Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до Чернівецького районного суду міста Чернівців із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 05.09.2008 року у якому у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказував, що протягом останніх років між ним та відповідачкою часто виникали сварки та суперечки, їхні сімейні відносини суттєво погіршилися, що призвело в подальшому до припинення фактичних шлюбних відносин та припинення спільного проживання. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Між ними відсутні почуття взаємної любові, поваги та взаємодопомоги. Відносини між ним зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах, в поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливим . На даний час шлюб носить формальний характер, вони не підтримують шлюбних відносин, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, кожен із них фактично живе своїм життям. На примирення він не згідний, оскільки сім`я у них остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Зазначив, що спору щодо місця проживання дітей у них немає. Вони досягли згоди що діти залишаються проживати разом з ним та перебувають на його повному фінансовому утриманні та самостійному вихованні. Крім того вказував, що у нього виникла необхідність у оформлені документів щодо соціальної допомоги на дітей, які виховуються тільки одним із батьків, а також з метою переміщення із дітьми без документальної згоди матері, у зв`язку із чим є необхідність у встановлені факту, що він самостійно виховує та утримує дітей. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними. Дітей залишити проживати після розірвання шлюбу із батьком та встановити факт, що він самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей. У судове засідання позивач не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява у якій просила розглянути справу без її участі. Позов визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо позовних вимог. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 05.09.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1479, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] , відповідно до копій свідоцтв про народження. Як було встановлено в ході розгляду справи, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя та інтереси та постійні конфлікти внаслідок цього. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про залишення дітей проживати разом з батьком та встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком неповнолітніх дітей суд зазначає наступне. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Згідно нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Шкляр М.М.. батьки дійшли згоди, що діти проживатимуть з батьком та перебуватимуть на його самостійному вихованні та повному утриманні батька. Зазначене свідчить, що дійсно діти проживають разом із батьком та перебувають на його утриманні та вихованні. Крім того суд приймає до уваги, що відповідачкою визнано позовні вимоги у повному обсязі, що свідчить про відсутність спору між батьками щодо місця проживання дітей. Крім того відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Позивач зазначив, що встановлення даного факту необхідне йому з метою можливості оформити документи щодо соціальної допомоги на дітей, які виховуються тільки одним із батьків, а також з метою переміщення із дітьми без документальної згоди матері. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким із батьків будуть проживати діти, у суду не виникає, обидві сторони справи згідні з тим, що [PERSON] та [PERSON] після розірвання шлюбу залишаються й надалі проживати разом із батьком та перебуватимуть на його утриманні та вихованні, суд вважає, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved