Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Колодяжненської сільської ради Ковельського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує що [INFO] померла її мама [PERSON] . Позивач прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , подавши до нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. До складу спадкової маси, з поміж іншого, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилась після смерті матері [PERSON] . Позивач зазначає, що за вказаних обставин реалізація її спадкових прав можлива лише в судовому порядку, шляхом визнання за нею відповідного права. Ухвалою судді від 23.05.2025 відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Хомич А.В. в підготовче судове засідання не з`явились, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують повністю, з підстав, викладених у позовній заяві та просять його задовольнити. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» подав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника Колодяжненської сільської ради. Позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. За змістом частин четвертої та п`ятої\~статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 вказано, що за таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників справи про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Отже за таких умов датою рішення суд зазначає дату складання повного тексту рішення. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку про таке. Згідно з ч.ч.1, 4\~ст.206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4\~ст.200 ЦПК України\~ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. З витягу з погосподарської книги № 4 с. Дроздні за 2016-2020 роки Колодяжненської сільської ради Ковельського району вбачається, що за особовим рахунком № [NUMBER] рахується житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який належить [PERSON] та знаходиться в [ADDRESS] , рік побудови 1966. В технічному паспорті на об`єкт нерухомого майна, зазначено, що житловий будинок побудований в 1966 році. Згідно довідки КП «Волиньпроект» Волинської обласної ради від 24.09.2024, право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] станом на 31.12.2012 не зареєстровано. Відповідно до\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень\~офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою\~статті 3 зазначеного Закону\~речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою\~статті 5 Цивільного кодексу України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений\~постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення»\~(втратила чинність). Враховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35/18/1). Вказана позиція викладена у Постанові ВС від 10 жовтня 2018 року по справі № 557/1209/16-ц. Таким чином, суд приходить до висновку, що право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами виникло з моменту його побудови у 1966 році відповідно до вимог діючого на той час законодавства. В свідоцтві про смерть [NUMBER] вказано, що [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено актовий запис № 2. З матеріалів спадкової справи № 43/2021 заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що спадщину після її смерті прийняла дочка [PERSON] , шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.07.2021 (справа № 159/3502/21) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. 20 вересня 2023 року позивачу було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площами 0,47 га, 0,49 га, 1,3800 га, 1,17 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: Волинська область, Ковельський район, Дрозднівська сільська рада. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. Згідно з ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~ ЦК України. Згідно з статтею 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Відповідно до ст.. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~ Як передбачено ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, відсутність державної реєстрації права власності на спірне майно не позбавляє позивача права на спадкування. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 10 жовтня 2018 року в справі №557/1209/16-ц. Листом від 31.07.2025 № 318/02-14 приватний нотаріус Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Кушнерук А.Ю. відмовила позивачу у видачі свідоцтва на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами з підстав відсутності правовстановлюючих документів на будинок. Оформлення відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді відповіді на заяву, а не постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, не змінює суті такого документу нотаріуса і зводиться до відмови заявнику у видачі свідоцтва, що узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною в Постанові від 07.02.2024 у справі № 201/1883/21. Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача [PERSON] , в спосіб, передбачений\~ст. 16 ЦК України, а саме шляхом визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування.

Outcome: approved