Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, якескладається із 2/4 частини житлового будинку, загальною площею 58 м?, житловою площею 20,5 м?, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , що настала [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що після смерті [INFO] баби позивачки [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] , що належав померлій відповідно до виписки з погосподарської книги № 08 від 05.03.2024. Позивачка претендує на заначене спадкове майно як спадкоємець за законом по праву представлення, так як її мати [PERSON] , яка була донькою [PERSON] , померла [INFO] , до відкриття спадщини. Позивачка спадщину після смерті баби прийняла. Іншими спадкоємцями на майно померлої є її донька - [PERSON] , яка відмовилась від спадщини на користь позивачки, та сини [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] 22.03.2025 позивачка звернулась до державного нотаріуса Тетіївської державної нотаріальної контори з заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/4 частки вищевказаного житлового будинку, на що їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. За вказаних обставин, позивачка [PERSON] не може реалізувати своє право на спадщину. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 02.06.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 28.07.2025 року до участі в справі залучено співвідповідача [PERSON] . У підготовче засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Порхун О.П. не прибули, представник позивачки надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представнк адвокат Безугла І.С. у підготовче засідання не прибули, до суду представник відповідача надала заяву, у якій просить розглядати справу за відсутності відповідача та його представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не прибув, до суду надав клопотання, у якому просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи подані сторонами заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі доказив їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.09.2006 (а. с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок загальною площею 58 м?, житловою площею 20,5 м?, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав їй згідно виписки з погосподарської книги № 08 від 05.03.2024 виданої виконавчим комітетом Тетіївської міської ради ( а. с. 9). [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.03.2005 (а. с. 7). Спадкоємцями за законом до майна померлої [PERSON] є її донька [PERSON] , яка відмовилась від спадщини на користь [PERSON] , її сини [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.10.2008 (а. с. 8), [PERSON] , відповідач по справі, [PERSON] , позивачка по справі, яка прийняла спадщину, та [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , що підтверджується копією спадкових справ № 394/2006 заведеної 07.10.2006 року та № 24/2009 заведеної 21.01.2009 року в Тетіївській державній нотаріальній конторі ( а. с. 50-109). Факт родинних відносин між позивачкою, відповідачами та померлою [PERSON] підтверджується матеріалами спадкових справ. На звернення позивачки до державного нотаріуса Тетіївської державної нотаріальної контори Давидової С.М. з заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/4 частки житлового будинку під номером [ADDRESS] , після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю документу, що встановлює право власності на вищезазначений житловий будинок (а. с. 13). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною першою статті 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкуванням за правом представлення - це такий порядок набуття права на спадкування за законом при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини. По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємці за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу). Тобто під спадкуванням за правом представлення розуміється особливий порядок закликання до спадкування спадкоємців за законом (та деяких інших осіб), коли одна особа у випадку смерті іншої особи, яка є спадкоємцем за законом, до відкриття спадщини нібито заступає її місце і набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якби він був живий на момент відкриття спадщини. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступенів, це означає, що у разі смерті до відкриття спадщини дітей спадкодавця, право на спадкування переходить до їхніх дітей (онуків спадкодавця), у разі смерті до відкриття спадщини онуків спадкодавця, право на спадкування отримають їхні діти (правнуки спадкодавця) тощо. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30.04.2024 року у справі № 154/3846/20. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 1 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки позивачка позбавлена можливості здійснити своє право на спадкування за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, таке право підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.09.2021 року у справі № 227/3750/19. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, враховуючи наведені вище норми права, оцінюючи надані докази, приймаючи до уваги визнання відповідачами позову, встановивши фактичні обставини справи, а саме, що померлій [PERSON] належав житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , його спадкоємцем за законом є позивачка, яка спадщину прийняла, втім в позасудовому порядку позбавлена можливості оформити право власності на 2/4 частини даного будинку у зв`язку з відмовою державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а будь - яких інших спадкоємців, які б претендували на вказане майно судом не встановлено, тому це право позивачки підлягає захисту судом шляхом його визнання. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). У контексті вищенаведеного, суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved