Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

У червні 2025 року [PERSON] в особі представника адвоката Ковальової Н.М. звернулася до Подільського районного суду м. Києва із вищевказаною позовною заявою. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 08.07.2025 позовну вимогу [PERSON] в особі представника адвоката Ковальової Наталії Миколаївни до [PERSON] про розірвання шлюбу - виділено в самостійне провадження, позовну вимогу [PERSON] в особі представника адвоката Ковальової Наталії Миколаївни до [PERSON] про стягнення аліментів - виділено в самостійне провадження. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначає, що 04.10.2016 між сторонами укладено шлюб, який був зареєстрований Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що було складено актовий запис № 110, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 04.10.2016. Від цього шлюбу у сторін народилася спільна дитина: [PERSON] , [INFO] . Позивач повністю займається вихованням та утриманням своєї дитини самостійно, забезпечуючи її усіма необхідними умовами для розвитку, навчання та комфортного життя. Відповідач своєю чергою не надає матеріальної допомоги та не бере участі у житті дитини, що створює значне фінансове навантаження на позивача. Таким чином, позивач звертається до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 9 000 грн. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 08.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка не з`явилися, до суду надійшла заява, в остання просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно виданого 04.10.2016 свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] від 04.10.2016 [PERSON] та [PERSON] , 04.10.2016 зареєстрували шлюб, про що Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області складено відповідний актовий запис про укладення шлюбу № 110. Прізвище чоловіка після укладення шлюбу - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 10.07.2021 вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , про що Подільським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції складено відповідний актовий запис № 1966, батьком дитини зазначено - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Позивач повністю займається вихованням та утриманням своєї дитини самостійно, забезпечуючи її усіма необхідними умовами для розвитку, навчання та комфортного життя. Відповідач своєю чергою не надає матеріальної допомоги та не бере участі у житті дитини, що створює значне фінансове навантаження на позивача. Дитина проживає разом із матір`ю, натомість батько, який є здоровим та працездатним, участі у вихованні дитини не приймає, не забезпечує належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що і стало підставою для звернення до суду із позовною заявою про стягнення аліментів. Таким чином, позивач звертається до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 9 000 грн. З досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання неповнолітньої дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, яка була ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, можуть бути стягнуті до досягнення нею 23-річного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. В своїй позовній заяві представник позивача просить суд стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 9 000 грн. Однак, в матеріалах справи відсутні відомості про доходи відповідача, що позбавляє суд можливості встановити, що останній має змогу їх виплачувати, окрім цього представником позивача не зазначено чи перебувають на утриманні відповідача інші неповнолітні або малолітні діти чи непрацездатні особи. Не заявлено позивачем й клопотання про витребування таких доказів. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 грн. Таким чином, враховуючи відсутність відомостей про доходи відповідача, однак враховуючи те, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що він у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, однак відповідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України суд дійшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання спільної неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1 598 грн, у зв`язку з чим позов [PERSON] в особі представника адвоката Ковальової Наталії Миколаївни до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1 211 грн 20 коп. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial