Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 10.10.2020 між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб. В шлюбі в них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . 07.05.2025 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач проживає окремо. До липня 2025 року відповідач утримував дітей, а потім сказав, що гроші більше давати не буде. Позивачка одна змушена утримувати дітей з соціальних виплат, які отримує по догляду за дитиною віком до трьох років, коштів на утримання дітей (харчування, одяг, взуття, засоби гігієни, духовний та інтелектуальний розвиток, лікування) не вистачає. Позивачка зазначає, що відповідач працездатний, офіційно працює на підприємстві ТОВ «Вітолюкс Д», де офіційно отримує зарплату. Також він навчається в фаховому коледжі культури та мистецтв м. Калуша, де отримує стипендію 890,00 грн. Відповідач також є підприємцем, здійснює продаж будівельних матеріалів у власній крамниці у [ADDRESS] , де також у нього працюють наймані працівники, вид підприємницької діяльності є дохідним. Тому відповідач має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі. Позивачка звертає увагу, що у квітні 2025 року відповідач придбав коштовний мотоцикл вартістю 198788,00 грн, а кошти на утримання дітей перестав надавати. Крім того, в даний час молодшій дочці [PERSON] , [INFO] , виповнилось тільки 1 рік і 4 місяці, тому позивачка має право на утримання як дружина, з якою проживає дитина віком до трьох років. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 4000,00 грн на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Також просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі 3000,00 грн як дружини, з якою проживає дитина до трьох років (а.с.1-2). Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.08.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.25-26). 22.08.2025 судом отримано відзив на позовну заяву від відповідача, в якому зазначено, що відповідач позов визнає частково. У відзиві вказано, що на даний час відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, яка з урахуванням податків у середньому становить 12320,00 грн на місяць. Крім цього, відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець та є власником крамниці з продажу будівельних матеріалів, проте цей вид діяльності на даний момент не приносить жодного прибутку, підприємницька діяльність є збитковою. Також відповідач навчається у фаховому коледжі культури та мистецтв м. Калуша, отримує стипендію 890,00 грн на місяць, яка має мінімальний характер доходу. Також відповідач зазначає, що він проживає разом з матір`ю (особою з інвалідністю ІІІ групи) та бабусею (особою з інвалідністю І групи, лежачою), які перебувають на його постійному утриманні, в тому числі відповідач забезпечує придбання для них медикаментів та продуктів харчування. Крім того, відповідач є учасником бойових дій, його здоров`я потребує додаткової уваги, він змушений систематично проходити реабілітацію. Відповідач періодично хворіє, потребує регулярного лікування та придбання лікарських засобів, безпосередньо пов`язаних із відновленням його фізичного та психоемоційного стану. Усе це потребує додаткових фінансових ресурсів. Відповідач зазначає, що його середньомісячний сукупний дохід становить близько 13000,00 грн, що не дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі, що просить позивачка. Відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей та вказує, що до цього часу він добровільно надавав матеріальну допомогу дітям у сумі, достатній для задоволення їхніх основних потреб. Однак сума 4000,00 грн на одну дитину є непомірною для відповідача з огляду на його реальний матеріальний стан і доходи. Призначення аліментів в таких розмірах унеможливить забезпечення власних життєвих потреб, а також виконання обов`язків щодо догляду за непрацездатною матір`ю. Відповідач має фінансову можливість сплачувати мінімальний розмір аліментів на одну дитину у розмірі 1281,50 грн, а на двох дітей 2563,00 грн щомісяця (50% прожиткового мінімуму). Також відповідач зобов`язується у разі наявності додаткових коштів добровільно сплачувати аліменти на дітей понад розмір, визначений судом. Щодо стягнення аліментів на дружину, то відповідач вважає, що немає підстав для їх стягнення, оскільки його середньомісячний дохід з урахуванням усіх витрат не дозволяє їх сплачувати. Просить суд відмовити в задоволенні даної позовної вимоги. Також відповідач не погоджується з вимогою про стягнення з нього 3200,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Вважає, що ця сума завищена і не підтверджена належними доказами, сума є неспівмірною із реально виконаною роботою та критеріями розумності. Зазначає, що справа є типовою, з усталеною судовою практикою, для якої існує велика кількість стандартних шаблонів процесуальних документів у відкритому доступі. Фактичний обсяг роботи адвоката є мінімальним (складання позовної заяви без участі в судових засіданнях і без підготовки складних доказових пакетів). Крім того, відсутні докази фактичної оплати гонорару адвокату (немає квитанцій), тому є підстави вважати, що позивачка не понесла реальні витрати на правову допомогу у заявленому розмірі (а.с.28-31). Позивачка відзив на позовну заяву отримала 23.08.2025 (а.с.53), однак своїм правом подати відповідь на відзив в п`ятиденний строк з дня отримання відзиву позивачка не скористалася. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в шлюбі з 10.10.2020 по 07.05.2025, що підтверджується рішенням про розірвання шлюбу по справі № 345/1601/25 від 07.05.2025 (а.с.8). В сторін [INFO] народилася донька [PERSON] ; [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с.9, 11). Доньки проживають разом з матір`ю (позивачкою) на адресою: [ADDRESS] (а.с.10, 12, 13). Позивачка отримує щомісячно соціальну виплату у сумі 860,00 грн (а.с.14). Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.36). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 04.01.2024 за адресою [ADDRESS] встановлено: [PERSON] , [INFO] (особа з інвалідністю І групи, з обмеженою здатністю самообслуговування, в лежачому стані, потребує стороннього догляду), проживає разом з дочкою [PERSON] , [INFO] , (особа з інвалідністю ІІІ групи, її стан здоров`я не дозволяє здійснювати догляд), та онуком [PERSON] , [INFO] . Матеріально-побутові умови проживання сім`ї задовільні. Онук [PERSON] є єдиною особою, яка може здійснювати догляд за бабусею [PERSON] , про що вона не заперечує (а.с.50). Також до матеріалів справи відповідачем долучено актовий запис про народження відповідача (а.с.45-46), пенсійне посвідчення [PERSON] (а.с.47), довідками МСЕК про надання груп інвалідності [PERSON] та [PERSON] (а.с.48-49). Відповідач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням від 11.07.2023, довідкою та характеристикою (а.с.37, 38, 39). Відповідач [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець з 25.02.2025 (а.с.16). Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, в 2024 році у відповідача були наступні доходи: по лютий 2024 року він отримував виплати військовослужбовцям; з квітня 2024 року відповідач отримує заробітну плату у ТОВ «Вітолюкс Д»; з листопада 2024 року відповідач отримує стипендію в сумі 890,00 грн (а.с.15). З довідки про доходи відповідача за 2025 рік вбачається, що його заробітна плата у ТОВ «Вітолюкс Дистрибуція» становить від 15462,64 грн. до 16000,00 грн щомісячно. Враховуючи відрахування з заробітної плати податків, відповідач отримував суму до виплати в 2025 році від 11906,23 грн до 12320,00 грн щомісячно (а.с.40). Ця інформація також підтверджується формами ОК-5, ОК-7 ПФУ України щодо відомостей про доходи [PERSON] (а.с.41-44). Також до матеріалів справи долучено фото оголошення про продаж будівельних матеріалів, фото відповідача з дитиною на мотоциклі, роздруківка з інтернету про вартість схожого мотоциклу (а.с.17-19). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Виходячи із вимог ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, що стягуються з батьків на утримання неповнолітніх дітей, визначаєст.184 СК України, яка вказує, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Положеннями ст.\~182\~СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Вищевказані положення кореспондуються з роз`ясненнями зазначених в п.п. 17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", якими також встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд повинен врахувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2025\~рік» визначено розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 1 січня 2025 року - 2563,00 гривні. Згідно з ч.1, ч.4 ст.75\~СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84\~СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Суд звертає увагу, що у Сімейному кодексі\~України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. При цьому, суд при прийнятті рішення враховує прожитковий мінімум та кошти, що необхідні на життєві потреби особи. Слід зазначити, що аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Суд при прийнятті рішення в кожному конкретному випадку має виходити із матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів на дітей суд, відповідно до положень ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує майновий стан позивача та відповідача, їх стан здоров`я, інші обставини. Зокрема, суд враховує, що позивачка на даний час здійснює догляд за дитиною віком до трьох років та отримує соціальну виплату. Відповідач є працездатною особою, офіційно працює, отримує заробітну плату, також отримує стипендію. Крім того, відповідач займається підприємницькою діяльністю, однак підтвердження про розмір доходу від підприємницької діяльності суду не надано. Щодо стану здоров`я відповідача, то матеріалами справи не підтверджується твердження відповідача про те, що він періодично хворіє і йому необхідна постійна реабілітація. Наявність у відповідача посвідчення УБД не підтверджує наявність проблем зі станом здоров`я. В характеристиці відповідача з місця служби від 07.12.2022 не зазначено про наявність у нього будь-яких медичних обмежень. Будь-яких медичних документів відповідача суду не надано. При визначенні розміру аліментів суд враховує той факт, що відповідач проживає разом з бабусею, яка є особою з інвалідністю І групи та потребує стороннього догляду, а також проживає разом з матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІІ групи, тому відповідач їм допомагає. Однак, особи з інвалідністю отримують пенсію (соціальну виплату). Крім того, в акті обстеження житлово-побутових умов проживання від 04.01.2024, який досліджено судом, зазначено, що єдиною особою, яка може здійснювати догляд за бабусею [PERSON] є відповідач [PERSON] . Проте, суду не надано жодного доказу того факту, що відповідач здійснює такий догляд. Щодо твердження позивачки про те, що відповідач у квітні 2025 придбав мотоцикл вартістю 198,8 тис. грн, то суд не вважає належними доказами цього факту фото відповідача з дитиною на мотоциклі та роздруківку з інтернету про вартість схожого мотоциклу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів на дітей слід задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500,00 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, на кожного з дітей, щомісячно, до досягнення кожним з дітей повноліття. Щодо стягнення аліментів на дружину, з якою проживає дитина віком до трьох років, то судом встановлено, що позивачка на даний час здійснює догляд за дитиною до досягнення нею 3-річного віку та отримує 860,00 грн. щомісячної допомоги при народженні дитини. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу позивачці. Однак, з врахуванням встановлених вище обставин, суд приходить до висновку, що позов в цій частині слід задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання дружини у твердій грошовій сумі 2000,00 грн щомісячно до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.2 ст. 430 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті. Згідно частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 807,14 грн пропорційно до задоволених позовних вимог (1211,20 грн. х 66,64%). Щодо стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу, то судом встановлено наступне. Відповідно до\~ст.133\~ЦПК України,\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи.\~До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати\~ на професійну правничу допомогу. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В постанові\~ від\~28.09.2023\~у справі\~686/31892/19 колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду зазначає критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Але обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат. Як зазначено\~в постанові\~ від\~28.09.2023\~у справі\~686/31892/19 колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, відповідно до ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити\~ з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС у справі № 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020). На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу стороною позивача надано суду: угоду про надання правової допомоги від 29.07.2025; акт приймання передачі виконаних робіт від 01.08.2025, з якого вбачається, що адвокатом було надано послуги (підготовка позовної заяви з опрацюванням законодавства та збором письмових доказів до справи) вартістю 3200,00 грн; квитанцію про сплату адвокату 3200,00 грн (а.с.20-22). Суд вважає, що понесення позивачкою витрат на правничу допомогу в сумі 3200,00 грн підтверджено належним чином, квитанцією підтверджено проведення позивачкою фактичної оплати за надані адвокатом послуги. Сума є співмірною із реально виконаною роботою та критеріями розумності, тому, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 2132,48 грн витрат за надання професійної правничої допомоги пропорційно до задоволених позовних вимог (3200,00 грн. х 66,64%). На підставі викладеного,

Outcome: partial