Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

В лютому 2024 року Комунальне підприємство ?Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва? (надалі КП ?Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва?) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просило суд: - стягнути з [PERSON] на його (КП ?Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва?) користь основний борг у розмірі 43 649, 63 грн., 3% річних у розмірі 2 460, 49 грн., інфляційне збільшення у розмірі 7 915, 88 грн., судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн. Свої вимоги КП ?Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва? обґрунтовує тим, що відповідачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідач користується послугами з утримання будинків та прибудинкових територій (особовий рахунок № [NUMBER] (попередній номер [NUMBER])), що надаються позивачем. Так, відповідачу з боку позивача були надані комунальні послуги в повному обсязі, однак, відповідач свій обов`язок по своєчасній оплаті цих послуг не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка на грудень 2024 року становить 43 649, 63 грн. Так як відповідач своєчасно не сплачує за отримані житлово-комунальні послуги, на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України є законом передбачені підстави для стягнення 3% річних у розмірі 2 460, 49 грн. та інфляційних втрат в розмірі 7 915, 88 грн., нарахованих на суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з`явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав заяву про розгляд справи за його відсутності; на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилися; про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку; причини неявки суду не сповістив; письмовий відзив на позов не надіслали, як і не направили свого представника для прийняття участі у розгляді справи. Оскільки, позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, суд, відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов?язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов?язок доказування покладений на сторони. Перевіряючи обставини по справі судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу УБ ?Десятинна?, [PERSON] продала, а [PERSON] купив 41/100 частини квартири [ADDRESS] . [INFO] - [PERSON] помер. 06 листопада 2014 року [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини, після смерті дядька - [PERSON] . [INFO] - [PERSON] помер. 16 листопада 2017 року [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини, після смерті батька - [PERSON] . 13 червня 2024 року державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Марцинкевич Л.А. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого, [PERSON] прийняв у спадщину 41/100 частини квартири [ADDRESS] , реєстровий номер 1-391. 11 грудня 2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. було посвідчено договір дарування, відповідно до якого [PERSON] передав передав безоплатно у власність, а [PERSON] прийняв, як дарунок 41/100 частки квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем були надані послуги з утримання будинків та прибудинкових територій за особовим рахунком № [NUMBER] (попередній номер [NUMBER]), відкритим на ім`я [PERSON] , якому належала 41/100 частки квартири [ADDRESS] , та яку, прийняв відповідач [PERSON] , саме з 10 травня 2017 року, з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.п. 2 Статуту, предметом діяльності позивача є: утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та закріплений за підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового і нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності м. Києва, на договірних засадах у встановленому законом порядку. Надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладення договорів на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням договорів у встановленому порядку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги?, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 2-4 ст. 19 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги?, учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг є Комунальне підприємство ?Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва?. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги?, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах та врегульовано нормами Закону України ?Про житлово-комунальні послуги? та положеннями Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою КМУ від 08 жовтня 1992 №572. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями квартиронаймачі квартир багатоквартирних будинків зобов`язані щомісяця вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Статтею 32 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги? визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов?язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов?язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Під час розгляду справи, з боку відповідача, суду не було надано доказів щодо погашення виниклої заборгованості та не надали доказів на спростування розміру заборгованості. Водночас, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно ч.1, 4 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов?язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов?язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов?язаннями, пов?язаними із спільним майном (ч.1 ст.360 ЦК України). Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що в порушення вимог діючого законодавства відповідач не сплачував за надані житлово-комунальні послуги, суд, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за період часу з червня 2017 року (з часу відкриття спадщини, після смерті [PERSON] ) по грудень 2024 року у розмірі 15 709, 97 грн., пропорційно до 41/100 частки у праві власності. Вимоги, про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, яка виникла до червня 2017 року у розмірі 7 846, 09 грн. не підлягають задоволенню, оскільки, не охоплюються часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов?язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов?язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов?язанням, у якому, серед інших прав і обов?язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов?язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. При цьому, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з простроченням оплати спожитих житлово-комунальних послуг, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача (пропорційно до частки) на користь позивача 3% річних в розмірі 1 044, 73 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3 353, 39 грн. Зважаючи на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов висновку, що позовні вимоги КП ?Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва? підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial