Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

23.04.2025 позивачка звернулась до суду з позовом, у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав, відносно малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , та змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються із [PERSON] на користь позивачки на утримання їх неповнолітнього сина, визначений рішенням Рокитнянського районного суду Київської області у справі №2-376/2012. Стягувати на користь позивача аліменти на утримання сина в прозмірі 1/3 частин всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що з 20 жовтня 2011 року по 13 грудня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 13 грудня 2013 року вказаний шлюб було розірвано згідно рішення Рокитнянського районного суду Київської області, яке набрало законної сили 23.12.2013 року. У цьому шлюбі [INFO] народився син [PERSON] . Після розірвання шлюбу з відповідачем припинились будь-які відносини, спілкування відсутнє, син проживає разом з позивачкою, перебуває на повному її утриманні. Позивач самостійно піклується про свою дитину, виховує її, утримує її матеріально та забезпечує всім необхідним, опікується навчанням дитини, вихованням, лікуванням, у разі захворювання. Згідно рішення Рокитнянського районного суду від 03 жовтня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі 600 (шістсот) гривень зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв"язку з невеликим и сумами аліментів, які стягуються з відповідача, позивачка вимушена була в кінці 2024 року звернутись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Згідно заочного рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 05 березня 2025 року з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання сина [PERSON] в розмірі 7499,30 грн. Вказана обставина додатково свідчить про те, що батько дитини - відповідач, самостійно усунувся від участі в вихованні сина, участь у житті дитини не приймає, матеріально не допомагає, життям малолітньої дитини не інтересується. Відповідач з власної ініціативи матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, під час спілкування щодо утримання сина, відповідач повідомив, що в нього не має коштів, які він міг би виділити на свою дитину, хоч в той період часу аліменти з нього не стягувались, в результаті чого виникла заборгованість близько 16 тисяч грн. Ніяких перешкод в спілкуванні з дитиною позивач відповідачу жодного разу не чинила. Як наслідок, на даний часдитина взагалі не знає свого батька, останній раз відповідач бачив свого сина ще в однорічному віці (тобто дванадцять років тому), з тих пір жодного разу вони не бачились, відповідач взагалі не інтересується його життям, здоров"ям, зростанням, щор свідчить про умисне небажання останньогог приймати участь у його вихованні. Дитина свого батька взагалі не знає. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачкою самостійно без уасті та підтримки з боку відповідача. Фактично син знаходиться на повному її утриманні. Сину [PERSON] , який на даний час мешкає з матір"ю, створені належні умови для проживання дитини, останній забезпечений всім необхідним, ходить до місцевої школи. Згідно з характеристики з навчаотного закладу, дитина має середній рівень навчальних досягнень, матеріал засвоює частково, навчається не в повну міру своїх сил, потребує постійного контролю з боку вчителя. Має задовільну змішану пам"ять, добре запам"ятовує навчальний матеріал . Має добрий загальний розвиток. Батько не приділяє увагу навчанню та вихованню дитини. Участі в батьківських зборах та інших питаннях не бере. Життям дитини не цікавиться, школи не відвідує. Усіма проблемами займається позивач: співпрацює з учителями, цікавиться навчанням дитини, бере активну участь у житті класу, має довірливі стосунки з сином. Просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, а саме: судовий збір та витратина правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Посилаючись на приписи СК України, позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав та змінити спосіб тягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою суду від 23.04.2025 відкрито провадження по справі, постановлено справу слухати у порядку загального позовного провадження. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила, що після народження сина, [PERSON] , відповідач забрав його із пологового будинку, спільно із позивачкою зареєстрували народження сина, і після цього відповідач покинув сім`ю і більше не з`являлвся, із дитиною не бачився. Задоволення позову треба для подальшої безперешкодної, (без згоди батька, яку необхідно посвідчувати нотаріально), організації відпочинку дитини за кордоном у його бабусі. Судом також було здійснено безпосереднє спілкування із дитиною, [PERSON] , який у судовому засіданні повідомив, що батька він не бачив вже дуже давно. У минулому році намагався із маминого телефону додзвонитися до батька, але він слухавки не брав. Також дитина повідомила, що для лікування його очей батько коштів не надав. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив його задовольнити. Додатково повідомив, що неявка відповідача у судові засідання свідчать про умисне нехтування ним батьківськими обов`язками та небажання брати участь у вихованні дитини. Крім того, відповідач продовжує несплачувати аліменти на дитину. У судовому засіданні представник Рокитнянської селищної ради проти задоволення позовних вимог у частині позбавлення батьківських прав заперечив. Пояснив, що відповідач хоча і не з`явився для розгляду питання про доцільнійсть його позбавлення батьківських прав, але по телефону повідомив, що він заперечує проти цього. Також [PERSON] надіслав до органу опіки та піклування заяву, у якій він заперечував проти позбавлення його батьківських прав. На даний час [PERSON] самостійно виховує малолітню дитину від іншого шлюбу. Стосовно зміни способу стягнення аліментів представник покладався на розсуд суду. У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона є рідною сестрою [PERSON] . Достовірно знає, що відповідач покинув сина, [PERSON] , після його народження, матеріальної допомоги синові не надає, вихованням не займається. У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що він є чоловіком [PERSON] . Зі слів [PERSON] знає, що батько скуртола [PERSON] не спілкується із дитиною та матеріально не підтримує. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , [PERSON] , народився [INFO] .Його матір`ю є [PERSON] , батько - [PERSON] . Згідно рішення Рокитнянського районного суду Київської області справа 375/2007/13-ц, провадження 2/375/538/13 від 13.12.2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 28.10.2011 року Комишуватською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис № 1, розірвано. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 01 квітня 2025 року, при обстеженні виявлено наступне: [PERSON] проживає в [ADDRESS] , працює в ЗСУ (прикордонна служба). Проживає разом зі своїм сином [PERSON] ,2012 року, мама виховує свого сина сама. Згідно довідки №03-31-376 від 01.04.20255 року виданій виконавчим комітетом Рокитнянської селищної ради, [PERSON] ,1993 року народжзення, має слідуючий склад сім"ї: син - [PERSON] -2012 року народження. Згдно довідки про доходи, позивачка проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , займає посаду старшого кухаря їдальні відділення тилового забезпечення відділу МТЗ та оримує грошове забезпечення, загальна сума доходу за період з 1 жовтня 2024 року по 31 березня 2025 року становить 142534,75 грн. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики Рокитнянського ліцею №2 Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області №81 від 04.04.2025 року, [PERSON] , [INFO] , навчається в Рокитнянському ліцеї №2 з 1 класу. має середній рівень навчальних досягнень, матеріал засвоює частково, навчається не в повну міру своїх сил, потребує постійного контролю з боку вчителя. Має задовільну змішану пам"ять, добре запам"ятовує навчальний матеріал . Має добрий загальний розвиток. Додаткових позашкільних гуртків не відвідує. Поведінка задовільна. На зауваження вчителів реагує адекватно і робить висновки .Батько не приділяє увагу навчанню та вихованню дитини. Участі в батьківських зборах та інших питаннях не бере, життям дитини не цікавиться, школи не відвідує. Усіма проблемами займається позивач: співпрацює з учителями, цікавиться навчанням дитини, бере активну участь у житті класу, має довірливі стосунки з сином. Відповідно до виконавчого листа від 03 жовтня 2012 року, справа №2-376/2012 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі 600 (шістсот) гривень зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами від 20.02.2018 року відносно боржника [PERSON] встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами - до погашення заборгованості зі спати аліментів в повному обсязі. Згідно довідки про неотримання аліментів №59 від 15.04.2025 Новоукраїнського відділу ДВС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області, [PERSON] , дійсно не отримує аліменти з [PERSON] за період з 01.01.2025 року по 31.03.2025 року. Відповідно до довідки-розрахунок заборгованості по аліментам гр. [PERSON] станом на 01.04.20255 року має заборгованість в грошовому