Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

16.05.2025 р. позивач звернувся до суду з зазначеною заявою. За підсудністю справа була передана до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області у провадження судді Дурач О.А. 16.06.2025 р. Провадження у справі відкрито 17.06.2025 р., витребувано докази за клопотанням позивача в Банка-емітента АТ КБ"ПРИВАТБАНК". Ухвала виконана 07.07.2025 р. Короткий зміст вимог позовної заяви 22.06.2024 року між ТОВ «Макс кредит» та відповідачем укладено кредитний договір на суму 6000 грн. у формі електронного документа, з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 08962. Первісний кредитор зобов`язання до договором виконав, перерахував 5000 грн. 17.01.2022 р. на банківську картку № [NUMBER] відповідача, яку відповідач зазначив у заявці при укладенні Кредитного договору, що підтверджується Платіжним дорученням. За даним договором відповідач не виконував належним чином свої зобов`язання, утворилась заборгованість в загальній сумі 17990 грн., яка складається з заборгованості по кредиту - 5750 грн., заборгованості по несплаченим відсоткам за кредитом - 12240 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку за період 02.04.2025 р. по 07.05.2025 р. 17.12.2024 року ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором в розміні 20490 грн. Вказане додатково підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників за Договором Факторингу № 1, платіжною інструкцією. 02.04.2025 р. між ТОВ «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 020425-У, відповідно до якого позивачу уступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до п.1.2. Договору Факторингу 2 перехід Прав Вимоги Заборгованості до Боржників від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Позивач стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором Факторингу 2 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 17 990,00 грн. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу 2. Також, на підтвердження переходу права вимоги за Реєстром Боржників до Договору Факторингу 2, Позивач долучає платіжну інструкцію, що свідчить про сплату ціни продажу за вищезазначеним Реєстром Боржників та виконання Позивача своїх обов`язків за Договором Факторингу 2. Сума боргу відповідачем не погашена. У зв`язку із невиконанням договору, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 00-9827292 від 22.06.2024 р. на вказану суму, а також судові витрати у справі, в тому числі витрати на правову допомогу в сумі 7000 грн. Позиція відповідача Відповідач відзив не надав. Процедура судового розгляду Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17.06.2025 р. постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач ухвалу отримав, 22.06.2025 р., протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надав відзив на позов в порядку, визначеномуст.178 ЦПК України. Фіксація судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено що 22.06.2024 року між ТОВ «Макс кредит» та відповідачем укладено кредитний договір № 00-9827292 у формі електронного документа, з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 08962. Довідкою про ідентифікацію підтверджено одноразовий ідентифікатор 08962, час відправки ідентифікатора позичальнику - 22.06.2024 р., 16:30:35, номер телефону: [NUMBER] . Умовами договору узгоджений порядок повернення кредиту, розмір відсотків, який підлягає до сплати за користування кредитними коштами. Так, сума кредитної лінії - 5000 грн. (п.1.2 Договору), строк кредитування - 360 днів, дата остаточного повернення кредиту 17.06.2025 р. (п. 1.3 Договору). Пунктом 1.5 визначено розмір процентів за користування кредитом: стандартна процентна ставка - 1,45% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п. 1.4 Договору, позивальник зобов`язаний здійснювати оплату нарахованих процентів в періодичну дату оплати процентів: 7.07.2024 р., та на кожний 15 день після цієї дати протягом строку кредитування. Пунктом 1.7 визначено розмір денної процентної ставки за користування кредитом - 1,5% за формулою, вказаною в договорі (п. 1.7.1-1.7.2). Як зазначено в п.3.4 Договору, проценти нараховуються на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом і оплачується згідно умов п. 1.4 Договору. Первісний кредитор зобов`язання до договором виконав, перерахував 5000 грн. 17.01.2022 р. на банківську картку № [NUMBER] відповідача, яку відповідач зазначив у заявці при укладенні Кредитного договору, що підтверджується Платіжним дорученням. За даним договором відповідач не виконував належним чином свої зобов`язання, утворилась заборгованість в загальній сумі 17990 грн., яка складається з заборгованості по кредиту - 5750 грн., заборгованості по несплаченим процентам за кредитом - 12240 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку за період 02.04.2025 р. по 07.05.2025 р., заборгованість станом на 07.05.2025 р. не погашена, що підтверджується випискою з особового рахунку за Кредитним договором № 00-9827292 від 22.06.2024 р. Аналогічна інформація щодо заборгованості підтверджується детальним розрахунком заборгованості на дату 17.12.2024 р. Суд звертає увагу, що у даному розрахунку зазначено про суму виданого кредиту 5000 грн., суму нарахування комісії - 750 грн. Згідно п. 1.6 Договору № 00-9827292 від 22.06.2024 р., зазначено, що кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 15% від суми кредиту, що складає 750 грн., яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах п. 3.5 цього Договору. Як вбачається з п. 3.5 Договору, позичальник зобов`язаний здійснити оплату комісії та повернути суму кредиту в останній день строку кредитування, яка є датою остаточного повернення кредиту, а саме 17.06.2025 р. Отже, суд не погоджується з розрахунком позивача в частині включення суми комісії 750 грн. до тіла кредиту. Суд вважає доведеним нарахування відповідачу заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 17990 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 5000 грн., процентів за користування кредитом - 12240 грн., комісії - 750 грн. 17.12.2024 року ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором в розміні 20490 грн. Вказане додатково підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників за Договором Факторингу № 1, платіжною інструкцією. 02.04.2025 р. між ТОВ «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 020425-У, відповідно до якого позивачу уступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до п.1.2. Договору Факторингу 2 перехід Прав Вимоги Заборгованості до Боржників від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Позивач стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором Факторингу 2 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 17 990,00 грн. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу 2. Перехід права вимоги за Реєстром Боржників до Договору Факторингу 2, підтверджується відповідною платіжною інструкцією, в якій зазначено про сплату ціни продажу за вищезазначеним Реєстром Боржників та виконання Позивача своїх обов`язків за Договором Факторингу 2. Сума боргу відповідачем не погашена. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» N675-VIII від 03.09.2015року (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини 1статті 3Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону). Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача комісії по кредитному договору, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з ч. ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Відповідно до ч. 5 ст 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Аналіз умов договору про надання споживчого кредиту № 00-9827292 від 22.06.2024 р. свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 750 грн, встановлена в п. 1.6 договору, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику. Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15. Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Висновки суду за результатами розгляду позову Зібрані докази вказують на те, що ТОВ «Макс Кредит» і відповідач уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. Відповідач підписав цей договір одноразовим ідентифікатором. При укладанні кредитного договору відповідачем вчинено ряд дій, без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі. Відповідач був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаного кредитного договору, однак не виконав грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому заборгованість по договору кредиту (тіло кредиту, проценти) в межах строку кредитування підлягає стягненню за рішенням суду. До позивача на законних правових підставах (договори факторингу) перейшло право вимоги до відповідача по вищевказаному кредитному договору від 17.01.2022 р. Наданий товариством розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та є правильним. Відповідачем не надано доказів на його спростування. Водночас, суд приходить до висновку про те, що положення договору про надання споживчого кредиту № 00-9827292 від 22.06.2024 р. щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 1600 грн суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 750 грн. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором підлягають задоволенню частково. Щодо розподілу судових витрат При розподілі судових витрат суд керується нормами ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України, згідно з якими судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в т.ч. на професійну правничу допомогу, які несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в матеріалах справи наявне платіжне доручення про сплату судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп., а суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково в сумі 17240 грн. (170990 грн. - 750 грн.), тобто 95% позовних вимог задоволено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 2301 грн. 28 коп. Відповідно до частин першої - шостої ст. 137 ЦК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2статті 137 ЦПК України). Як вбачається із акту прийому-передачі наданих послуг № 07/04/25-02 від 07.04.2025 р. та додаткової угоди до нього адвокатом відповідно до договору про надання правової допомоги складено позовну заяву вартістю 5000 грн за дві години роботи, вивчення матеріалів справи вартістю 1000 грн за дві години роботи, підготовка адвокатського запиту вартістю 500 грн та клопотання про витребування доказів вартістю 500 грн на загальну вартість 7000 грн. Разом з тим, вивчення матеріалів справи входить у складання позовної заяви, а тому суд уважає, що такі витрати в сумі 1000 грн є недоведеними, а тому у їх стягненні слід відмовити. Крім того, підготовка адвокатського запиту до відділення банківської установи судом визнається необґрунтованими витратами по даному провадженню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею. Відповідно до ч. 2 ст. 60 вищезазначеного Закону банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини; фінансово-економічний стан клієнтів. З наведених приписів слідує, що інформація з приводу здійснення випуску банківської картки на ім`я певної особи та інформація щодо руху коштів за даною банківською карткою є банківською таємницею. Аналіз ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» дає можливість зробити висновок, що інформація, яка становить банківську таємницю, розкривається відповідними банками лише на вимогу чітко визначених суб`єктів, серед яких, зокрема, є суд (п. 2 ч. 1 ст. 62 вказаного Закону). Отже, інформація, про витребування просив у запиті представник позивача, належить до інформації, яка становить банківську таємницю та може бути надана лише за ухвалою (рішенням) суду. Таким чином, витребуючи вказану інформацію з банку, представник позивача був обізнаний, що в силу закону не має права її отримати в позасудовому порядку, а тому витрати, пов`язані з підготовкою відповідного запиту в розмірі 500 грн. стягненню не підлягають. Сума витрат на правничу допомогу, яка підлягає до стягнення, становить 5500 грн.

Outcome: partial