Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

17.03.2025\~року через\~систему «Електронний\~суд» до\~Покровського районного\~суду міста\~Кривого Рогу\~звернулася позивач\~ [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх доньок - [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , в розмірі половини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з березня 2025 року і до повноліття дитини, посилаючись на обов`язок відповідача по утриманню. В обґрунтування вимог позивачем зазначено про те, що 21.08.2024р. шлюб між позивачем та відповідачем розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , які після розірвання шлюбу проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку не виділяє належних коштів на утримання дітей, хоча інших утриманців немає, є працездатним, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, тому просить суд задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 18 березня 2025 року вищезазначену позовну заяву залишено без руху, надавши позивачу строк протягом 10 днів з дня отримання цієї ухвали для виправлення недоліків. Після виправлення недоліків ухвалою суду від 07 квітня 2025 року вищезазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник відповідача адвокат Ратушна О.В. вимоги позову в частині розміру аліментів, про стягнення яких просить позивач, не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов. В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідач заперечує проти стягнення аліментів в тому розмірі, про який просить позивач, проте, погоджується на стягнення аліментів в твердій грошовій формі в розмірі 7000 грн., посилаючись на наступне. [PERSON] є військовослужбовцем, що підтверджується довідкою №2282 від 24.04.2025 року, виданою Військовою частиною [NUMBER] [INFO] , однак на даний час він проходить тривалу реабілітацію у зв`язку з оперативним втручанням, на підтвердження чого надано консультативні висновки , які видані КНП Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» від 07.01.2025 року та від 09.04.2025 року; виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №195165, яка видана КНП Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» від 13.03.2025 року, інформаційні довідки з електронної системи охорони здоров?я від 2025-03-17, 2025-03-26, 2025-04-04. Крім того вказав, що він має мінливий дохід, що підтверджується довідкою ОК-5 №4742247120782765 від 25.04.2025 року, згідно з якою дохід [PERSON] сягав: січень - листопад 2024 року - відсутні доходи; грудень 2024 року 7349,46 грн.; січень 2025 року 8000 грн.; березень 2025 року - 25821 грн.; квітень 2025 року - 25821 грн. Відповідно до відповіді Територіального Сервісного центру МВС №1243 від 15.05.2025 в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, станом на 14 травня 2025 року за [PERSON] не зареєстровані транспортні засоби. Інформаційною довідкою №425232688, сформованою 02.05.2025 року, відсутні записи про реєстрацію права власності на об?єкти нерухомого майна на ім?я [PERSON] . Також зазначив, що надані [PERSON] докази до позовної заяви не складені згідно вимог законодавства, а тому їх не можна брати до уваги під час розгляду справи, до позовної заяви долучено копії документів, складені іноземною мовою, а саме, договір оренди №1/919/2023 та картки побиту Позивача та дітей, поряд з цим подані документи не оформлені та не засвідчені нотаріусом належним чином. Відповіді на відзив не надійшло. Проте, 30.06.2025р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява, в якій, як зазначено позивачем, викладено доводи на спростування відзиву на позовну заяву, зокрема, наступне: про неможливість бути присутньою в судовому засіданні; про відсутність допомоги з боку відповідача на утримання дітей; про лікування відповідача з приводу старої травми, яка сталася близько 6 років тому; про те, що донька [PERSON] має прогресуючу ваду зору та потребує щорічної зміни окулярів; про наявність довіреності на ім`я матері відповідача на продаж спільного майна позивача та відповідача. У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в порядку, передбаченому\~ст. 128 ЦК України. 28.08.2025р. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що наполягає на задоволенні позовних вимог. 28.08.2025р. представник відповідача адвокат Ратушна О.В. також звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності та за відсутності відповідача, в якій просила врахувати відзив на позовну заяву та зазначила про те, що відповідач не заперечує проти стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. на кожну дитину. Ураховуючи вимоги частини першої\~статті 223 ЦПК України\~та частини другої\~статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга\~статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві (стаття 180 СК України), де на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом та не оспорюється учасниками процесу, позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 2010 року. 21 серпня 2024р. шлюб між позивачем та відповідачем розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. У щлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , які після розірвання шлюбу проживають з позивачем. Стаття 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~статтею 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3\~статті 181 Сімейного Кодексу України\~передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Частинами 1-2\~статті 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.п.3 п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналогічні обставини викладені в пункті 17\~постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно частини першої\~статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про обов`язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша\~статті 12 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач, посилалась, зокрема, на те, що донька позивача та відповідача [PERSON] має прогресуючу ваду зору та потребує щорічної зміни окулярів, зазначала про лікування відповідача з приводу старої травми, яка сталася близько 6 років тому, а також про наявність довіреності на ім`я матері відповідача на продаж спільного майна позивача та відповідача. Однак матеріали справи не містять належних та допустимих доказів зазначеного. Відповідач посилався у відзиві на позовну заяву на погіршення стану здоров`я у зв`язку з оперативним втручанням, наявність 3 групи інвалідності та мінливість доходів, в підтвердження чого надав наступні докази: консультативні висновки, які видані КНП Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» від 07.01.2025 року та від 09.04.2025 року; виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №195165, яка видана КНП Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» від 13.03.2025 року, інформаційні довідки з електронної системи охорони здоров`я від 2025-03-17, 2025-03-26, 2025-04-04, довідку ОК-5 №4742247120782765 від 25.04.2025 року, довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №130624 від 01.12.2022 року. Суд зазначає, що за своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суд від 02 жовтня 2019 року у справі № 522/16724/16-ц. Згідно\~статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої\~статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII ч.2\~ст.182 СК\~викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч.2\~ст.182 СК. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, окрім вищевказаних обставин, суд також ураховує прожитковий мінімум, встановлений статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025рік», яка визначає, що з 1січня показник прожиткового мінімуму для\~дітей віком від 6 до 18 років становить в сумі 3196,00 грн. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, баланс інтересів дітей, стан здоров`я та рівень доходів платника аліментів, принцип рівності покладених законом обов`язків батьків по утриманню дитини, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі по 3500,00 грн. кожній щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 17.03.2025р. і до досягнення старшою дитиною повноліття. При цьому суд наголошує, що враховуючи зміст статей\~181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до пункту 23\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Також позивач не позбавлена права на звернення до суду з позовом про\~стягнення додаткових витрат на дитину\~в порядку\~ст. 185 Сімейного кодексу України, зокрема зумовлених потребою у лікуванні дитини, за наявності на те підстав. Відповідно до\~статті 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 17 березня 2025 року. Згідно частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в сумі 1211, 20 грн.

Outcome: partial