виразі - 16467,30 грн. Згідно ріення Рокитнянського районного суду Київської області від 05.03.2025 року справа №3боржника у праві керувати транспортними засобами, провадження №2/375/90/25 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто додаткові витрати на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 7 499,30 (сім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять гривень тридцять копійок). Позивач вважає, що відповідач систематично та тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків, а тому повинен бути позбавлений батьківських прав відносно свого малолітнього сина та та змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини. У зв`язку із цим між сторонами виник спір, з метою вирішення якого позивач звернувся до суду. Норми права, які застосував суд при вирішенні спору Вирішуючи даний спір судом застосовано норми права, які регулюють порядок та підстави позбавлення батьківських прав, призначення опіки над дітьми, визначення розміру аліментів та підстав для їх стягнення. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1 ст. 155 СК України). Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно із ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст. ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно вимог статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов таких висновків. Щодо позбавлення відповідача батьківських прав Стаття 164 СК України встановлює перелік підстав для позбавлення батьківських прав, однією з яких є ухилення від виконання батьками своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Судом встановлено, що відповідач, починаючи з 2013 року не піклувався про фізичний і духовний розвиток свого малолітнього сина, не цікавився та не брав участі у його навчанні. Суд звертає увагу на те, що однією із підстав позбавлення батьківських прав є саме ухилення від виконання батьківських обов`язків. Судом враховано висновок органу опіки та піклування, Рокитнянської селищної ради, у якому орган опіки та піклування дійшов висновку щодо недоцільності позбавлення відповідача його батьківських прав. Суд звертає увагу на те, що при підготовці вказаного висновку та перед його затвердженням, орган опіки та піклування провів зустріч та спілкування з дитиною. [PERSON] пояснив що він проживає у квартирі з мамою та дядьком [PERSON] (співмешканець мами). Свого тата хлопчик бачив давно і спілкувався по телефону також давно. Це було приблизно рік тому назад, з маминого телефону. На особистому телефоні дитини, контактів батька немає. Тато сам до нього не телефонує, не вітає з днем народження, по суті в них мало спільного, щоб спілкуватись. Щодо позбавлення батьківських прав батька, хлопчик вагаючись відповів, що не проти. Його відповідь була не чіткою й невпевненою. Відповідаючи, [PERSON] постійно шукав зоровий контакт з мамою. Під час телефонної розмови представників органу опіки та піклування з батьком дитини з`ясовано, що він категорично проти позбавлення його батьківських прав. Стосунки між ним та колишньою дружиною були складні, ще коли народився син. Він приїздив забирати хлопчика з пологового будинку, після чого матір дитини вигнала його. Всі спроби налагодити контакт виявились марними. Останній раз спілкувався з сином приблизно 3-4 місяці тому. Наразі матеріальної допомоги на утримання сина не надає, оскільки втратив роботу та не має стабільного доходу, як наслідок у нього з`явилась заборгованість зі сплати аліментів в сумі близько 16 000 грн. Відсутність тісного контакту з сином пояснив тим, що матір хлопчика перешкоджала їхньому спілкуванню, але нещодавно [PERSON] зателефонувала та попросила відмовитись від сина. Відмова потрібна їй для подальшого влаштування хлопчика до іншого навчального закладу без згоди батька і вона планує переведення в інше місце військової служби поближче до свого співмешканця, який теж військовослужбовець. Суд звертає увагу на те, що погані стосунки між батьками, самі по собі, не є підставою для позбавлення батьківських прав. Важливо, щоб рішення про позбавлення батьківських прав приймалося, виходячи з найкращих інтересів дитини, а не з міркувань конфліктних ситуацій між батьками. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Належних і допустимих доказів винного свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав, [PERSON] не надано. Саме по собі невідвідування відповідачем сина не є належним доказом його свідомого навмисного ухилення від виконання батьківських обов`язків, і необхідності застосування крайнього заходу, враховуючи, що вони проживають у різних областях України. Проживання дитини впродовж тривалого часу в новій сім`ї, створеній її матір`ю, відсутність побачень дитини з батьком, з яким дитина не проживає, не є підставами для позбавлення батька батьківських прав, оскільки це є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого потрібно довести. Такі ж висновки містяться у постановах Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 466/9380/17, 17 листопада 2021 року у справі №690/406/18, від 6 липня 2022 року у справі 237/1587/18. Суд звертає увагу на те, що у заяві, яка адресована Службі у справах дітей Рокитнянської селищної ради від 19.05.2025, відповідач заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Ухвалюючи рішення у цій частині позовних вимог, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина, не буде таким, що ухвалене в інтересах, дитини. Потребу у задоволенні позову позивачка пояснює лише тим, що це дозволить уникнути проблем із отриманням дозволу на виїзд дитини за кордон. Водночас вона не надала суду доказів того, що відповідач якимось чином перешкоджав цьому, ухилявся від надання цього дозволу, чи не надавав його взагалі. Судом не встановлено факту свідомого винного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. Відсутність спілкування з дитиною зумовлене конфліктом між самими батьками, за що дитина відповідальності, у виді позбавлення її батьківського піклування, нести не повинна. У даній справі сімейний конфлікт між батьками дитини призвів до того, що дитина взагалі не знає свого батька та не бачиться із ним. Дійсно позбавлення батьківських справ відповідача спростить для позивачки процедуру виїзду дитиною за кордон, зміну її місця проживання без згоди батька, тощо. Але суд наголошує на тому, що ці потреби позивачки не є достатніми для позбавлення батьківських прав відповідача, і таке рішення не буде таким, що ухвалене в інтересах дитини. Суд критично ставиться до показів свідків, оскільки про всі відомі їм обставини їм стало відомо зі слів позивачки. Тобто, вказані особи безпосередніми свідками будь-яких подій, які мають суттєве значення для справи, не були. Крім того, вказані свідки не вказали на жодну із обставин, які б свідчили про умисне ухилення відповідача від виконання його батьківських обов`язків. Розуміючи, що позбавлення батька його батьківських прав відносно малолітнього сина є крайнім заходом впливу, суд, врахувавши думку органу опіки та піклування, який вважає за не доцільне позбавляти відповідача батьківських прав, дійшов висновку, що підстав для позбавлення відповідача його батьківських прав не буде відповідати інтересам дитини, а тому у цій частині позов задоволенню не підлягає. Підстав для відхилення вказаного висновку органу опіки та піклування у суду немає, оскільки Рокитнянська селищна рада об`єктивно дослідила всі обставини, врахувала думку та інтереси дитини, а аткож сторін спору. Щодо зміни способу стягнення аліментів на утримання дитини Судом встановлено, що відповідач повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі 600 (шістсот) гривень зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно рішення Рокитнянського районного суду від 03 жовтня 2012 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , та має заборгованість по аліментам в сумі 16467,30 грн. Стаття 192 СК України визначає можливість зміни раніше визначеного на підставі рішення суду розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З огляду на відсутність заборони на законодавчому рівні змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, зміна розміру аліментів може відбуватись у виді зміни способу їх стягнення. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу стягнення аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу стягнення аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин не може обмежуватися разовим її здійсненням. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Отже, способом стягнення аліментів може бути їх присудження у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів, стягнувши з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Мотивом такого позову зазначає недостатність коштів на утримання дитини. Суд зазначає, що сам лише факт недостатнього розміру аліментів не є підставою для зміни цього розміру. Стаття 192 СК України визначає можливість зміни раніше визначеного на підставі рішення суду розміру аліментів у певних випадках, а саме: у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Жодної із цих підстав позивачка у позові не зазначила та належними доказами не підтвердила. За таких обставин позов в частині зміни способу стягнення аліментів задоволенню не підлягає через його необгрунтованість.

Outcome: dismissed