Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

У травні 2025 року заявник звернулася до суду з даною заявою, в якій просила встановити факт неправильності актового запису про народження №15 від 30.08.1975 року складеного виконавчим комітетом Максимовської сільської ради Волноваського району Донецької області на [PERSON] , [INFO] , поновити та внести зміни в актовий запис про народження, вказавши по батькові дитини « [PERSON] » замість « [PERSON] », ім`я батька вказати « [PERSON] » замість « [PERSON] », ім`я матері вказати « [PERSON] » замість « [PERSON] ». В обґрунтування своїх позовних вимог вказано на те, що вона, [PERSON] , [INFO] , народилась у с. Бугас Волноваського району, Донецької області, що підтверджується паспортом громадянки України серія [NUMBER] виданий Волноваським РВ УМВС України в Донецькій області, 27.06.1997 року. Її мати [PERSON] , [INFO] , у шлюбі не перебувала, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] та паспортом громадянки України серія [NUMBER] виданий Волноваським РВ УМВС України в Донецькій області, 27.06.1997р. Відповідно до первинного свідоцтва про народження складеного 30 серпня 1975 року виконкомом Максимівської сільської ради Волноваського району Донецької області серія [NUMBER] , її прізвище ім`я та по батькові вказано « [PERSON] », по батькові виправлено на « [PERSON] », батько вказаний « [PERSON] », ім`я виправлено на « [PERSON] , мати вказана як « [PERSON] ». Виправлення у свідоцтві про народження засвідчені печаткою. Графа відомості про батька записані з її слів за статтею 135 Сімейного кодексу України. 26.10.1996 року вона уклала шлюб з [PERSON] , змінивши прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис про шлюб №4, складений 26.10.1996 року виконавчим комітетом Анадольської сільської ради Волноваського району Донецької області, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 17.02.2024 року. У квітні 2025 року вона звернулась за отриманням повторного свідоцтва про народження до Боярського ВДРАЦС у Фастівському районі Київської області, але їй було відмовлено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян значиться актовий запис про народження №15 від 30.08.1975 року складений виконкомом Максимівської сільської ради Волноваського району Донецької області відносно [PERSON] , [INFO] , батьками якої є - [PERSON] , мати - « [PERSON] , [INFO] . В даний час вирішується питання щодо підтвердження родинних відносин між нею та матір`ю та отримання повторного свідоцтва про її народження, але розбіжності написання її по батькові та ім`я матері у Державному реєстрі актових записів про народження, перешкоджають отриманню повторного свідоцтва про народження. Архіви органів державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського району Донецької області знаходиться на тимчасово окупованій території. Заявниця та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, раніше нею було надано заяву відповідно до якої просила розгляд справи здійснити без її участі. . Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, раніше нею було надано заяву відповідно до якої підтвердила викладенні в заяві та просила задовольнити в повному обсязі. Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити частково, по наступним підставам. Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За змістом норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] народилась у с. Бугас, Волноваського району, Донецької області, що підтверджується паспортом громадянки України серія [NUMBER] виданий Волноваським РВ УМВС України в Донецькій області (а.с. 5-6). Відповідно до свідоцтва про народження складеного 30 серпня 1975 року виконкомом Максимівської сільської ради Волноваського району Донецької області серія [NUMBER] , прізвище ім`я та по батькові заявника вказано « [PERSON] », по батькові виправлено на « [PERSON] », батько вказаний « [PERSON] », ім`я виправлено на « [PERSON] ». Виправлення у свідоцтві про народження засвідчені печаткою (а.с. 7). 26.10.1996 року заявниця уклала шлюб з [PERSON] , змінивши прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис про шлюб №4, складений 26.10.1996 року, виконавчим комітетом Анадольської сільської ради Волноваського району Донецької області, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 17.02.2024 року. Відповідно до ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частинапершастатті293 ЦПК України) Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частин першої, другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб (постанова Верховного Суду від 17 червня 2024 року у справі № 753/21178/21 (провадження № 61-15630св23)). У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду сформувала такий висновок: "В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів". До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23). Згідно із частинами 1, 3 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Актовий запис цивільного стану це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Відповідно до статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 (далі Правила). Відповідно до п. 1.1. Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Відповідно до п. 2.13 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: 2.13.1 рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно з пп.2.16.7 п.2.16 розділу ІІ Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Відповідно до п. 2.16 Правил, зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Як вбачається з абз. 2 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» №12 від 17 липня 1995 року, суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану, як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Відповідно до п. 7 Постанови, питання про встановлення неправильності в актовому записі суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів, відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що достовірністю підтверджують заявлену вимогу. У пункті 11 вказаної постанови зазначено, що суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести. Правовий висновок щодо правильного застосування пункту 2.13 Правил викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року (справа № 425/2737/17), у якій зазначено, що суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від установлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису. Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Роз`яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. В яких, зокрема, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу, повинен покладатися на саму державу та її органи. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, за даних обставин справи єдиним шляхом усунення розбіжностей у свідоцтві про народження, є встановлення юридичного факту неправильності написання по-батькові батька дитини та ім`я матері дитини в актовому записі про народження в судовому порядку, оскільки на підставі рішення суду відділом реєстрації актів цивільного стану вносяться відповідні зміни в актові записи. При цьому, встановлення факту неправильності в актовому записі не пов`язується з наступним вирішенням судом спору про право, а необхідне заявниці та її дітям, які є заінтересованими особами 1 та 2 для реалізації їх соціальних прав. Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення заяви в частині встановлення факту неправильність актового запису про народження №15 від 30.08.1975 року складеного виконавчим комітетом Максимовської сільської ради Волноваського району Донецької області на [PERSON] , [INFO] , та внесення зміни в актовий запис про народження, вказавши по батькові дитини « [PERSON] » замість « [PERSON] », ім`я батька вказати « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Щодо внесення встановлення факту неправильності актового запису про народження №15 від 30.08.1975 року в частині внесення змін в актовий запис про народження щодо ім`я матері: « [PERSON] » замість « [PERSON] », суд зазначає наступне. Наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12 січня 2011 року затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання. У відповідності до пункту 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. Пунктом 2.11 Правил встановлено, що факти, зазначені в заяві, а також записи у свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану та в інших поданих заявником документах, якщо вони викликають сумніви щодо їх достовірності, можуть бути перевірені відділом державної реєстрації актів цивільного стану шляхом направлення запитів до відповідних установ, організацій для затребування необхідних документів. Згідно із п. 2.12 Правил на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Як зазначено в абз.3 ч.1 ст.22 Закону позивач має право оскарження відмови органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану у судовому порядку. Така можливість передбачена і п.1.15 Правил. В матеріалах справи відсутні докази звернення до органу РАЦС із заявою про внесення змін до актового запису та відсутня відповідна відмова із розгляду такої заяви. Слід зазначити, що за загальним правилом позасудовий спосіб виправлення помилок у документах відбувається шляхом звернення до органу, що видав документ. Такий орган може виправити помилку лише у тому разі, якщо в документах, на підставі яких він видавався, даної помилки не було, і помилка була допущена саме з вини органу, який видав документ (у разі виявлення орфографічних або технічних помилок). У разі, якщо ж в документах на підставі яких видано документ також наявна помилка, виправлення такої помилки відбувається лише у судовому порядку. Як вбачається, із матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження складеного 30 серпня 1975 року виконкомом Максимівської сільської ради Волноваського району Донецької області серія [NUMBER] , вбачається, що у свідоцтві відомості про матір вказана як « [PERSON] ». Із наданої копії свідоцтва не вбачається, що органом РАЦС вносились змін щодо ім`я мати з « [PERSON] » на « [PERSON] ». З матеріалів справи не можливо встановити, що [PERSON] є матір`ю заявниці [PERSON] , крім того, заявниця не зверталася до суду з вимогою встановлення факту родинних відносин. На підставі копії паспорту [PERSON] та копії її свідоцтва про народження від 10 травня 1959 року серія [NUMBER] , відповідно до якого також вказано ім`я « [PERSON] », не можливо встановити помилковість внесення відомостей у свідоцтвом про народження заявниці. Отже, дослідивши обставини справи та проаналізувавши докази, надані заявницею, на які остання посилалася як на підставу своїх вимог, суд прийшов до висновку, що заява в цій частині не відповідає ефективному способу захисту прав та інтересів у цих правовідносинах, та заявницею обрано неналежний спосіб захисту своїх прав. На підставі викладеного,

Outcome: partial