Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

Керівник Хустської окружної прокуратури Зовдун С. в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Комунальне некомерційне підприємство «Хустська центральна лікарня імені Віцинського Остапа Петровича» Хустської міської ради про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що\~ у провадженні Хустського районного суду Закарпатської області перебували матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12021071050000394 від 29.11.2021 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. За результатами розгляду вищезазначеного обвинувального акту, вироком\~ Хустського районного суду Закарпатської\~ області у справі № 309/4947/21 від\~ 27.09.2023 року [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном строком 1 рік.Вказаний вирок суду набрав законної сили 27.10.2023 року. Згідно з листом № 1028/08-07 від 12.06.2024 КНП «Хустська центральна лікарня імені Віцинського О.П.» Хустської міської ради неповнолітня потерпіла від кримінального правопорушення\~ [PERSON] ,\~ [INFO] перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Хустська центральна лікарня імені Віцинського О.П.»\~ Хустської міської ради з 28.11.2021 по 17.12.2021 року. Загальна вартість лікування становила 32588,99 грн. Також, за змістом вищезазначеного листа вбачається, що послуги КНП\~ «Хустська\~ центральна\~ лікарня імені\~ [PERSON] » Хустської міської ради, пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, зокрема і щодо стаціонарного лікування\~ неповнолітньої [PERSON] ,\~ [INFO] , оплачено Національною службою здоров`я України як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України у сумі 27 304,05 грн. Цивільний позов про стягнення коштів на користь держави в особі НСЗУ, витрачених на лікування потерпілого, в межах\~ кримінального провадження не заявлявся. Кошти у розмірі 27 304,05 грн., витрачені на лікування неповнолітньої потерпілої від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України [PERSON] ,\~ [INFO] , підлягають стягненню з винної особи [PERSON] , [INFO] , оскільки, надання медичних послуг здійснювалося за програмою медичних гарантій пацієнтам та оплачено Національною службою здоров`я України, що підтверджено листами\~ КНП\~ «Хустська\~ центральна\~ лікарня імені\~ Віцинського Остапа\~ Петровича» Хустської міської ради та Національної служби здоров`я України. Прокурор Хустської окружної прокуратури Молнар М. П. в судове засідання з`явилась, подала заяву\~ в якій зазначила про розгляд справи у письмовому провадженні, оскільки ніхто із сторін не з`явився, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся неодноразово, причини неявки\~ суду не повідомив. Представник КНП «Хустська ЦЛ ім. Віцинського О.П.» Закарпатської області М. Пристая\~ в судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без участі представника, заперечень щодо заявлених вимог не має. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити\~ в повному обсязі, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи,\~ вироком\~ Хустського районного суду Закарпатської\~ області у справі № 309/4947/21 від\~ 27.09.2023 [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном строком 1 рік. Вказаний вирок суду ніким не оскаржувався та набрав законної сили 27.10.2023 року. Згідно з листом № 1028/08-07 від 12.06.2024 КНП «Хустська центральна лікарня імені Віцинського О.П.» Хустської міської ради неповнолітня потерпіла від кримінального правопорушення\~ [PERSON] ,\~ [INFO] перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Хустська центральна лікарня імені Віцинського О.П.»\~ Хустської міської ради з 28.11.2021 по 17.12.2021. Загальна вартість лікування становила 32588,99 грн. Також, за змістом вищезазначеного листа вбачається, що послуги КНП\~ «Хустська\~ центральна\~ лікарня імені\~ [PERSON] » Хустської міської ради, пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, зокрема і щодо стаціонарного лікування\~ неповнолітньої [PERSON] ,\~ [INFO] , оплачено Національною службою здоров`я України як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України у сумі 27 304,05 грн. Цивільний позов про стягнення коштів на користь держави в особі НСЗУ, витрачених на лікування потерпілого, в межах\~ кримінального провадження не заявлявся. Таким чином, кошти у розмірі 27 304,05 грн., витрачені на лікування неповнолітньої потерпілої від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України [PERSON] ,\~ [INFO] , підлягають стягненню з винної особи [PERSON] , [INFO] , оскільки, надання медичних послуг здійснювалося за програмою медичних гарантій пацієнтам та оплачено Національною службою здоров`я України, що підтверджено листами\~ КНП\~ «Хустська\~ центральна\~ лікарня імені\~ Віцинського Остапа\~ Петровича» Хустської міської ради та Національної служби здоров`я України. Відповідно до пункту 3 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і у визначеному законом порядку. Згідно ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Цивільний позов в інтересах держави, відповідно до ч. 3 ст. 128 КПК України, пред`являється прокурором. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Ч.2 ст. 1191 ЦК України передбачено, що держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. За змістом п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993, визначено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. За приписами п. 4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Судом встановлено, що Національною службою здоров`я України було проведено фінансування КНП «КНП «Хустська ЦЛ ім. [PERSON] »» Хустської міської ради Закарпатської області в розмірі 27 304,05 грн. на лікування [PERSON] , що підтверджено листом НСЗУ від 28.06.2024 року. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Цивільний позов в інтересах держави, відповідно до ч. 3 ст. 128 КПК України, пред`являється прокурором. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Частиною 2 ст. 1191 ЦК України передбачено, що держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. За змістом п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993, визначено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. За приписами п. 4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Згідно з Договором № 4081-E421-P000 від 11.05.2021 зі змінами та доповненнями про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій Національною службою здоров`я України було проведено фінансування КНП «Хустська центральна лікарня імені [PERSON] » Хустської міської ради в розмірі 27 304,05 грн. на лікування неповнолітньої [PERSON] ,\~ [INFO] (лист НСЗУ № 22045 2-16-24 від 28.06.2024). Пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» (далі Закон), однією з основних функцій НСЗУ, як Уповноваженого органу передбачено укладення договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Відповідно до статті 3 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» закладом охорони здоров`я є юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників і фахівців з реабілітації. Згідно з пунктом 1.1 статуту КНП «Хустська центральна лікарня імені Віцинського О.П.», затвердженого рішенням Виконавчого комітету Хустської міської ради\~ №15 від 05.01.2021, КНП «Хустська центральна лікарня імені Віцинського О.П.» Хустської міської ради є лікарняним закладом охорони здоров`я комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної/спеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом. Основною метою діяльності Підприємства є забезпечення медичного обслуговування населення шляхом надання йому медичних послуг в порядку та обсязі, встановлених законодавством. Джерелами формування майна та коштів Підприємства є комунальне майно, передане Підприємству відповідно до рішення про його створення; кошти державного, міського та місцевих бюджетів (бюджетні кошти); власні надходження Підприємства: кошти від здачі в оренду (зі згоди Засновника) майна, закрiпленого на правi оперативного управління; кошти та iнше майно, одержані вiд реалізацii продукції (робiт, послyг); цiльовi кошти; кошти, отриманi за договорами з центральним органом виконавчоi влади, що реалiзуе державну полiтику у сферi державних фiнансових гарантiй медичного обслyговування населення; кредити банкiв; майно, придбане у iнших юридичних або фiзичних осiб; майно, що надходить безоплатно або у виглядi безповоротної фiнансової допомоги чи добровiльних благодiйних внесків, пожертвувань юридичних i фiзичних осiб; надходження коштiв на виконашня програм соцiально-економiчного розвитку регiону, програм розвитку медичної галузі; майно та кошти, отриманi з iнших джерел, не заборонених законодавством України. Таким чином, зі змісту викладеного вбачається, що вищевказана юридична особа є закладом охорони здоров`я та надавала медичні послуги потерпілому від кримінального правопорушення, за рахунок коштів НСЗУ відповідно до Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення». Згідно з ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної\~ Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій. Тобто, послуги\~ КНП\~ «Хустська\~ центральна лікарня імені\~ Віцинського Остапа\~ Петровича» Хустської міської ради, пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачені НСЗУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України. Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Реалізація програми державних гарантій медичного обслуговування населення», визначеною Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті на реалізацію програми державних гарантій медичного обслуговування населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1086 від 24.12.2019. НСЗУ є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та відповідальним виконавцем бюджетної програми. Відповідно до інформації Національної служби здоров`я України № 22045 2-16-24 від 28.06.2024, послуги\~ КНП\~ «Хустська\~ центральна\~ лікарня імені\~ Віцинського Остапа\~ Петровича» Хустської міської ради, пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено НСЗУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України (договір № 4081-E421-P000 від 11.05.2021) (відповідно до Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення»). Разом з тим, оскільки НСЗУ витратила кошти державного бюджету при наданні медичних послуг, а саме лікування неповнолітньої потерпілої [PERSON] ,\~ [INFO] , яка перебувала на стаціонарному лікуванні у вищевказаному закладі охорони здоров`я з вини [PERSON] , ці кошти необхідно стягнути із останнього та зарахувати до Державного бюджету України. За змістом п. 3 ст. 1311 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Частиною 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч. 3, 4 та 5 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Положенням про Національну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1101 (далі - Положення), передбачено, що Національна служба здоров`я України (НСЗУ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення. НСЗУ відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, укладає, змінює та припиняє договори про медичне обслуговування населення та договори про реімбурсацію; здійснює заходи, що забезпечують цільове та ефективне використання коштів за програмою медичних гарантій; здійснює оплату згідно з тарифом за надані пацієнтам медичні послуги (включаючи медичні вироби) та лікарські засоби за договорами про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Відповідно до підпункту 14 пункту 5 Положення НСЗУ з метою організації своєї діяльності забезпечує в установленому порядку самопредставництво НСЗУ в судах та інших органах через осіб, уповноважених діяти від її імені, у тому числі через посадових осіб юридичної служби НСЗУ, а також забезпечує представництво інтересів НСЗУ в судах України та інших органах через представників. Згідно зі ст. 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Таким чином, органом державної влади, до компетенції якого віднесені повноваження у спірних правовідносинах, та який зобов`язаний вживати заходи з метою захисту порушених інтересів держави, є Національна служба здоров`я України, а відтак позов подається в інтересах держави в особі вказаного органу. Хустською окружною прокуратурою листом № 07.54-3472ВИХ-24 від 17.06.2024 повідомлено Національну службу здоров`я України про те, що кошти, витрачені КНП\~ «Хустська\~ центральна\~ лікарня імені\~ Віцинського Остапа\~ Петровича» Хустської міської ради на стаціонарне лікування неповнолітньої потерпілої від кримінального правопорушення [PERSON] ,\~ [INFO] з винної особи \~ [PERSON] \~ не стягнуто. Тим самим уповноваженому органу державної влади надано можливість відреагувати на порушення інтересів держави. Разом з тим, листом № 22045 2-16-24 від 28.06.2024 Національна служба здоров`я України повідомила окружну прокуратуру про те, що з урахуванням Положення про Національну службу здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1101, НСЗУ не наділена повноваженнями представляти інтереси держави у справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину, а відтак заходи претензійно-позовного характеру, спрямовані на стягнення витрат на лікування, НСЗУ не вживались. Одночасно, НСЗУ не заперечує щодо звернення до суду в інтересах держави прокуратурою з позовом щодо відшкодування витрат на лікування потерпілих від кримінальних правопорушень. Вказане свідчить про нездійснення уповноваженим державним органом покладеного на нього законом обов`язку із захисту державних інтересів у сфері раціонального використання бюджетних (державних) коштів, а відтак інтереси держави в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій залишаються незахищеними. У п. 79 Постанови від 26.05.2020 у справі № 911/2385/18 Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо (п. 80 Постанови). Велика Палата Верховного Суду у п. 81 вищезазначеної постанови зазначає, що прокурору достатньо дотримуватися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Така бездіяльність уповноваженого органу призводить до необхідності вжиття заходів представницького характеру саме Хустською окружною прокуратурою, щоб інтереси держави не залишались незахищеними. Конституційний Суд України у рішенні №3-рп/99 від 08.04.1999 у справі №1-1/99 визначив, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому інтереси держави можуть збігатися повністю, частково, або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати у постанові від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17 зробив висновок, що наведене Конституційним Судом України розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Згідно з положеннями ст. 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної та реабілітаційної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства. Відповідно до підпункту «ж» пункту 8 частини 1 ст. 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 671 цього Кодексу), належать, зокрема, видатки на програму державних гарантій медичного обслуговування населення. Положеннями ст. ст. 7, 13, 142, 143 Конституції України, ст. ст. 7, 64, 71 Бюджетного кодексу України встановлено основні принципи регулювання бюджетних відносин в Україні щодо джерел наповнення бюджету для забезпечення потреб суспільства та держави. Бюджетна система України, згідно ст. 7 Бюджетного кодексу України, ґрунтується на таких принципах: збалансованості, повноти, обґрунтованості, цільового використання бюджетних коштів, відповідальності учасників бюджетного процесу тощо. Одним із принципів, на яких ґрунтується бюджетна система України, є принцип цільового використання бюджетних коштів, який полягає в тому, що бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями. За змістом ч. 2 ст. 49 Конституції України охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально - економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Невідшкодування витрат, здійснених НСЗУ за рахунок державного бюджету на стаціонарне лікування неповнолітньої потерпілої від кримінального правопорушення [PERSON] ,\~ [INFO] в КНП\~ «Хустська\~ центральна\~ лікарня імені\~ Віцинського Остапа\~ Петровича» Хустської міської ради, призвело до втрат державного бюджету та негативно впливає на фінансування медичних послуг, які надаються іншим хворим, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій. Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору (ч. 4 ст. 175 ЦПК України). Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, згідно п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільняються, серед іншого, позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Частиною 3 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди. Згідно з вироком Хустського районного суду Закарпатської\~ області у справі\~ № 309/4947/21 від\~ 27.09.2023 вбачається, що місцем заподіяння шкоди потерпілому був відрізок дороги біля залізничного переїзду БОРОНЯВО в напрямку с.Сокирниця на дорозі Мукачево-Рогатин-Львів, то ж справа підсудна Хустському районному суду Закарпатської області. Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Відповідно до п. 3-1 Розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою\~ Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX". Ч.1 та 3 ст.1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Враховуючи викладене вище, суд приходить висновку про законність та обґрунтованість позову прокурора в інтересах держави щодо стягнення з [PERSON] витрат медичного закладу на стаціонарне лікування потерпілого, у зв`язку з чим такі позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки прокурор, звертаючись з даним позовом до суду, діяв в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, та звільнений від сплати судового збору за подачу позову до суду, сума судового збору підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави.

Outcome: approved