Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

01 листопада 2024 року до суду надійшла через систему «Електронний суд» позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №75414427 від 12.06.2021 року у розмірі 20498 грн. 44 коп. та судові витрати по справі: судовий збір в сумі 2422,40 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 12.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №75414427. Відповідно до\~умов вищезазначеного\~договору відповідач\~отримала кредит\~на поточні\~потреби у\~сумі 6050 грн. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1,99% від суми позики за кожен день користування позиковою у межах повного користування позикою. Внаслідок невиконання позичальником своїх зобов`язань виникла заборгованість у сумі 20498,44 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням 6050 грн.; сума заборгованості за нарахованими процентами -14447,45 грн.,3% річних становить 0,99 грн. 22.02.2022 року укладено договір №22/02/2022 відповідно до якого ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитним договором до позичальників у тому числі і за договором № 75414427. 10.01.2023 року між ТОВ « Вердикт Капітал» та ТОВ «Колект Центр» був укладений договір №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача за кредитним договором №75414427 від 12.06.2021 року. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу від 10.01.2023 року № 10-01/2023, ТОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 20498,44 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням 6050 грн.; сума заборгованості за нарахованими процентами 14447,45 грн., та 3% річних - 0,99 грн. 30.12.2024 року відповідач направив відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнала, пояснивши, що позивачем не надано доказів укладення договору та перерахування коштів на рахунок відповідача. Договір не відповідає вимогам Закону, так як не містить суттєвих його реквізитів, у тому числі і її підпису. Крім того, відсотки нараховані за користування кредитними коштами відповідач вважає несправедливими, такими, що не відповідають принципу розумності, тому просить при постановленні рішення їх зменшити до суми заборгованості за кредитом. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У позовній заяві зазначив, що просить розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином про час і місце розгляду справи. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. 12 червня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір позики №75414427, відповідно до якого кредитодавець надав [PERSON] грошові кошти у сумі 6050,00 грн. на погоджений договором строк шляхом перерахування їх на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити проценти від суми позики. Відповідно до пункту 2.1. сума позики складає 6050.00 грн. Згідно пункту 2.2. Договору строк позики складає 30 днів. Відповідно до пункту 2.3. Договору процентна ставка (базова) на день становить 1,99 %. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою становить 2,70 % за день. Сторонами було узгоджено всі умови укладеного Кредитного договору, що підтверджується електронними підписами у самому договорі. \~ ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно умов кредитного договору, що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» за вих. №КД-000000913/ТНПП від 04.10.2024 року, відповідно до якої 12 червня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», на підставі платіжної інструкції здійснило платіжну операцію на картку [NUMBER] на суму 6050,00 грн., номер транзакції а77bbbd1-33e3-4e15-8b9c-14fcd17afee5. Зазначене також\~підтверджуєтьсядовідкою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 22.08.2025 року №БТ/Е-11593 та випискою про рух коштів за карткою № [NUMBER] за період з 12.06.2021 року по 12.07.2021 року, відповідно до яких на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 12 червня 2021 року було перераховано 6050,00 грн. 22 лютого 2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №22/02/2022, на підставі якого відбулося відступлення вимоги за кредитним договором. Згідно п.6.1.4 Розділу 6 договору факторингу право вимоги до боржників за договорами вважається відступленим з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді, який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно переданого права вимоги. Зазначений акт приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді був підписаний між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ\~«Вердикт\~Капітал» 22 лютого 2022 року. Відомості щодо боржника [PERSON] містяться у витягу з реєстру боржників до договору факторингу за порядковим номером 2182. У свою чергу 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір відступлення прав вимоги №10-01/2023, на підставі якого відбулося відступлення вимоги за кредитним договором. Відповідно до умов договору про відступлення прав вимоги до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором №75414427 від 12.06.2021 року, укладеним між ТОВ «1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем. Згідно п.5.2 Розділу 5 договору факторингу право вимоги до боржників за договорами вважається відступленим в день підписання акту передачі реєстру боржників. Зазначений акт\~приймання-передачі\~реєстру\~боржників\~був підписаний\~між\~\~ТОВ «Вердикт\~Капітал»\~\~та ТОВ\~«КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР» 10 січня 2023 року. Відомості щодо боржника [PERSON] містяться у витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги за порядковим номером 62842. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідно до договорів факторингу до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором №75414427 від 12.06.2021 року, укладеним між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем та 10 січня 2023 року відбулося відступлення прав вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»за кредитним договором №75414427 від 12 червня 2021 року, станом на 22.02.2022 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 20497,45 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 6050,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 14447,45 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал»за кредитним договором №75414427 від 12 червня 2021 року, станом на 10 січня 2023 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 20498,44 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 6050,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 14447,45 грн., нараховані 3 % річних за користування грошовими коштами (дата початку нарахування 22.02.2022 року, дата кінця нарахування 23.02.2022 року включно) 0,99 грн. ТОВ «КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР» будь-яких додаткових нарахувань за вказаним кредитним договором не здійснювались, у зв`язку з чим станом на 03 жовтня 2024 року заборгованості становить 20498,44 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 6050,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 14447,45 грн., 3 % річних за користування грошовими коштами 0,99 грн. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1046 ЦК України визначено: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч.7 ст.11 ЗУ "Про електрону комерцію"). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст.11 ЗУ "Про електрону комерцію"). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що за умовами кредитного договору №75414427 від 12 червня 2021 року кредит в сумі 6050,00 грн. був наданий відповідачу шляхом перерахування коштів на її банківську платіжну картку № [NUMBER] , емітентом якої є АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», через ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» як технологічного оператора платіжних послуг. Відповідно до кредитного договору №75414427 від 12 червня 2021 року зазначено паспортні дані, номер облікової картки платника податків та місце реєстрації позичальника [PERSON] , а також номер телефону та номер карткового рахунку, які вона повідомила кредитодавцю з метою отримання кредитних коштів у сумі 6050,00 грн. та підписала графік розрахунків та інформацію про сукупну вартість кредиту та відсотки. Із зазначеного вбачається, що позичальник належним чином була ознайомлена із вартістю кредиту та його складовими, на що погодилася, засвідчивши своїм одноразовим цифровим підписом. Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення 12 червня 2021 року року між ТОВ «1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»та [PERSON] кредитного договору №75414427 та отримання позичальником кредитних коштів в сумі 6050,00 грн. Щодо заперечень відповідача стосовно того, що нею не укладався кредитний електронний договір з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», суд не приймає їх до уваги, зважаючи на наступне. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, або реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини у урахуванням поданих доказів визнається вірогіднішим, ніж протилежний (Постанова ВП ВС від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц). Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, поки інша сторона її не спростує (Постанова ВС від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18). Відповідач стверджує, що кредитний договір є неукладеним у зв`язку з відсутністю підтвердження проходження відповідачем ідентифікації та верифікації особи, оскільки позивачем не долучено до позову доказів її ознайомлення з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, накладення електронного підпису відповідача одноразовим ідентифікатором. Разом з тим, суд зазначає, що за приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. Щодо заперечень відповідача стосовно того, що позивачем не доведено факт надання кредитних коштів за договором №75414427 від 12.06.2021 року, суд не приймає їх до уваги, зважаючи на наступне. Відповідно до статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. За умовою кредитного договору №75414427 від 12.06.2021 року (пункти 1,2 Договору), відповідач отримав грошові кошти у сумі 6050,00 грн. у безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. У реквізитах договору вказано рахунок позичальника [NUMBER] , який відповідає номеру платіжної картки [NUMBER] , емітентом якої є АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», на який ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» як технологічним оператором платіжних послуг здійснено перерахунок кредитних грошових коштів у сумі 6050,00 грн., що підтверджується наданою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» випискою по картковому рахунку № [NUMBER] , емітованому на ім`я [PERSON] . Між тим, стороною відповідача не надано суду будь-яких доказів, які б спростовували належність зазначеного у кредитному договорі карткового рахунку № [NUMBER] відповідачу, або щодо не зарахування грошових коштів у розмірі 6050,00 грн. на рахунок відповідача, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Щодо заперечень відповідача стосовно того, що позивачем не надано доказів отримання позивачем прав вимоги за договором факторингу, суд вважає їх безпідставними, оскільки перехід права вимоги до позивача за договорами факторингу підтверджується наданими позивачем та дослідженими судом доказами. Щодо заперечень відповідача стосовно нарахованих процентів за договором, суд не приймає їх до уваги, зважаючи на наступне. Відповідач у своїх запереченнях зазначив, що позивачем неправомірно нараховані проценти у розмірі 14447,45 грн., оскільки вони є неправомірно та явно завищеними, не співрозмірними тілу кредиту, що не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності. Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника спонукав її на укладення договору на вкрай невигідних умовах, які відповідач не мала можливості оцінити належно. Судом встановлено, що сторонами в договорі було узгоджено нарахування процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо того, що нарахування процентів за кредитом є неправомірним. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість за процентами складає 14447,45 грн. Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази зворотнього відповідачем суду не надані. Враховуючи те, що судом встановлено факт укладення між первісним кредитором та відповідачем [PERSON] кредитного договору, право вимоги за яким перейшло до позивача за договорами факторингу, встановлено факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав щодо стягнення суми заборгованості за кредитом. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір сумі 2422,40 грн. Стосовно витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Правнича допомога позивачеві у даній справі була надана адвокатським бюро\~«ЛІГАЛ АССІСТАНС» на підставі договору про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року №01-07/2024, та акту про надання правової допомоги від 02.10.2024 року, згідно якого загальна вартість за надану послугу складає 9000 грн. Зокрема, вартість надання усної консультації - 3000 грн., складання та подання до суду позовної заяви - 6000 грн. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved