Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач), в якому просило стягнути заборгованість за договором позики №75828533 від 01.07.2021 року в загальному розмірі 14 552,00 грн., що складається з 5 000,00 грн. основного боргу та 9 552,00 грн. нарахованих відсотків. Також просило стягнути судові витрати: 2 422,40 грн судового збору та 3 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначено, що 01.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Відповідачем було укладено договір позики в електронній формі на суму 5 000,00 грн строком на 30 днів зі сплатою 1,99% в день. Позикодавець свої зобов`язання виконав, перерахувавши кошти на картковий рахунок Відповідача. Відповідач, у свою чергу, зобов`язання належним чином не виконав, допустивши виникнення заборгованості. В подальшому право вимоги за вказаним договором було відступлено Позивачу на підставі договорів факторингу. 02.04.2025 року засобами підсистеми «Електронний суд» Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовував тим, що договір позики він не укладав, його зміст та правила йому не відомі, кошти не отримував. Також заявив про сплив строку позовної давності, оскільки заборгованість виникла у 2021 році, а позов подано у 2025 році. Крім того, заперечував проти розрахунку відсотків, вважаючи, що їх нарахування після спливу строку договору є неправомірним, та оскаржував розмір заявлених витрат на правничу допомогу як завищений (а.с. 139-142). Позивач у відповіді на відзив від 03.04.2025 року заперечив проти доводів Відповідача, зазначивши, що договір був належним чином укладений шляхом використання одноразового ідентифікатора, а строк позовної давності не сплинув, оскільки його перебіг був зупинений на час дії карантину та воєнного стану (а.с. 149-152). 08.04.2025 року відповідач надав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що [PERSON] , повністю заперечує проти позовних вимог ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ", вважаючи їх безпідставними та надуманими. Його позиція ґрунтується на таких основних тезах: Відповідач стверджує, що позивач не надав суду оригіналів або належним чином засвідчених копій документів, які б підтверджували укладення договору позики №75828533 саме з ним та на викладених умовах. Він наголошує на відсутності документів зі своїм підписом та заперечує факт ознайомлення з Правилами надання грошових коштів. Він вказує, що строк договору позики становив 30 днів (з 01.07.2021 по 31.07.2021). Посилаючись на статті 1048, 1049 Цивільного кодексу України та правову позицію Великої Палати Верховного Суду (постанова від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12), відповідач наполягає, що право кредитора нараховувати проценти за договором припиняється після закінчення строку кредитування. Таким чином, нарахування процентів до 24 лютого 2025 року є незаконним. Відповідач надає власний розрахунок, згідно з яким сума процентів за 30 днів дії договору мала б становити 2985,00 грн (5000 грн ? 1,99% ? 30 днів), а не 9552,00 грн, як вимагає позивач. Крім того, він вказує, що позивач у своїй відповіді на відзив сам визнав факт часткового погашення боргу в розмірі 2388,00 грн, проте ця сума не була врахована у загальному розрахунку заборгованості. Відповідач посилається на п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (введений Законом № 2120-IX від 15.03.2022), який звільняє позичальника від відповідальності (неустойки, штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання у період дії воєнного стану. Він зазначає, що платежі, нараховані після 24 лютого 2022 року, підлягають списанню. Відповідач заявляє, що не отримував жодного письмового повідомлення про відступлення права вимоги від первісного кредитора (ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») до нового кредитора (ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ"). Згідно зі ст. 517 ЦК України, до надання доказів переходу прав до нового кредитора боржник має право не виконувати свій обов`язок. Відповідач заперечує проти стягнення 3500 грн. витрат на правничу допомогу, вважаючи цю суму необґрунтованою. Він аргументує це тим, що справа є малозначною та нескладною, а позивач навіть не планує брати участь у засіданнях. Посилаючись на практику Верховного Суду та ЄСПЛ, він просить суд виходити з критеріїв реальності, розумності та пропорційності при визначенні суми відшкодування. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 10.03.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 29.04.2025 року задоволено клопотання Позивача та витребувано з АТ «Універсал Банк» інформацію щодо належності карткового рахунку Відповідачу та виписку про рух коштів. Відповідачем подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності від 26.04.2025 року (а.с. 162-163). Представник Позивача подав заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 174). Відповідач до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Мілєєва І.В. позов не визнала та підтримала поданні раніше письмові заяви та клопотання відповідача. Просила відмовити у задоволені позову у повному обсязі. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. 01.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено договір позики №75828533 та додаткову угоду до нього в електронній формі. Договір був підписаний Відповідачем з використанням одноразових ідентифікаторів, надісланих на його електронну адресу [INFO], що підтверджується довідками про ідентифікацію. Загальна сума позики склала 5 000,00 грн. Факт перерахування зазначеної суми на банківську картку Відповідача № [NUMBER] підтверджується електронними платіжними інструкціями. Крім того, на виконання ухвали суду від 29.04.2025 року, з АТ «Універсал Банк» надійшла інформація, яка підтверджує належність вказаного карткового рахунку [PERSON] та факт зарахування на нього 01.07.2021 року коштів у загальній сумі 5 000,00 грн. (а.с. 176-179) Матеріалами справи, зокрема розрахунком заборгованості, наданим Позивачем, та відповіддю на відзив, підтверджується, що 31.07.2021 року Відповідач здійснив часткове погашення заборгованості в розмірі 2 388,00 грн. На підставі договору факторингу № 2112 від 21.12.2021 року та договору факторингу № 310323-ФМ від 31.03.2023 року право вимоги за договором позики перейшло до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що підтверджується витягами з реєстрів прав вимог. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, що регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) щодо договору позики, а також Законом України «Про електронну комерцію». IV. Мотиви та висновки суду. Оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Доводи Відповідача про те, що він не укладав договір позики, спростовуються наявними у справі доказами. Відповідно до ст.ст. 205, 207 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин, підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора, є таким, що вчинений у письмовій формі. Факт підписання договору, отримання коштів та подальше часткове погашення боргу свідчать про волевиявлення Відповідача на укладення договору та визнання ним боргового зобов`язання. Відповідач заявив про сплив позовної давності. Строк виконання зобов`язання за договором - 31.07.2021 року. Загальна позовна давність становить три роки (ст. 257 ЦК України). Однак, відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, на період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню COVID-19 (з 12.03.2020 по 30.06.2023), строки позовної давності продовжувались. Згодом, згідно з п. 19 цих же положень, на період дії воєнного стану (з 24.02.2022 року і дотепер) строки позовної давності також продовжуються. Оскільки на момент виникнення права на позов (31.07.2021 року) діяв карантин, а згодом був введений воєнний стан, перебіг позовної давності був зупинений і на момент звернення до суду (лютий 2025 року) не сплив. Тому заява Відповідача про застосування позовної давності задоволенню не підлягає. Позивач просить стягнути 5 000,00 грн основного боргу та 9 552,00 грн відсотків. Суд вважає, що вимога про стягнення основного боргу в розмірі 5 000,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо відсотків, суд зазначає наступне. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Строк дії договору позики - 30 днів (з 01.07.2021 по 31.07.2021). Отже, проценти за договірною ставкою 1,99% на день підлягають нарахуванню лише за цей період. Розрахунок відсотків за 30 днів: 5 000,00 грн * 1,99% * 30 днів = 2 985,00 грн. Нарахування Позивачем відсотків у розмірі 9 552,00 грн. за період, що виходить за межі строку дії договору, є безпідставним. Таким чином, загальна сума заборгованості на момент закінчення строку договору складала: 5 000,00 грн (основний борг) + 2 985,00 грн (відсотки) = 7 985,00 грн. Відповідач сплатив 2 388,00 грн. Відповідно до ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає насамперед проценти. Отже, сплачена сума (2 388,00 грн) зараховується в рахунок погашення нарахованих відсотків. Залишок заборгованості за відсотками: 2 985,00 грн - 2 388,00 грн = 696,50 грн. Залишок заборгованості за основним боргом: 5 000,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню: 5 000,00 грн + 696,50 грн = 5 696,50 грн. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Задоволено 38,4 % позовних вимог (5 696,50 грн / 14 552,00 грн * 100%). З Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі: 2 422,40 грн * 38,4 % = 948,27 грн. 948,27 грн. та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 1 370,10 грн. Щодо витрат на правничу допомогу. Пропорційно до задоволених вимог з Відповідача підлягає стягненню: 3500,00 грн * 38,4 % = 1 370,10 грн.

Outcome: partial