Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить припинити обтяження на нерухоме майно, а саме: житловий будинок по [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що 27.06.2006 між відповідачем та її чоловіком [PERSON] укладено кредитний договір № 80, відповідно до умов якого її чоловік отримав кредит у розмірі 20 000,00 грн. з строком його погашення не пізніше 27.06.2011. В забезпечення виконання зобов`язань перед відповідачем за кредитним договором її чоловіком 27.06.2006 укладено іпотечний договір, що посвідчений приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Котляренком Ю.І. та зареєстрований в реєстрі за № 657, який забезпечував виконання того ж самого кредитного договору у строки до 27.06.2011. Предметом іпотечного договору був житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (на теперішній час [ADDRESS] ). Одночасно з нотаріальним посвідченням зазначеного договору іпотеки, нотаріусом, до припинення його дії накладено заборону відчуження зазначеного в договорі майна, а саме вищезазначеного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. [INFO] її чоловік помер, після його смерті позивачка прийняла спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] . Зазначає, що її чоловік виконав свої зобов`язання перед кредитором АТ «Державний ощадний банк України» у повному обсязі, тому зобов`язання перед відповідачем відсутні. Відповідно вважає, що іпотечний договір, який забезпечував виконання кредитних зобов`язань припинив свою дію, але після погашення кредиту, банк не направив повідомлення до нотаріуса про повне погашення кредиту та зняття заборони відчуження. Також зазначила, що наприкінці 2024 вона мала намір продати житловий будинок та звернулася до нотаріуса за консультацією з приводу оформлення договору купівлі продажу. Нотаріус повідомив її, що на житловий будинок накладено заборону на нерухоме майно на підставі іпотечного договору № 657 від 27.06.2006 укладеного між її чоловіком та відповідачем, тому в подальшому вона не зможе вільно розпорядитися своєю власністю, так як існують перешкоди у вигляді заборони на нерухоме майно. На початку 2025 року позивачка зверталася до відповідача з заявою про надання довідки про відсутність заборгованості по іпотечному договору № 657 від 27.06.2006. У відповідь на заяву отримала листа у якому зазначено, що для можливості зняття обтяження на майно Банком повинні бути надані нотаріусу первинні документи (повідомлення кредитора з зазначеними реквізитами кредитних зобов`язань та, за наявності, відповідний правочин (договір), які свідчать про виконання зобов`язань за договором іпотеки. Також, банк повідомив, що за відсутності вищезазначених документів, як підтверджує практика, у Банку відсутня можливість зняти обтяження на нерухоме майно та, посилаючись на Постанову НБУ № 130 зазначив, що граничний строк зберігання кредитних справ становить 5 років. Також, посилаючись на п. 5.1 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України повідомив, що законодавство визначає однією з підстав для зняття заборони відчуження рішення суду. Зазначає, що після смерті чоловіка вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок, проте через наявність обтяження речових прав на нерухоме майно не має можливості розпорядитися своєю власністю, у зв`язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 17.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву (а.с. 25-26). 04.07.2025 на адресу суду надійшов відзив представника відповідача АТ «Державний ощадний банк України» Павленка Л.М. на позову заяву, в якому відповідач позов не визнав повністю, посилаючись на те, що позивачкою не доведено сплату її чоловіком заборгованості по кредитному договору. Також, зазначає, що строк зберігання первинних документів які підтверджують здійснення банківських операцій у національній валюті становить 5 років, тому перевірити обставини сплати коштів у відповідача не має можливості. Крім цього зазначає, що у відповідача були відсутні підстави для звернення до державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки так як нормою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» доповнено Законом № 2478-VIII від 03.07.2018, який набрав чинності у 2018 році, а виходячи зі змісту позовної заяви датою смерті [PERSON] зазначено 24.11.2014, тому вважає більш ніж очевидним той факт виконання зобов`язань перед банком [PERSON] могло відбутись лише за його життя, тобто до 24.11.2014, а враховуючи те, що ст. 4 Закону України «Про іпотеку» доповнено частиною 2 у іпотеко держателів не існувало обов`язку щодо звернення до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням. Вважає, що АТ «Ощадбанк» не має відповідати за позовом в даній справі, тому просить відмовити в задоволенні позову (а.с. 34-39). Ухвалою суду від 06.08.2025 за клопотанням позивачки у відповідача витребувано інформацію щодо наявності або відсутності заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 80 від 27.06.2006 станом на 06.08.2025; у зв`язку з чим кредитна справа була передана до архіву і знищена; з приводу порядку передання кредитних справ до архіву та їх знищення (а.с. 44-45). Ухвалою суду від 20.08.2025 вищевказану інформацію витребувано повторно (а.с. 53-54). Згідно відповіді Директора департаменту бек-офісу АТ «Ощадбанк», на ім`я [PERSON] відсутня інформація щодо укладених кредитнрих договорів та заборгованості за ним в АТ «Ощадбанк» (а.с. 61). Позивачка в судове засідання не з`явилася, у поданій до суду позовній заяві просила розглянути справу без її участі (а.с. 6). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив суд розглянути справу без участі представника АТ «Ощадбанк» (а.с. 36 зворот.) Третя особа -\~приватний нотаріус Котляренко Ю.І. надав до суду заяву у якій просив розглянути справу без його участі, не заперечував щодо задоволення позовних вимог. (а.с. 32). За правилами частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відтак, справа розглядається за правилами спрощеного провадження на підставі наявних доказів. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Позивачка [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказаний об`єкт нерухомості позивачка набула в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу 16.08.2015, та зареєстрованим в реєстрі за № 680. Право власності на вказаний будинок зареєстровано за позивачкою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.08.2015 (а.с. 16-19). 27.06.2006 між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філією - Олександрівське відділення № 3327 Щербаня В.Н. та [PERSON] укладено кредитний договір № 80, відповідно до якого Банк надав, а Позичальник отримав в кредит грошові кошти в сумі 20000,00 грн., які зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ним в розмірі 18% річних в строк до 27.06.2011 (а.с. 10-12). Виконання позичальником зобов`язань за цим кредитним договором забезпечено іпотекою нерухомого майна житлового будинку з надвірними та побутовими будівлями, який розташований по [ADDRESS] , який належав на праві власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Олександрівською селищною радою Кіровоградської області 05.07.2002 та зареєстрованим Олександрівським відділенням Кіровоградського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації. Іпотечний договір укладено 27.06.2006 між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філією Олександрівське відділення № 3327 Щербаня В.Н. та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Котляренком Ю.І. (а.с. 13-15). В Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна містяться записи: реєстраційний номер обтяження: 3387445, зареєстровано 27.06.2006 15:03:50 за № 338745 реєстратором: Приватний нотаріус Котляренко Ю.І., підстава обтяження: іпотечний договір, 657, 27.06.2006, [PERSON] , який забезпечує виконання кредитного договору № 80 від 27.06.2006, укладеного між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] , а також: номер запису про обтяження: 1439860, зареєстровано 07.06.2013 14:00:36 реєстратором: Гура В.В., реєстраційна служба Олександрівського районного управління юстиції Кіровоградської області, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 3470609 від 26.06.2013 16:55:14, Гура В.В., Реєстраційна служба Олександрівського районного управління юстиції Кіровоградської області, Кіровоградська обл., вид обтяження: заборона на нерухоме майно (а.с. 18-19). 14.12.2024 позивачка зверталася до відповідача з заявою про надання довідки про відсутність заборгованості по іпотечному договору № 657 від 27.06.2006 та просила надати роз`яснення стосовно причин знаходження житлового будинку у заставі банку (а.с. 20-21). Листом від 14.01.2025 відповідач серед іншого повідомив позивачку, що для можливості зняття обтяження на майно Банком повинні бути надані нотаріусу первинні документи (повідомлення кредитора з зазначеними реквізитами кредитних зобов`язань та, за наявності, відповідний правочин (договір), які свідчать про виконання зобов`язань за договором іпотеки. Також, банк повідомив, що за відсутності вищезазначених документів, як підтверджує практика, у Банку відсутня можливість зняти обтяження на нерухоме майно та зазначив, що відповідно до Постанови НБУ № 130 граничний строк зберігання кредитних справ становить 5 років, а також посилаючись на п. 5.1 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України повідомив, що законодавство визначає однією з підстав для зняття заборони відчуження рішення суду (а.с. 22). Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 41 Конституції України гарантує,що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу положень ст.ст. 509, 526, 546, 573, 599 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, іпотекою нерухомого майна. Зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека\~- це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 4 вказаного Закону, обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього ж Закону, іпотека припиняється у разі, зокрема, припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснюється згідно із Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з ст. 2 вказаного Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень\~це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Обтяження\~це заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на\~це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 27 цього ж Закону, державна реєстрація обтяження проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивачка в законному порядку в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] набула право власності на житловий будинок. Разом з\~тим,\~будинок на\~цей час\~обтяжений іпотекою\~та забороною\~на нерухоме\~майно,\~які виникли\~на підставі\~нотаріально посвідченого\~іпотечного договору№ 657 від 27.06.2006 укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філією Олександрівського відділення № 3327 Щербаня В.Н. та [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 80, укладеним 27.06.2006 між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філією - Олександрівського відділення № 3327 Щербаня В.Н. та [PERSON] на строк до 27.06.2011. Відповідні записи (№ 1439860 та № 3387445) про іпотеку та обтяження нерухомого майна на цей час містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У той же час відповідачем не спростовано відсутність заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 80, укладеним 27.06.2006 між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філією - Олександрівського відділення № 3327 Щербаня В.Н. та [PERSON] на строк до 27.06.2011, як і не надано доказів щодо вжиття заходів щодо примусового стягнення заборгованості за договором у випадку його не сплати впродовж 14 років після закінчення строку його дії. Навпаки, відповідачем у листі адресованому позивачці 14.01.2025, у відзиві представника відповідача на позовну заяву та у відповіді на виконання ухвали суду вказано про відсутність інформації щодо укладених кредитних договорів та заборгованості за [PERSON] перед відпаовідачем, а також на відсутність первинних документів для можливості зняття обтяження на майно в позасудовому порядку, оскільки граничний строк зберігання кредитних справ становить 5 років. Таким чином, в силу положень ст. 599 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про іпотеку» припинення основного зобов`язання внаслідок його належного виконання вказує на припинення іпотеки, якою було забезпечено основне зобов`язання і є підставою для внесення відповідних записів до державного реєстру. При цьому, згідно з ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», саме іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. Як встановлено судом і також не спростовано представником відповідача, таких дій відповідач як іпотекодержатель до цього часу не вчинив, чим фактично і порушується право власності позивачки на нерухоме майно, яке вона набула в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] (іпотекодателя). Перебування майна позивачки під зареєстрованим обтяженням за відсутності законних правових підстав для цього є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння майном, за захистом якого вона може звернутися до суду. Верховний Суд в постанові від 01.02.2023 у справі № 206/2823/21, надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, констатував, що «під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам». Велика палата Верховного Суду в контексті ефективного способу захисту зазначала, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном згідно зі статтею 391 ЦК України є негаторним позовом, який застосовується для захисту від порушень, які не пов`язані із позбавленням володіння (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 10.04.2024 у справі № 496/1050/18). У постанові від 18.09.2019 у справі № 695/3790/15-ц Верховний Суд також вказав на те, що записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Ефективним способом захисту порушених прав позивача є також звернення до суду з вимогою про зняття заборони відчуження нерухомого майна. За наявності відповідного рішення суду державний реєстратор повинен зняти заборону відчуження майна та провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також припинити інше речове право (іпотеку). Проаналізувавши норми права та оцінивши фактичні обставини справи, суд вважає, що обраний позивачкою спосіб захисту порушеного права шляхом припинення обтяження у вигляді іпотеки та заборони на нерухоме майно, є справедливим та ефективним способом захисту її порушеного права власності. За вищевикладених обставин, враховуючи загальні засади цивільного судочинства та судову практику, суд вважає, що порушене право власності позивачки на нерухоме майно підлягає захисту в обраний нею спосіб, у зв`язку з чим її позов слід задовольнити.

Outcome: approved