Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Вказав, що 23 липня 2011 року між ним та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. В період шлюбу за час їх спільного спільного проживання у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Стосунки з відповідачем фактично припинено, починаючи з березня 2022 року він з відповідачем спільно не проживає. Діти з того часу проживають разом із ним, перебувають на його утримання та вихованні. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Наразі йому відомо, що відповідач проживає з іншим чоловіком, у зв`язку із чим, він вирішив звернутися до суду з даним позовом. При цьому позивач просив встановити факт того, що він самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та факт відсутності участі [PERSON] у вихованні та утриманні дітей, так як протягом тривалого часу відповідач з дітьми не бачиться, не займається їх вихованням, здоров`ям та утриманням, не цікавиться навчальним та розвиваючим процесами, перебігом відвідування дітьми занять, не переймається психологічним станом, коштів на утримання дітей не надає та проживає окремо від дітей з березня 2022 року. Разом із тим, так як діти проживають разом з батьком, останній повністю здійснює їх утримання, у той час як мати [PERSON] проживає окремо, свій обов`язок з утримання дітей не виконує, гроші кошти чи іншу допомогу не надає, проте може, бо є працездатною, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь, аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Снітко В.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Просили суд позовну заяву задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Ямпільської міської ради Вінницької області Ляч К.О. в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову. При вирішенні питання щодо задоволення позовних вимог покладаються на розсуд суду з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей. Заяви, клопотання: клопотання позивача про виклик та допит свідків. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання, закриття підготовчого судового засідання, виклик свідків та призначення справи до судового розгляду, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин: Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона є кумою [PERSON] та [PERSON] . Їй відомо, що [PERSON] починаючи з березня 2022 року виїхала за кордони і з того часу припинила цікавитися інтересами та життям дітей. Матеріально не утримує дітей, їх навчанням та вихованням не займається. Позивач повістю взяв на себе обов`язки з утримання та виховання дітей, забезпечує їх фізичний та духовний розвиток. В будинку, де проживають діти завжди чисто, діти охайно одягнені та забезпечені всім необхідним для повноцінного розвитку. Із показів\~свідка [PERSON] \~в судовому\~засіданні встановлено,\~що [PERSON] \~доводиться їй\~рідною сестрою,\~а [PERSON] \~відповідно є\~чоловіком її\~сестри.\~Зазначила,\~що весною\~2022\~року [PERSON] \~виїхала за\~кордон і\~з того\~часу вона\~з нею\~не спілкувалась.\~Діти залишилися\~проживати разом\~із батьком\~ [PERSON] .\~Її сестра\~життям дітей\~не цікавиться,\~не займається\~їх утриманням\~та вихованням.\~Ходять чутки,\~що [PERSON] \~має стосунки\~з іншим\~чоловіком.\~Вихованням та\~утриманням дітей\~ повністю\~займається [PERSON] .\~Діти забезпечені всім необхідним для повноцінного фізичного та духовного розвитку. Позивач відвідує батьківські збори, проходить з дітьми необхідні медичні огляди, завозить та забирає доньку з танцювального гуртка. В свою чергу [PERSON] повністю самоусунулась від утримання та виховання дітей. Неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона проживає разом із батьком і братом [PERSON] по [ADDRESS] . Весною 2022 році її мати виїхала за кордон та обіцяла приїхали, але більше трьох років їй невідомо, де знаходиться мати. Вона відвідує школу. Її вихованням та забезпеченням всім необхідним повністю займається батько, інколи допомагає бабуся. [PERSON] та батьківські збори відвідує батько. Жодних подарунків з того часу мати не передавала та не приїжджала до них. Вона неодноразово телефонувала до матері, але вона не підіймає слухавки. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні надав наступні пояснення: він навчається в 5 класі проживає разом із батьком та сестрою по [ADDRESS] . Мати більше трьох років тому виїхала за кордон. На початку мати телефонувала та підтримувала зв`язок, але потім припинила телефонувати і він з нею не спілкується. Його вихованням повністю займається батько, школу та батьківські збори відвідує батько. Він забезпечений всім необхідним. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що 23 липня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції у Вінницькій області. Відповідач змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.11). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] в м.Ямпіль Ямпільського району Вінницької області народилась [PERSON] , батьками якої вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] в м.Ямпіль Ямпільського району Вінницької області народився [PERSON] , батьками якого вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). З копії витягу з реєстру територіальної громади від 02 травня 2025 року встановлено, що [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.10). З копії витягу з реєстру територіальної громади від 20 березня 2025 року встановлено, що [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.13). З копії витягу з реєстру територіальної громади від 20 березня 2025 року встановлено, що [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.16). З копії характеристики від 07 травня 2025 року №01-21/222 виданої директором ліцею імені Івана Богуна Ямпільської міської ради Вінницької області встановлено, що [PERSON] навчається з першого класу з 2021 року в ліцеї імені Івана Богуна Ямпільської міської ради Вінницької області. Відзначають лише активну участь батька [PERSON] , в освітньому процесі. З 2022 року він регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами дитини, допомагає у виконанні домашніх завдань. Підтримує зв`язок з класним керівником, така підтримка батька позитивно впливає на успішність та розвиток дитини (а.