Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська дистрибуційна компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. Позов мотивовано тим, що 11.01.2021 водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «MAN LE 8/150» рухаючись в темну пору доби, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, здійснив наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON] , які знаходились на проїзній частині поряд передньої частини автомобіля марки «ЗИЛ-131». За фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021060000000007. Згідно з висновком судово-медичної експертизи - внаслідок вказаної ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які в своїй сукупності складають тупу поєднану травму тіла, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, є смертельними, тобто знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, виникли від дії тупого (их) предмета (ів) зі значною силою прикладення (силою необхідною для їх утворення). Вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 30.12.2024 у справі №292/478/21, [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 3 КК України та за цією статтею кримінального Закону призначено йому покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк- 3 (три) роки. Цивільні позови задоволено. Стягнуто з ТОВ «Київська дистрибуційна компанія» на користь [PERSON] та [PERSON] по 250'000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди кожному. В результаті вищевказаного зіткнення та наслідків від нього у вигляді загибелі гр. [PERSON] , його близьким родичам, а саме матері [PERSON] було завдано матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок Відповідача. Станом на дату ДТП (11.01.2021), цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «MAN LE 8/150», внаслідок дії якого загинув гр. [PERSON] , була застрахована у ПРАТ «СК «ВУСО», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №201908125. 17.03.2021 представник позивача повідомив Страховика про настання страхового випадку та звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування. Серед заявлених Позивачем до відшкодування вимог, містились: 18'000,00 грн - в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої позивачу; 20'850,00 грн - в рахунок відшкодування витрат на поховання потерпілого. 09.04.2021 Страховик здійснив виплату страхового відшкодування у заявленому розмірі. Проте, сума страхового відшкодування моральної шкоди (18'000,00 грн), яку здійснив Страховик є значно меншою ніж та фактична, яку було завдано Позивачу. Тому Позивач прийняла рішення про звернення в суд з позовом до роботодавця водія транспортного засобу тягача «MAN LE 8/150», яким спричинено ДТП, за відшкодуванням решти розміру заподіяної шкоди. У даній справі, встановлено, що ДТП, внаслідок якої позивачу завдано шкоди, сталася за участю «MAN LE 8/150», законним володільцем якого на дату ДТП було ТОВ «Київська дистрибуційна компанія», під керуванням водія [PERSON] , який на момент цієї пригоди перебував у трудових чи цивільно-правових відносинах з ТОВ «КДК» та керував транспортним засобом, належним цьому підприємству. ТОВ «Київська дистрибуційна компанія», як законний володілець джерела підвищеної небезпеки, та роботодавець водія [PERSON] , як заподіювача шкоди життю потерпілого, відповідно до вимог ст.ст. 1187, 1194 ЦК України в тій частині, що не підлягає відшкодуванню Страховою компанією, як страховиком, є особою, відповідальною за завдану Позивачу шкоду. Отже, на нього покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність, яка настає у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди. Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю потерпілого є: батько - [PERSON] , [INFO] ; матір - [PERSON] , [INFO] ; дружина - [PERSON] , [INFO] ; дочка - [PERSON] , [INFO] . На день настання страхового випадку (11.01.2021), статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено у 2021 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6000 гривень. З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 72'000,00 грн. (12*6000,00=72000,00 грн.), який ділиться рівними частинами між особами, які мають право на отримання цього відшкодування. Отже, частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування, по 18'000,00 грн. для кожного. Таким чином, розмір страхового відшкодування моральної шкоди, що належить Позивачу, становить 18'000,00 грн. Загибель [PERSON] спричинила надзвичайні страждання позивачу, які продовжуються до цих пір. Щодо характеру та обсягу страждань - смерть [PERSON] є різкою і психотравматичною подією, яка викликає надзвичайний стрес. Загиблий син постійно проживав разом із матір`ю, кожного дня вони бачились та спілкувались. Враховуючи те, що, після смерті сина, матір в майбутньому позбавлена будь-якої підтримки і допомоги від загиблого, а також те, що смерть сина повністю змінила її життя у всіх сферах та зруйнувала нормальні життєві зв`язки, Позивач у своїй позовній заяві оцінила мінімальний розмір грошового відшкодування завданої їй моральної шкоди у грошовому еквіваленті 800'000,00 грн, який був визначений з урахуванням тих матеріальних та нематеріальних цінностей, яких надавав син та міг надати в майбутньому. Проте, враховуючи частку моральної шкоди, яку відшкодував Страховик, ПрАТ "СК "ВУСО" (18'000,00 грн.), то решта суми моральної шкоди завданої матері внаслідок смерті її сина в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, яка підлягає відшкодуванню за рахунок Відповідача, становить 782'000,00 грн. Вищевикладене і стало підставою звернення до суду. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2025 справу № 127/6118/25 передано на розгляд судді Вінницького міського суду Вінницької області Короля О.П. Ухвалою суду 28.02.2025 призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 07.03.2025 представник відповідача ТОВ «КДК» адвокат Осадчий А.М. подав відзив на позовну заяву. Зі змісту відзиву вбачається, що відповідач заперечує частково проти позову, вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню у повному розмірі з огляду на наступне. Позивач не надала до суду жодного доказу, які б вказували на її моральні страждання, сама лише констатація статусу загиблого, автоматично не свідчить про фактичну дійсну близькість вказаних осіб між собою, їх душевний, психологічний та соціальний зв`язок між собою, ведення спільного побуту, участь в утриманні один одного тощо. Позовна заява не містить достатньої аргументації з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав з приводу визначеного розміру моральної шкоди. Позивач в обґрунтування своїх вимог про стягнення із Відповідача коштів у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди не навів у жодного доказу й розрахунку сум розміру моральної шкоди. Натомість, розмір моральної шкоди не доведено жодними доказами, зокрема: висновками судово-психологічної, судово-медичної експертиз, документами, що підтверджують витрати на поновлення фізичного та психічного стану цивільних позивачі у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, яким є характер та обсяг душевних, психічних страждань цивільних позивачі. Як зазначає Позивач, вони отримали від ПрАТ «СК «ВУСО» страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі по 18 000,00 грн. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Враховуючи описані обставини, розмір позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, є завищеним та необґрунтованими. Відповідач не відмовляється від виплати моральної шкоди повністю, а лише не погоджується із її розміром вказаний в позовній заяві, що становить 782 000,00 грн. Відповідач визнає частково позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди на користь Позивача в розмірі 100 000,00 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.04.2025 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду в режимі відеоконференції. 19.05.2025 представник відповідача ТОВ «КДК» адвокат Осадчий А.М. подав додаткові пояснення, в яких зазначив, що ТОВ «Київська дистрибуційна компанія» заперечує частково проти позову, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному розмірі з огляду на наступне. Вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 30.12.2024 року в кримінальній справі № 292/478/21 (кримінальне провадження № 12021060000000007 від 12.01.2011), відносно обвинуваченого [PERSON] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, було задоволено цивільні позови та стягнуто з ТОВ «Київська Дистрибуційна Компанія» на користь: 1. [PERSON] моральну шкоду в розмірі 250 000,00 грн. 2. [PERSON] моральну шкоду в розмірі 250 000,00 грн. 3. [PERSON] моральну шкоду в розмірі 250 000,00 грн. 4. [PERSON] моральну шкоду в розмірі 250 000,00 грн. Вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 30.12.2024 року, суд дійшов висновку, «суд виходячи із засад розумності та справедливості, ураховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивачів, стягує з цивільного відповідача на користь кожного з цивільних позивачів моральну шкоду у розмірі по 250 000,00 грн та вважає що такий розмір моральної шкоди не є завищеним чи надмірним для цивільного відповідача, який здійснює діяльність з організації перевезень на професійній та постійній основі та усвідомлює ризики, пов`язані із здійсненням такої діяльності. При цьому суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди не є більшим, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілих осіб, і не призведе до їх безпідставного збагачення». Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 05.05.2025 року було залишено в силі Вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 30.12.2024 року. Враховуючи вище викладене, Відповідач визнає частково позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди на користь Позивача в розмірі 250 000,00 грн. Відповідно до розпорядження керівника апарату суду Вінницького міського суду Вінницької області Цибка О.В. від 03.06.2025 №26/25 цивільну справу № 127/6118/25 передано на повторний автоматизований розподіл, у зв`язку з звільненням з посади судді Вінницького міського суду Вінницької області [PERSON] на підставі заяви про відставку. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2025 справу № 127/6118/25 передано на розгляд судді Вінницького міського суду Вінницької області Жмудю О.О. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.06.2025 цивільну справу прийнято до свого провадження, призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні представник позивача адвокат Лабик Р.Р. підтримав заявлені вимоги у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «КБК» адвокат Олійник П.М. позовні вимоги визнав частково та не заперечував щодо часткового задоволення позовних вимог у розмірі 250000,00 грн. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено, що вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області у справі №292/478/21 від 30.12.2024 [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст.286 КК України і призначено йому покарання - 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами - 3 роки. Цивільні позови задоволено. Стягнуто з ТОВ «Київська дистрибуційна компанія» на користь [PERSON] та [PERSON] по 250000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди кожному. Відповідно до змісту вищевказаного вироку суду, 11.01.2021, близько 18 год. 00 хв. водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «MAN LE 8/150», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись на 137 км + 420 м автодороги Пулини - Ємільчино поблизу с. Ясенівка, Пулинського району, Житомирської області, в правій смузі зі сторони м. Ємільчено в напрямку смт. Пулини, в порушення вимог п.2.3 б, п.12.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, рухаючись в темну пору доби, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при виникненні перешкод для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого передньою лівою частиною свого автомобіля здійснив наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON] , які знаходились на проїзній частині поряд передньої частини автомобіля марки "ЗИЛ-131", реєстраційний номером [NUMBER] , який знаходився попереду на проїзній частин в нерухомому стані, послідуючим зіткненням з лівою частиною вказаного транспортного засобу. Внаслідок вказаної ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: відмічається декапітація, з тотальним розмізченням голови, з переважної відсутністю волосистої частини та формуванням множинних ран з нерівними кінцями та краями, при зведенні яких максимальна довжина ран сягає до 17 см; обличчя деформоване, розплющене ушкодженням очних яблук та навколишніх м`яких тканин, з множинними ранами різноманітної форми та розмірів; множинні садна обличчя, шиї грудей, різноманітної форми (лінійної, дугоподібної, V-подібної, неправильно-овальної), переважно в косогоризонтальному напрямку, вкриті кірочками темно-червоного кольору, розміщеними нижче рівня оточуючої шкіри, розмірами від 0,3х0,1 см до 5x1 см; схожі за характеристиками садна на спині в косо-горизонтальному напрямку на висоті 110- 130 см від підошвеної поверхні стопи, неправильно-осальної форми, приблизно на одній лінії, розмірами від 2х1 см до 5х1 см; синець синьо - фіолетового кольору, неправильно-овальної форми, на висоті 60 см від підошвеної поверхні стопи по задньо-внутрішній поверхні, в нижній третині правого стегна, розміром 12х6 см; по передній поверхні грудної клітки на висоті 110-130 см від підошвеної поверхні стопи група синців подібних до вищеописаного, розмірами від 1х0,5 см до 5х2 см; схожі за характеристиками синці в обох плечових ділянках циркулярно, розмірами зліва 10х5 см, справа 7х6см; множинні садна обох кистей рук по зовнішніх та долонним поверхням схожим по вищеописаних, розмірами від 10,2 см до 2х0,3 см; відмічається крепітація кісткових уламків, кісток грудної клітки, верхніх та нижніх кінцівок; тотальне розтрощення голови, зокрема мозкового черепа, з відсутністю головного мозку до рівня мозочка, відсутність множинних фрагментів кісток черепа, множинні уривки твердої мозкової оболонки та м`яких тканин волосистої частини; лицевий череп представлений у вигляді множинних фрагментів кісток, з гострими кінцями та множинними лінями переломів з повним розмежуванням; мозочок та довгастий мозок з крововиливами; спинний мозок зруйнований на рівні між 4 та 5 хребцями грудного відділу на висоті 110-130 см; при дослідженні спини у вищевказаній ділянці відмічається повний розрив хребта з вигином до заду та переломом дужок та відростків, крововиливами в навколишні м`які тканини, багато-уламковий перелом правої лопатки; переломи обох плечових кісток в середніх третинах зі зміщенням кісткових уламків, з ушкодженням судин та навколишніх м`яких тканин, з крововиливами в них; множинні переломи ребер зліва: 2,3,4,5,6 по лопатковій лінії, 2,3,4 по середньо-ключичній лінії; справа: 2,3,4,5,6,7 по біля-хребтовій лінії, 3,4,5 по середньо-ключичній лінії; вищевказані переломи по середньо-ключичним лініям з обох сторін своїми гострими кінцями зміщені в середину; множинні розриви плеври та легеневої тканини в місцях переломів ребер; перелом грудини в проекції 4-5 ребер; крововиливи у органи середостіння; забій серця та легень; розрив печінки по передній поверхні з ушкодженням судин; розрив селезінки по передній поверхні з ушкодженням судин; забій нирок; розрив лобкового симфізу; перелом правого стегна в середній третині на висоті 60 см від підошвеної поверхні стопи зі зміщенням кісткових уламків до заду та крововиливами в навколишні м`які тканини. Дані тілесні ушкодження в своїй сукупності складають тупу поєднану травму тіла, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, є смертельними, тобто знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, виникли від дії тупого (их) предмета (ів) зі значною силою прикладення (силою необхідною для їх утворення)». [PERSON] , який керував транспортним засобом марки «MAN LE 8/150», р/н [NUMBER] та за участі якого сталася дана ДТП, перебував у трудових відносинах з ТОВ «Київська дистрибуційна компанія». Скоєне [PERSON] кримінальне правопорушення органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 286 ч. 3 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб (а.с. 12-23). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 24). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками загиблого [PERSON] зазначені [PERSON] , [PERSON] (а.с. 25 зворот). [PERSON] і [PERSON] 07.10.1992 зареєстрували шлюб у Деребчинській сільській раді, Шаргородського району, Вінницької області за актовим записом №27. [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 26). Цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «MAN LE 8/150», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №201908125 (а.с. 27 зворот). 17.03.2021 позивач через свого представника по довіреності [PERSON] звернулась з заявою до ПрАТ «ВУСО» про виплату страхового відшкодування по справі [PERSON] (а.с. 28). 09.04.2021 ПрАаТ «ВУСО» було надано відповідь на заяву, зі змісту якою вбачається, що ПрАаТ «ВУСО» прийнято рішення щодо виплати позивачу страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, яка мала місце 11.01.2021. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. З аналізу змісту глави 82 ЦК України видно, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 06.11.2013 в справі №6-108цс13, яка підтримана Верховним Судом у постанові від 25.11.2020 у справі №760/28302/18-ц. За змістом статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. На підставі вищевикладеного, суд виходить з того, що саме ТОВ «Київська дистрибуційна компанія» несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини в її заподіянні, оскільки перед потерпілими несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність по використанню яких є джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). В результаті наїзду автомобіля «MAN LE 8/150», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який станом на день ДТП 11.01.2021 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Київська дистрибуційна компанія», що мало наслідком спричинення смерті, позивачу спричинена моральна шкода, пов`язана із загибеллю рідної для неї людини, що потягло за собою тяжкі вимушені зміни у її житті, [PERSON] втратила сина. Отже, враховуючи наведені обставини та норми матеріального права, приймаючи до уваги те, що смерть [PERSON] завдана джерелом підвищеної небезпеки, суд погоджується з тим, що позивачу завдано моральну шкоду, яка пов`язана з хвилюваннями та моральними стражданнями через передчасну смерть сина, порушенням укладу її життя, втратою рідної людини, опори та моральної підтримки, що призвело до душевних страждань, порушення нормальних життєвих зв`язків. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Суд зазначає, що сам факт загибелі [PERSON] під час ДТП є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань позивача, враховуючи те, що згідно з частиною першою статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. На підставі викладеного та з урахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань, понесених позивачкою, вимог розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача ТОВ «Київська дистрибуційна компанія» на користь [PERSON] 400000,00 грн, таким чином задовольнивши їх позовні вимоги частково. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави пропорційно задоволених вимог.

Outcome: partial