування штрафних санкцій у випадку невиконання умов договору, зокрема у виді штрафу та пені. Вказані умови цілком влаштовували позивача при укладанні цього договору. Позивач звернулась до суду із позовом про стягнення не повернутих грошових коштів у сумі 444873 грн. Зі змісту поданої позовної заяви вбачається, що позивач погоджувалась з тим, що нею було не виконано умови оплати по зазначеному договору купівлі-продажу деривативу, вважала вказаний договір розірваним, в наслідок чого зі сплачених нею коштів підлягає утриманню на користь відповідача штраф в розмірі 1,5 відсотків від ціни деривативу та вона погоджувалась із цим. При зверненні до суду вона не зазначала, на підстави непереборної сили, які завадили їй виконати в передбаченому порядку зобов`язання за договором. Після того, як свою позицію, щодо позовних вимог висловив представник відповідача та вказав на утримання зі сплачених позивачем коштів окрім штрафу ще й пені, представником позивача було заявлено про зменшення неустойки, та змінено правову позицію. Зазначено на наявність форс-мажорних обставин, зокрема початку повномасштабного вторгнення на територію України військ рф. В наслідок цього позивач вимушена була виїхати за межі України разом з дитиною, перебувала у скрутному матеріальному становищі та як наслідок не могла виконати зобов`язання за укладеним договором. Однак вказані доводи належним чином не доведені під час розгляду справи. Суд враховує, що позивач виїхала за межі України ще до початку повномасштабного вторгнення 14.02.2022 року, належних та допустимих доказів тяжкого матеріального становища, позивача в наслідок чого вона не могла виконувати свої зобов`язання за укладеним договором на час розгляду справи не надано. Суд також враховує наявну судову практику Верховного Суду, відповідно до якої стороні, яка заявила про наявність форс-мажорних обставин пов`язаних з військовою агресією рф проти України, необхідно довести, що обставини початку військової агресії вплинули на сторону саме таким чином, що зазначені обставини можливо вважати форс-мажорними для виконання конкретних зобов`язань. Проте позивачем не було доведено зазначені обставини в передбаченому законом порядку. Стосовно заперечень позивача, щодо того, що розмір штрафних санкцій застосований до позивача за невиконання умов укладеного договору є непропорційно великим та не дотримано принцип справедливості та добросовісності, суд враховує, що вказані умови застосування штрафних санкцій до позивача були передбачені умовами укладеного між сторонами договору, на які вони погоджувались при його укладенні. Враховуючи наведене, суд вважає доводи представника позивача в цій частині необґрунтованим. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, щодо необхідності відмовити в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed