Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Собчук Віктора Костянтиновича звернувся в суд із позовом до Великогаївської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , яким за життя був складений заповіт на його ім`я. Спадщину після смерті [PERSON] він прийняв у встановленому законом порядку. Проте, на даний час, він не може оформити свої спадкові права, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на житловий будинок. 25.03.2025 нотаріусом було відмолено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне нерухоме майно. Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позов. Ухвалою судді від 26.05.2025 відкрито провадження у цивільній справі №607/10024/25. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.06.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши суду заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задоволити. Представник відповідача будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво смерть серії [NUMBER] видане 14.03.2014 Скоморохівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт, який посвідчений Скоморохівським сільським головою Тернопільського району Тернопільської області Підлісним Ю.М. 05.10.2005 за реєстровим № 48, відповідно до якого, все майно, з чого б воно не складалося і де б не знаходилося і все те, на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] . Таким чином, спадкоємцем майна за заповітом [PERSON] є позивач [PERSON] . Як вбачається з копії спадкової справи №399/2014 року, заведеної державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] , наданої на запит суду, спадкова справа заведена за заявою дружини померлого - [PERSON] , про те, що вона не претендує на одержання обов`язкової частки у спадщині та відмову від прийняття спадщини за законом від 14.08.2014 року за № 1127. Цього ж дня, була подана заява за № 1128 від [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом. [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темнікової Л.Г. №527/02-31 від 25.03.2025, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. Згідно інформаційної довідки, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 07 березня 2025 року за № 234 станом на 01.01.2013р. житловий будинок з прибудовою [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30.05.1987 р. на підставі рішення виконкому № 135 від 26.05.1987 р. та записано 30.05.1987 р. в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 79. Як вбачається із довідки виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 27.02.2025 за № 210 житловий будинок [ADDRESS] станом на 15.04.1991 рік належить колгоспному двору, який складався з двох членів, головою якого був [PERSON] та інші члени: [PERSON] дружина. 07.03.2025 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Як вбачається з інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] , рахується за головою колгоспного двору [PERSON] . Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК України в редакції 1963 року, які були виключені з кодексу у 1993 році (Закон від 16 грудня 1993 року № 3718-ХІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 18 січня 1994 року). Відтак, у вказаній частині підлягають застосуванню норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Частиною 1 статті 112 ЦК УРСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно зі ст.120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-14 5цс 13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15. Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано в 1959 році, що стверджується копією технічного паспорту, виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, тобто в період до 15.04.1991 року, до введення в дію Закону України «Про власність», всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності на вказаний будинок. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору після введення в дію вищезазначеного Закону. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] належали по 1/2 частині житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи те, що [PERSON] , який помер [INFO] , за життя склав заповіт, яким заповів усе належне йому майно, зокрема 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] [PERSON] , останній у встановленому законом порядку спадщину прийняв, а тому він успадкував належну померлому 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені\~вимоги закону\~та встановлені\~обставини справи,\~а також\~те,\~що через\~відсутність державної\~реєстрації права\~власності та\~правовстановлюючих документів\~на житловий\~будинок,\~позивач не\~може реалізувати\~своїх спадкових\~прав,\~а тому\~його право\~підлягає судовому\~захисту,\~а позов\~до задоволення,\~шляхом визнання\~за [PERSON] \~права власності\~на 1/2\~частину житлового\~будинку з\~надвірними будівлями\~і спорудами\~ [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved