Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (місце знаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, ЄДРПОУ: 14360080) через свого представника звернулося до Васильківського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 12.08.2023 року [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ «Акцент-Банк» та підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банк». 21.12.2023 року будучи клієнтом банку [PERSON] уклав кредитний договір № АВН0СТ155101703145933464. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконує, у зв`язку з чим, станом на 03.04.2025 року утворилася заборгованість у розмірі 18801 грн 48 коп., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 9892 грн 64 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 8908 грн 84 коп. 28.04.2025 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області було постановлено ухвалу про направлення цивільної справи № 172/774/25 за територіальної підсудністю до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2025 року дану цивільну справу № 172/774/25 було передано у провадження судді Краснокутської Н.С. 02.06.2025 року Дніпровським районним судом Дніпропетровської області була постановлена ухвала про відкриття провадження у цивільній справі № 172/774/25 та цією ж ухвалою справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника банку, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання неодноразово не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за адресою його проживання та оголошенням на офіційному сайті суду. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.09.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 12.08.2023 року [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ «Акцент-Банк» та особисто підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банк». 21.12.2023 року будучи клієнтом банку [PERSON] уклав кредитний договір № АВН0СТ155101703145933464. При підписанні анкети-заяви [PERSON] підтвердив свою згоду власним підписом у заяві, у зв`язку з чим погодився на умови банку. У розділі 4 Паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка», який підписаний [PERSON] електронним підписом процентну ставку, відсотків річних 85, тим процентної ставки фіксована. Розділом 5 сторони погодили порядок повернення кредиту, у якому було зазначено, про те, що місячний платіж залежить від суми та строк кредиту. Згідно розрахунку заборгованості за договором АВН0СТ155101703145933464 від 21.12.2023 року, станом на 03.04.2025 року утворилася заборгованість у розмірі 18801 грн 48 коп., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 9892 грн 64 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 8908 грн 84 коп. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів. Згідно ст. 525, 526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050\~ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Положеннями ч. 6 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12\~вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в «АТ «А-Банк» та паспорт споживчого кредиту, кредитний договір, який містять, зокрема, узгоджені відсотки за користування кредитними коштами та підписаний [PERSON] електронним підписом. Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору. Дослідивши встановлені фактичні обставини у справі, надавши оцінку доказам, суд доходить висновку, позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України,суд вважає за необхідне стягнути з відповідача накористь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved