Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Вовченко Світлана Михайлівна, до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позовна заява мотивована тим, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 02.05.2022 розірвано шлюб між сторонами. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . 13.12.2021 судом було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.11.2021 та до досягнення дитиною повноліття. 26.01.2022 державним виконавцем Бориспільського відділу ДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № [NUMBER] про примусове виконання судового наказу № 760/32906/21, виданого 10.01.2022. Однак, як зазначає позивачка, відповідач всіляко ухиляється від сплати аліментів з дня відкриття вказаного виконавчого провадження. Зазначає, що 12.06.2023 Солом`янським районним судом міста Києва у справі № 760/11624/22 винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за прострочення виплати аліментів за період з 30.11.2021 по 31.07.2022 у розмірі 30 971, 29 грн. А також, 13.05.2024 Бориспільським міськрайонним судом Київської області винесено рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованість за прострочення виплати аліментів за період з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2023 року у розмірі 54 729, 23 грн. Зазначає, що 20.11.2024 державним виконавцем видано розрахунок заборгованості по аліментах, згідно з яким загальний розмір заборгованості відповідача становить 146 486, 78 грн., з яких за період з 01.09.2023 по 30.09.2024 - 49 566, 50 грн. Згідно із розрахунком, доданим до позову, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 вересня 2023 року по 30 вересня 2024 рік становить 49 566, 50 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду та справу передано судді Застрожніковій К.С. 31.03.2025 ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у судове засідання. 16.06.2025 через систему Електронний суд від представника відповідача [PERSON] адвоката Осадчої К.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідач по справі не працював у період з 01.09.2023 по 12.06.2024, бо дійсно не міг знайти роботу, але відповідно до довідки з ТОВ «Дорбудстандарт» останній з 12.06.2024 року обіймає посаду начальника виробництва та отримує офіційні доходи. Крім того, в довідці державного виконавця не відображено період з 12.06.2024 по вересень 2024, за який позивач стягує штрафні санкції. А тому, сторона відповідача переконана, що відповідач не є злісним ухилянтом від сплати аліментів на утримання дитини, та його вина відсутня, а тому до нього не мають бути застосовані штрафні санкції. Просить відмовити у задоволенні позову. 04.07.2025 від представника позивачки [PERSON] адвоката Вовченко С.М. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що твердження відповідача, викладені у відзиві на позов, є безпідставними, оскільки відповідач системно не сплачував аліменти не лише в межах періоду звернення в рамках вказаного провадження, а і раніше, при цьому відповідача було визнано у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, наразі відповідачем заборгованість не погашена, та її загальний розмір становить 134 656, 58 грн. У судове засідання сторони не прибули. Представник позивачки адвокат Вовченко С.М. просила розглядати справу у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судові засідання не прибував, повідомлявся у встановленому законом порядку про місце, день та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до приписів ст. ст. 280-282 ЦПК України суд доходить до висновку про можливість проводити судовий розгляд цивільної справи у заочному порядку за відсутності відповідача, а також представника позивача, та за наслідками судового розгляду ухвалити заочне судове рішення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши позов, судом встановлені наступні обставини та суд дійшов до наступних висновків: 13.12.2021 Солом`янським районним судом міста Києва у справі № 760/32906/21 винесено судовий наказ, на підставі якого вирішено стягнути зі [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу), але не менш ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30.11.2021 та до досягнення дитиною повноліття. 26.01.2022 старшим державним виконавцем Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на підставі судового наказу № 760/32906/21, виданого 10.01.2022 Солом`янським районним судом міста Києва. 12.06.2023 Солом`янським районним судом міста Києва у справі № 760/11624/22 постановлено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, на підставі якого стягнуто з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП: [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] ) - заборгованість за прострочення виплати аліментів за період з 30.11.2021 року по 31.07.2022 року у розмірі 30 971,29 грн. 13.05.2024 Бориспільським міськрайонним судом Київської області постановлено рішення у справі № 760/22393/23, на підставі якого стягнуто з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП: [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] ) - заборгованість за прострочення виплати аліментів за період з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2023 року у розмірі 54 729, 23 грн. 20.11.2024 державним виконавцем виготовлена довідка-розрахунок заборгованості з аліментів за період з 01.09.2023 по 30.09.2024 рік., відповідно до якого заборгованість відповідача станом на 30.09.2024 складає 146 486, 78 грн. Державний виконавець зобов`язує боржника сплатити заборгованість та надати підтверджуючі документи. У якості поважності причин невиплати заборгованості із аліментів представник відповідача посилається на те, що відповідач не працював у період з 01.09.2023 року по 12.06.2024 рік, тому, що не зміг знайти роботу, але з 12.06.2024 відповідач вже працевлаштувався та отримує офіційний дохід, тому не може вважатись злісним ухилянтом від сплати аліментів. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Зі змісту приписів ч. ч. 1, 2 ст. 296 СК України слідує, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України). Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання (частина третя статті 15 СК України). Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». Тлумачення вказаних норм свідчить, що: загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства; учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів; невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи; стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів; розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %; при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України, якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Відповідно до положень п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вказано, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто, Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до Відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Статтею 71 Закону України від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно із частиною 4 статті 71 цього Закону виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. У частині восьмій цієї статті зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 зазначеного Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Проте таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Таким чином, неможливість відповідача знайти собі роботу, із врахуванням тих обставин, що суду не подано доказів про наявність у відповідача інвалідності чи інших об`єктивних складнощів, пов?язаних із станом здоров`я відповідача, які завадили останньому працевлаштуватись з метою належного виконання свого батьківського обов`язку із утримання дитини, суд відхиляє доводи сторони відповідача про відсутність винної поведінки з його боку стосовно невиконання судового наказу у рамках виконавчого провадження. Враховуючи вищевикладене, суд за наслідками судового розгляду цивільної справи не встановив підстав для звільнення відповідача від відповідальності як платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені). А саме, відповідач є працездатним, тому мав можливість працевлаштуватись або стати на облік у Центрі зайнятості з метою пошуку роботи з метою виконання рішення суду про стягнення аліментів. Суду також з боку відповідача не подано доказів, на підтвердження обставин сплати ним частково або повністю наявної заборгованості із сплати аліментів. Таким чином, із застосуванням формули обрахування пені за прострочення виплати аліментів, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.01.2022 по справі № 711/679/21, та яку у своїх розрахунках застосував представник позивачки, суд доходить до висновку, що сума пені за період часу з 01.09.2023 по 30.09.2024 становить 49 566, 50 грн., що не перевищує загальний розмір заборгованості боржника по аліментам, який станом 30.09.2024 становить 146 486, 78 грн. При ухваленні рішення судом враховано, що розмір заборгованості зі сплати аліментів, нарахований державним виконавцем, відповідачем в судовому порядку не оскаржувався. Відповідно до ч.3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави суми судового збору 1 211, 20 грн.

Outcome: approved