Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

представниця [PERSON] - адвокатка Кривенко І.М. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення суми неустойки за прострочення сплати аліментів в порядку виконання рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 за період з 01.05.2022 по 30.06.2025 в розмірі 19894,57 грн. Також просить стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 14.07.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] , належним чином повідомлена про місце, дату та час судового засідання, до суду не з`явилася. Представниця позивачки - адвокатка Кривенко І.М. в судове засідання не з`явилася. 29 серпня 2025 року від неї до суду надійшла заява, згідно з якою вона просить суд проводити розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивачки. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Також просить стягнути витрати на правничу допомогу в повному обсязі, оскільки відповідач не заявляв клопотань про зменшення розміру витрат. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання, до суду повторно не з`явився. 11 серпня 2025 року від нього до суду надійшла заява про відкладення судового засідання, призначеного на 12.08.2025, у зв`язку з хворобою. Інших заяв чи клопотань від нього до суду не надходило. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4\~ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.11.2011 (а.с. 7), [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 05.11.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 127. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.08.2012 (а.с. 9), [PERSON] народився [INFO] . Батьком зазначений [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 19.11.2019 у справі № 197/264/19 (а.с. 11 - 12), шлюб, зареєстрований 05.11.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 127, між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно з рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 у справі № 197/1360/16-ц (а.с. 13), з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина - [PERSON] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23.12.2016 до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Колайчук Інни Олегівни від 23.02.2017 ВП № 53466287 (а.с. 14) було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 197/1360/16,2/197/61/17, виданого 15.02.2017 Широківським районним судом, суддя О.В. Леонідова, про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина - [PERSON] в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 23.12.2016 до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника [PERSON] (а.с. 27), станом на 30.06.2025 заборгованість відповідача становить 57868,07 грн. Згідно з розрахунками пені після припинення нарахування аліментів (а.с. 28 - 29), заборгованість відповідача становить 19894,57 грн. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Аналізуючи вищенаведені норми права, суд зазначає, що у разі стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі), цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тому, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність боржника у вигляді неустойки (пені). Також суд враховує правовий висновок, зроблений Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц, яка зазначила, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Судом встановлено наявність у відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 19894,57 грн, відтак позивач має право на стягнення з відповідача зазначеної неустойки (пені), що забезпечить захист права дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Судом встановлено, що понесені [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн підтверджуються матеріалами справи а саме: попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат (а.с. 30); актом виконаних юридичних послуг за договором про надання правничої допомоги від 13 травня 2025 року (а.с. 31); квитанцією до прибуткового касового ордера № 22 від 02.07.2025 (а.с. 32). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, за відсутності заперечень щодо таких витрат від відповідача, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивачка у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст. 141 ЦПК України судового збору в дохід держави. Таким чином, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved