Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~07.03.2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом до Новоодеської міської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~У позовній заяві посилався на те, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . За життя, 03 листопада 2017 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого [PERSON] , [INFO] заповів все належне йому на час смерті майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, а також все те, на що він за законом матиме право. На час смерті у власності [PERSON] перебували: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 21 червня 1986 року, зареєстрованого Вознесенським БТІ за № 3159 від 21 червня 1986 року; земельна ділянка для обслуговування житлового будинку за адресою [ADDRESS] , відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії МК 1165 від 19 травня 1994 року. Спадщину по заповіту після смерті спадкодавця [PERSON] прийняла вчасно, спадкову справу заведено Державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори, спадкова справа № 49/2022. Звернувшись до Новоодеської державної нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, позивачу було роз`яснено, що не можливо видати свідоцтва про право на спадщину саме на житловий будинок та земельну ділянку, так як відсутні оригінали правовстановчих документів на спадкове майно. Вказуючи що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті свого дідуся [PERSON] , інших спадкоємців\~немає, представник позивача просив визнати за позивачем у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 21 червня 1986 року, зареєстроване Вознесенським БТІ за № 3159 від 21 червня 1986 року; земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,0937га за тією ж адресою, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії МК 1165 від 19 травня 1994 року. Позивач та її представник у підготовче судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяви про розгляд справи без їх участі та просив позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про розгляд справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 31.03.2022 року виданого Новоодеським ВДРАЦС у Миколаївському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м. Одеса). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 21 червня 1986 року, зареєстрованого Вознесенським БТІ за № 3159 від 21 червня 1986 року; земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,0937га за тією ж адресою, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії МК 1165 від 19 травня 1994 року. Як видно із спадкової справи розпочатої до майна померлого [INFO] [PERSON] , позивач є єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Відомостей про існування осіб, що мали б право на обов`язкову частку у спадщині, судом не встановлено. Матеріали спадкової справи містять заповіт [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори 03.11.2017 року за реєстровим №1-2056, за яким він заповів все належне йому на час смерті майно [PERSON] , [INFO] . Вказаний заповіт є чинним. Разом з тим у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, через що вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1235\~ЦК України надається право заповідачу на призначення спадкоємців. Згідно ст.ст.\~1223,\~1245\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 Цього Кодексу, на загальних підставах. За правилами ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкування за заповітом чи за законом, в тому числі і обов`язкової частки є правом, а не обов`язком спадкоємця. У зв`язку з чим, такі особи мають реалізувати своє право шляхом здійснення визначених законом дій щодо прийняття спадщини, та, відповідно, або можуть відмовитися від реалізації нього, в тому числі не вчиненням дій, направлених на прийняття спадщини у визначеному законом порядку. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї За роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на нерухоме майно в тому числі: у випадку наявності заповіту - до осіб, що визначені у заповіті, а за його відсутності - до спадкоємців за законом у порядку черговості. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред`явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження. У силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Потреба у застосуванні такого способу виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджено відповідними доказами, не визнається іншими особами або ними оспорюється (пункт 37 Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Отже, у разі втрати, пошкодження або відсутності правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця, та неможливістю у зв`язку з цим отримати свідоцтва про право на спадщину за законом, права спадкоємців можуть бути захищені в судовому порядку у спосіб, визначений ст. 392 ЦК України. Згідно з п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України ,,Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до цього Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі оригіналів правовстановлюючих документів. Згідно положень ч.4 ст. 200 та ч.4 ст.206 ЦПК України, суд у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд приходить до висновку, що визнання права власності за позивачем на спадкове майно не порушить прав інших осіб, тому позовні вимоги є обґрунтованими. Оскільки позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] за заповітом, на все належне останньому на час смерті майно, у тому числі: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 21 червня 1986 року, зареєстрованого Вознесенським БТІ за № 3159 від 21 червня 1986 року; земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,0937га за тією ж адресою, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії МК 1165 від 19 травня 1994 року, які на час відкриття спадщини дійсно належали спадкодавцю на праві власності і це право не припинилося в наслідок його смерті, спадкоємці які мають право на обов`язкову частку у спадщині відсутні, то позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на вищевказане нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом підлягають задоволенню.

Outcome: approved