Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна. У своєму позові позивач, просить суд: - Зняти арешт із всього нерухомого майна, яке належало померлій [INFO] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), на яке має право в порядку спадкування за законом [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), арешт щодо якого накладений згідно з Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер б/н від 28.01.2015, виданої державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Присяжною Катериною Володимирівною, номер запису про обтяження: 14926801 (спеціальний розділ) та згідно з Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 49558350, виданою 10.06.2016, видавник: Заводський ВДВС м. Дніпродзержинськ ГТУЮ у Дніпропетровській області, головний державний виконавець Присяжна К.В., номер запису про обтяження: 14926801 (спеціальний розділ). 14 жовтня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. 13 травня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивача Медведєвої Л.В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, заяв, клопотань не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровськгаз» в особі Дніпродзержинського управління по експлуатації газового господарства Липовий С.М., надав письмові пояснення, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Зазначає, що на момент звернення позивача до суду з цим позовом, судовий наказ у справі № 208/7797/14 не виконаний у повному обсязі, позивачка як спадкоємець матері не була залучена в порядку процесуального правонаступництва до виконавчого провадження, тому підстав для зняття арешту з майна [PERSON] немає. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень частини першої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 21.04.1999 року, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , яке зареєстроване Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 1502 від 20.09.2022 року. 22.11.2022 року у Першій кам`янській державній нотаріальній конторі позивачка оформила спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію спадкової справи № 70704439 від 22.11.2022 року. Встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкту від 20.05.2024 року, номер інформаційної довідки 379342864, у розділі «ВІДОМОСТІ З ДЕРЖАВНОГО РЕЄСТРУ РЕЧОВИХ ПРАВ» у підрозділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» вказано таке: «Номер запису про обтяження: 8525250 (спеціальний розділ). Дата, час державної реєстрації: 28.01.2015 14:50:15. Державний реєстратор: Івашина Анатолій Андрійович. Документи, подані для державної реєстрації: Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер б/н, видана 28.01.2015 державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Присяжною Катериною Володимирівною. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 18915865 від 28.01.2015 14:50:29, Івашина Анатолій Андрійович, Дніпродзержинське міське управління юстиції, Дніпропетровська обл. Вид обтяження: все нерухоме майно». Також у цьому ж розділі «ВІДОМОСТІ З ДЕРЖАВНОГО РЕЄСТРУ РЕЧОВИХ ПРАВ» у підрозділі «Актуальна інформація про об`єкт речових прав» вказано таке: «Номер запису про обтяження: 14926801 (спеціальний розділ). Дата, час державної реєстрації:11.06.2016 16:00:18. Державний реєстратор: Присяжна Катерина Володимирівна, Заводський відділ державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Дніпропетровська обл. Документи, подані для державної реєстрації: постанова, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 49558350, виданий 10.06.2016, видавник: Заводський ВДВС м. Дніпродзержинськ ГТУЮ у Дніпропетровській області, головний державний виконавець Присяжна К.В. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30010664 віл 11.06.2016 16:01:41, Присяжна Катерина Володимирівна. Заводський відділ державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Дніпропетровська обл. Вид обтяження: арешт нерухомого майна». Крім цього, у даній Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкту від 20.05.2024 року вказано: Відомості про суб`єктів обтяження: Орган державної влади, обтяжувач: Заводський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, код ЄДРПОУ: 34974176. Особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , країна громадянства: Україна, адреса: [ADDRESS] . Опис предмета обтяження: все нерухоме майно. Представник позивача 22.08.2024 року звернувся із заявою до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області про зняття арешту з майна за ВП № 49558350 від 10.06.2016р., у зв`язку зі смертю боржника [PERSON] та крім того, просила надати копії постанов виконавчих проваджень № 74179727 від 16.02.2024 р., № 64421989 від 09.02.2021 р., № 57702524 від 16.11.2018 р., № 57374984 від 08.10.2018 р. Судом встановлено, що згідно з відповіддю Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області № 92624 від 02.09.2024 року у Відділу відсутні законні підстави надати копії постанов виконавчих проваджень № 74179727 від 16.02.2024 р., № 64421989 від 09.02.2021 р., № 57702524 від 16.11.2018 р., № 57374984 від 08.10.2018 р., а також щодо відсутності підстав для зняття арештів та обтяжень з рухомого та нерухомого майна відносно [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності». Суд враховує, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій. Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Як роз`яснено п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Встановивши вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позивачка як спадкоємець після смерті своєї матері [PERSON] не має можливості реалізувати своє право спадкоємця та набути у процесі спадкування прав власності на нерухоме майно, належне померлій, тобто прийняти на себе права та обов`язки щодо даної спадщини, оскільки на це майно накладено арешт відповідачем, що призводить до порушення прав позивачки на набуття нею прав власності на дане майно. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що позивачка є спадкоємцем після смерті [PERSON] , наявність арешту, який накладений постановою про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер б/н від 28.01.2015, та постановою про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 49558350, перешкоджають спадкоємиці [PERSON] набути у процесі спадкування прав власності на нерухоме майно, належне її матері, тобто прийняти на себе права та обов`язки щодо даної спадщини і як наслідок є перешкодою у вільному володінні, користуванні та розпорядженні спадковим майном. Таким чином, враховуючи характер, суть та підстави заявлених позивачем вимог, норми права, якими вони регулюються, суд приходить до висновку, що накладене обтяження обмежує позивача у праві володіння, користування та розпорядження майном. Отже, враховуючи зазначені позивачем обставини та надані нею докази в обґрунтування позову в їх сукупності, приймаючи до уваги, що позивачем надано належні і допустимі докази, суд вбачає, що наявний арешт (обтяження) майна порушує речові права позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту, а заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представником позивача при зверненні до суду з позовною заявою зазначено про покладення судових витрат у вигляді сплати судового збору на позивача.

Outcome: approved