с.14). З копії характеристики від 22 травня 2025 року №01-21/252 виданої директором ліцею імені Івана Богуна Ямпільської міської ради Вінницької області встановлено, що [PERSON] навчається з першого класу з 2018 року в ліцеї імені Івана Богуна Ямпільської міської ради Вінницької області. Відзначають лише активну участь батька [PERSON] , в освітньому процесі. З 2022 року він регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами дитини, допомагає у виконанні домашніх завдань. Підтримує зв`язок з класним керівником, така підтримка батька позитивно впливає на успішність та розвиток дитини (а.с.17). З копії відомостей про зареєстрованих у житловому приміщені осіб встановлено, що в житловому будинку по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). З копії договору купівлі-продажу від 17 серпня 2018 року, копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №134790309 та копії технічного паспорта встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.19-20). З копії договору купівлі-продажу від 17 серпня 2018 року та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №134790309 встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 0525610100:01:011:0011 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.21-22). З копії довідки від 01 травня 2025 року встановлено, що [PERSON] за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався (а.с.23). З копії довідки від 01 травня 2025 року встановлено, що [PERSON] за медичною допомогою до лікаря-нарколога не звертався (а.с.24). З копії довідки-характеристики від 01 травня 2025 року встановлено, що [PERSON] до адміністративної відповідальності за останні 12 місяців при адміністративній комісії Ямпільської міської ради не притягався (а.с.25). З копії витяга з реєстру платників єдиного податку №2490 встановлено, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем (а.с.26). З копії витяга з інформаційно-аналітичної системи «облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей» встановлено, що [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с.27). З копії депутатського акта обстеження від 02 червня 2025 року встановлено, що з 10 березня 2022 року [PERSON] по теперішній час за місцем проживання відсутня. Зі слів учасників огляду остання залишила місце проживання та виїхала з м.Ямпіль у невідомому напрямку. За вказаний період [PERSON] вихованням та утриманням свого сина [PERSON] та доньки [PERSON] не займалась, а саме не брала участі в їх вихованні та утриманні, не цікавилась їх навчанням, не піклувалась про дітей, не проявляла заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами і досягненнями, не цікавиться їх станом здоров`я. На даний час [ADDRESS] фактично проживають [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с.32). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку: Статтею 13 ЦПК України\~визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог\~ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Із матеріалів справи слідує, що сімейне життя між подружжям фактично припинено, протилежні погляди на шлюб, сім`ю та на виховання дітей призвело до припинення шлюбних відносин, у тому числі до припинення сумісного проживання сім`ї. Згідно зі\~ст.51 Конституції України\~та ч.1\~ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110\~цього Кодексу. Згідно\~ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положення\~ст.112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Так, згідно з положень ч.3\~ст.115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Таким чином встановлено, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально, збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Задовольняючи позовну вимогу про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу\~одна з основних його засад. Шлюб\~це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно ч.2\~ст.315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а також несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. На підставі ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. На підставі ч.5 ст.150 СК передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За ч.1 ст.151 СК батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч.2 ст.155 СК батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ч.ч.2,3 ст.157 СК той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. На підставі ст.141 СК встановлюється рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За загальним правилом розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.180, ч.1 ст.181 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. При цьому визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини відповідно до ч.8 ст.7 СК та ст.11 Закону України «Про охорону дитинства». Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. З огляду на зазначене, вбачається, що у справі, яка розглядається, наявний спір про право, зокрема, спір щодо участі одного з батьків у вихованні дітей та/або ухилення від участі у вихованні, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження із залученням органу опіки та піклування відповідно до ч.4, 5 ст.19 СК. Тобто факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. Аналогічна правова позиція була викладена Великою палатою Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року по справі №201/5972/22. При цьому доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане із настанням обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Аналогічна правова позиція була викладена Великою палатою Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року по справі № 201/5972/22. Суд вказує, що незважаючи на проживання матері окремо від дітей, це не впливає на обов`язок [PERSON] піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати їх до самостійного життя, а також на її обов`язок утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Натомість, на підставі встановлених судом обставин справи вбачається, що [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки щодо неповнолітніх дітей. Судом було враховано встановлені обставини справи, за якими неповнолітні донька та син сторін, з березня 2022 року постійно мешкають із батьком. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] фактично одноосібно утримує та виховує своїх дітей, оскільки доказів утримання спільних для сторін дітей з боку матері суду не було надано. Позивач просив встановити факт того, що він самостійно виховує та повністю утримує своїх дітей та факт відсутності участі [PERSON] у вихованні та утриманні неповнолітніх сина та доньки, так як протягом тривалого часу відповідач з дітьми не бачиться, не займається їх вихованням, здоров`ям та утриманням, не цікавиться навчальним та розвиваючим процесами, перебігом відвідування дітьми додаткових занять, не переймається психологічним станом, коштів на утримання дітей не надає та проживає окремо від дітей з березня 2022 року. На підтвердження своїх доводів позивачем надано пояснення свідків, що підтвердили факт самостійного утримання та виховання позивачем дітей та відсутності участі матері дитини у вихованні доньок. Так, [PERSON] та [PERSON] вказали, що [PERSON] є чудовим батьком, який повністю замається дітьми. Окрім цього, неповнолітні діти в судовому засіданні теж вказали, що проживають разом із батьком, який займається їх утриманням та вихованням, а матір вони з березня 2022 року не бачили. На переконання суду, виходячи із доказів, що містяться в матеріалах справи, позивач довів, що як відвідуванням школи, так і додаткових гуртків та вихованням дітей в цілому, займається безпосередньо [PERSON] вже протягом достатнього періоду часу. Позивач повністю утримує дітей та самостійно їх виховує, зокрема купує та готує їм їжу, одяг, взуття, подарунки, сплачує кошти за медичні послуги, оплачує додаткові заняття для нормального розвитку дітей, відповідно до їх віку. Встановлення факту\~самостійного виховання\~та утримання\~позивачем сина\~та доньки\~необхідне йому\~для захисту\~прав та\~інтересів в\~першу чергу\~неповнолітніх дітей. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що встановлення факту утримання та виховання самостійно позивачем своїх дітей впливає на можливість здійснення ним права на захист прав та інтересів неповнолітніх доньки й сина, діяти в їх інтересах у випадках передбачених Законом незалежно від волі матері дітей. Отже, встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей не суперечить законодавству і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та має для позивача юридичне значення. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи позовна вимога про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей позивачем підлягає задоволенню. Ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 грудня 1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Разом із тим, так як донька та син проживають разом з батьком, останній повністю здійснює їх утримання, у той час як мати [PERSON] проживає окремо, свій обов`язок з утримання дітей не виконує, гроші кошти чи іншу допомогу не надає, проте може, бо є працездатною, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За\~ст.181 ЦПК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідності до\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким чином, при сплаті відповідачем аліментів у зазначеному вище розмірі забезпечується наша рівність при несенні обов`язку утримання дитини. Відповідно до вимог\~Сімейного кодексу України\~ст.ст.182-184, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2\~статті 183 Сімейного кодексу України\~визначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З огляду на викладене, беручи до уваги матеріальне становище сторін: позивача, на утриманні якого є двоє неповнолітніх дітей, а також відповідача, стосовно якої відсутні відомості про її непрацездатність, стан здоров`я, про наявність у неї інших утриманців, а тому суд визнає необхідним визначити розмір стягнення з [PERSON] аліментів на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Суд вважає, що аліменти на утримання дітей у вказаному розмірі будуть достатніми для матеріального забезпечення дітей і відповідають принципу рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню дитини. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 18 червня 2025 року, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 18 червня 2025 року. Згідно ст.430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. В силу ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 2422 грн, сплачений позивачем за позовні вимги про розірвання шлюбу та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, а також на користь держави у сумі 1211,20 грн, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved