Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 28.04.2001 вона уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану міського управління юстиції м. Слов`янськ Донецької області, актовий запис № 201.\~ Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Майже півтора роки сімейні стосунки з відповідачем фактично припнились, спільне господарство не ведеться. Сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалось, були відсутні спільні інтереси та наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення подружніх відносин. З відповідачем проживають окремо. Шлюб існує лише формально. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Майнового спору між ними не має.Також просила не надавати часу для примирення. Просить суд, винести рішення про розірвання шлюбу, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану міського управління юстиції м. Слов`янськ Донецької області, актовий запис № 201, після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення\~сторін за наявними у справі матеріалами. Позивач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлена про розгляд справи за правилами\~спрощеного позовного\~провадження. До суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги та залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив. Відповідачем подано до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони 28.04.2001 уклали шлюб, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану міського управління юстиції м. Слов`янська Донецької області, актовий запис № 201.\~ Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Їх сім`я фактично розпалася та сторони не підтримують сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть. Спору про поділ спільного сумісного майна між позивачкою та відповідачем не має. В Постанові Пленуму\~Верховного суду\~України №\~11\~від 21\~грудня 2007\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1ст.\~3\~Сімейного кодексу\~України,\~сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї неможливе. Згідно ч. 1 ст.\~113\~Сімейного Кодексу\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Однак, позивач, після розірвання шлюбу, просила залишити прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] не вимагає від відповідача компенсацію за понесені судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved