Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА»в системі «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 443070-КС-003 про надання кредиту від 28.03.2023 в розмірі 60779,42 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.03.2023 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту № 443070-КС-003 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Договору, кредитодавець надав позичальникові кредит у розмірі 12000,00 грн на засадах строковості, поворотності та платності, на умовах сплати процентів за користування кредитом. Кредитним договором визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3. кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 12000,00 грн шляхом перерахування на його банківську картку, яку ним було вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Крім того, 29.03.2023 між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 443070-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписану у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «БІЗПОЗИКА» надало позичальнику додатково кредит в сумі 5000,00 грн. Комісія, пов`язана з наданням додаткового кредиту, склала 750,00 грн. 09.06.2023 між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 443070-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписану у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «БІЗПОЗИКА» надало позичальнику додатково кредит в сумі 12000,00 грн. Комісія, пов`язана з наданням додаткового кредиту, склала 1800,00грн. 22.08.2023 між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 3 до Договору № 443070-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписану у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 26.12.2023р.» Також сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти «Строк Кредиту» в новій редакції, а саме: «Строк Кредиту: 40 тижнів.» Боржник [PERSON] свої зобов`язання за Договором № 443070 КС-003 про надання кредиту належним чином не виконував, а лише частково сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 443070-КС-003 позичальника [PERSON] , чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 443070-КС-003 відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 443070-КС-003 на загальну суму 41880,43 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Зважаючи на неналежне виконання відповідачем своїх кредитних зобов?язань, у нього перед відповідачем виникла заборгованість за Договором № 443070-КС-003 в загальному розмірі 60779,42 грн, яку позивач просить з нього стягнути. За вх. № 13600 від 27.05.2024 через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] - адвоката Хоменка І.М. надійшла зустрічна позовна заява до ТОВ «Бізнес Позика» про захист прав позивача та визнання недійсним договору кредиту, в якій він просить визнати недійсним Договір № 443070-КС-003 про надання кредиту, укладений між Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] 28.03.2023, з усім додатковими угодами до нього. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що Договір № 443070-КС-003 про надання кредиту від 28.03.2023 з усіма додатковими угодами до нього повинен бути визнаний судом недійсним, адже кредитний договір містить несправедливі умови, ставка (в перерахунку на річний відсоток) значно перевищує ринкову (навіть для позик із високим ризиком), адже згідно п. 2.9. договору орієнтовна реальна річна процентна ставка становить: 9168,16 процентів. Крім того, в порушення вимог закону позивач не повідомив його перед укладенням кредитного договору інформацію, передбачену законом про захист прав споживачів, посилаючись на те, що за змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема: про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. За вх. № 13601 від 27.05.2024 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Хоменка І.М. надійшов відзив на позовну заяву ТОВ «Бізнес Позика», в якому зазначено, що зі змісту позову вбачається, що [PERSON] сплатив Товариству з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» на виконання умов Договору № 443070-КС-003 про надання кредиту кошти на загальну суму 41880,43 грн, що значно перевищує суму отриманих ним коштів, а також відсотків визначених договором, тому позов є безпідставним та не обґрунтованим. Крім того, позивач до суду не подав первинні документи оформлені відповідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які б підтверджували суму заборгованості [PERSON] згідно Договору № 443070-КС-003 про надання кредиту, тому позов є не підтверджений достатніми та належними доказами, у зв?язку з чим не підлягає до задоволення. За вх. № 13970 від 29.05.2024 від представника ТОВ «Бізнес Позика» Виноградова Ю.Е. надійшла відповідь на відзив, з якої вбачається, що у відзиві на позовну заяву сторона відповідача не заперечує наступних юридичних фактів: укладення кредитного договору та додаткових угод з позивачем; отримання кредитних коштів за кредитним договором та додатковими угодами до кредитного договору; здійснення платежів за кредитним договором; наявність заборгованості за Кредитним договором. Крім того, матеріалами справи підтверджено перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» коштів за кредитним договором відповідачу, а саме довідкою про перерахування коштів на вказаний відповідачем банківський рахунок. Вказана довідка сформована технологічним оператором платіжних послуг ТОВ «Платежі Онлайн», який надає послуги позивачу на підставі Договору про надання послуг № ПГ-5 від 04.11.2020. Також, 29.03.2023 між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 443070-КС-003 про надання кредиту, за умовами якої позичальнику додатково надано кредит в сумі 5000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника, яку ним вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про перерахування коштів. Вказане підтверджується довідкою сформованою у платіжній системі «ТАС Pay». Довідка була надана позивачу на підтвердження успішності проведених операцій Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК», що надає посередницькі послуги ТОВ «БІЗПОЗИКА» з кредитування клієнтів за допомогою платіжної системи «ТАС Pay». 09.06.2023 між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 443070-КС-003 про надання кредиту, за умовами якої ТОВ «БІЗПОЗИКА» надало позичальнику додатково кредит в сумі 12000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника, яку ним було вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про перерахування коштів. Довідка сформована технологічним оператором платіжних послуг ТОВ «Платежі Онлайн», який надає послуги позивачу на підставі Договору про надання послуг № ПГ-5 від 04.11.2020. Боржник частково виконував свої зобов`язання за кредитним договором, адже здійснив часткову оплату за Договором № 443070-КС-003 на загальну суму 41880,43 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Крім того, до позовної заяви був доданий детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором, який ґрунтується на умовах кредитного договору та узгоджується з матеріалами справи. Всі платежі відповідача за кредитним договором були враховані у розрахунку заборгованості за кредитним договором. Відповідач у відзиві на позовну заяву не пояснює, чому на його думку розрахунок, який до позовної заяви був доданий позивачем, є необґрунтованим, та таким, що не узгоджується з матеріалами справи. Відповідач не був позбавлений можливості надати свій розрахунок заборгованості за кредитним договором. Стосовно нарахованих процентів зазначено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15012500, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Згідно з п. 3.2. кредитного договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку № 1 до Договору. Згідно з п. 3.2.1. кредитного договору у разі погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку № 1 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. Договору. Згідно з п. 3.2.2. кредитного договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку № 1 до Договору, та до закінчення терміну дії Договору. Відповідно до п. 3.2.3. кредитного договору сторони на момент укладення Договору встановили графік платежів (зі змінами та доповненнями відповідно до умов Додаткових угод до Кредитного договору), припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка. Встановлений цим пунктом кредитного договору графік платежів, який передбачає сплату відповідачем платежів на погашення заборгованості за тілом, процентами та комісією за надання кредиту. Процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому Договорі, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування та дня повернення кредиту. Кредитним договором встановлюється орієнтований графік платежів за кредитним договором. Порушення позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення кредиту. Всі істотні умови Кредитного договору, зокрема тип кредиту, його строк, процентна ставка, комісія за надання кредиту, строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо встановлені не у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту, та у Кредитному договорі , який уклав відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Чинне національне законодавство не наділяє суд правом зменшення суми процентів, які позичальник зобов`язаний сплачувати відповідно до умов Кредитного договору та норм Цивільного кодексу України. Суду надані докази направлення на електронну адресу відповідача кредитного договору та Правил, також Додаткових угод до кредитного договору, які були відправлені йому одразу після укладення кредитного договору та Додаткових угод. Адреса електронної пошти була надана відповідачем під час укладення кредитного договору, що підтверджується анкетою клієнта (витягом з інформаційно телекомунікаційної системи - https://my.bizpozyka.com/), копія якої була додана до позовної заяви та міститься в матеріалах справи. Кредитний договір, стягнення заборгованості за яким є предметом розгляду даної справи, є вже третім кредитним договором, який укладено відповідачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика». Вказане свідчить, що відповідач достовірно знав про порядок укладення кредитного договору та про всі інші типові умови кредитування у ТОВ «Бізнес Позика», оскільки він вже давно користується послугами ТОВ «Бізнес Позика» з надання кредитів. За вх. № 15005 від 10.06.2024 від представника ТОВ «Бізнес Позика» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначено, що на думку сторони відповідача за зустрічним позовом, зустрічна позовна заява, у якій сторона позивача за зустрічним позовом просить суд визнати кредитний договір разом з усіма Додатковими угодами до кредитного договору недійсними, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦКУ підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У зустрічній позовній заяві сторона позивача не надала жодних належних та достатніх пояснень щодо того, які саме вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, були начебто недодержані сторонами в момент укладення кредитного договору та Додаткових угод до Кредитного договору. Із змісту зустрічної позовної заяви випливає, що сторона позивача просить визнати кредитний договір та Додаткові угоди до кредитного договору недійсними через їх несправедливі умови щодо розміру процентів за кредитним договором. Крім того, несправедливі умови щодо розміру процентів за кредитним договором не є підставою для визначення кредитного договору та додаткових угод недійсними через недотримання загальних вимог до чинності правочину, які зазначені у ст. 203 ЦКУ. У зв`язку з цим, стороною позивача був обраний неналежний спосіб захисту. При цьому, сторона позивача не заперечує таких фактів, як: укладення кредитного договору та Додаткових угод з ТОВ «Бізнес Позика»; отримання кредитних коштів за кредитним договором та Додатковими угодами до кредитного договору; здійснення платежів за кредитним договором; наявність заборгованості за кредитним договором. 28.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Договір № 443070-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Також, після укладення кредитного договору, між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено три Додаткові угоди до кредитного договору, у яких був зафіксований розмір заборгованості позивача за кредитним договором на дату укладення відповідної додаткової угоди. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 443070-КС-003, позивач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 443070-КС-003 на загальну суму 41880,43 грн, чим вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Позивач був обізнаний про порядок укладення кредитних договорів та про всі інші типові умови кредитування у ТОВ «Бізнес Позика», оскільки він вже давно користується послугами ТОВ «Бізнес Позика» з надання кредитів. Також звертаємо увагу суду, що протягом строку дії кредитного договору [PERSON] не звернувся до суду із заявою про розірвання кредитного договору чи визнання його або Додаткових угод (чи їх окремих положень) недійсними. Позивачу було чудово відомо про його обов`язок по сплаті процентів та комісії за надання кредиту за кредитним договором, оскільки такий обов`язок був чітко визначений у кредитному договорів та графіку платежів за кредитним договором (зі змінами відповідно до Додаткових угод). Позивач здійснював платежі за кредитним договором знаючи про те, що вони будуть розподілятися на погашення його заборгованості за процентами та комісією за надання кредиту, та не заперечував проти цього протягом всього строку дії кредитного договору. Позивач вирішив звернутися із зустрічним позовом, у якому він просить суд визнати кредитний договір та Додаткові угоди недійсними через несправедливі умови щодо розміру процентів за кредитним договором лише після того, як ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. Така мінлива правова позиція [PERSON] щодо свого обов`язку по сплаті процентів за кредитним договором є порушенням принципу добросовісної поведінки. До укладання Договору позичальник отримав від кредитодавця інформацію та документи, надання яких передбачені законодавством України та погодився з ними. Крім того, всі істотні умови кредитного договору, зокрема тип кредиту, його строк, процентна ставка, комісія за надання кредиту, строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо встановлені не у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту, а у кредитному договорі, який уклав відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Тому, у зв?язку із зазначеним просить у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ТОВ «Бізнес Позика» про визнання кредитного договору та Додаткових угод недійсними - відмовити у повному обсязі. Представник позивача за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом в судове засідання не з?явився, неодноразово надсилав до суду заяви, в яких просив справу розглядати за відсутності представника ТОВ «Бізнес Позика», первісний позов просив задовольнити, а у зустрічному позові просив відмовити. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник адвокат Хоменко І.М. в судове засідання не з?явилися. Від адвоката Хоменка І.М. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність [PERSON] , просив відмовити у задоволенні позову ТОВ «Бізнес Позика» до [PERSON] , а зустрічний позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. Із досліджених доказів судом встановлено, що 28.03.2023 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту № 443070-КС-003 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 28.03.2023 було направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 443070-КС-003 про надання кредиту, який прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 443070-КС-003 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. ТОВ «БІЗПОЗИКА» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-6682 на його номер телефону [NUMBER] , який ним було введено/відправлено. Відповідно до п. 2.1 Договору кредиту ТОВ «БІЗПОЗИКА» надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 12000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а він, у свою чергу, зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Умовами вказаного кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 12000,00 грн шляхом перерахування на його банківську картку № [NUMBER] , яку ним було вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. 29.03.2023 між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 443070-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписану у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «БІЗПОЗИКА» надало позичальнику додатково кредит в сумі 5000,00 грн. Комісія, пов`язана з наданням додаткового кредиту, склала 750,00 грн. 09.06.2023 між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 443070-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписану у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «БІЗПОЗИКА» надало позичальнику додатково кредит в сумі 12000,00 грн. Комісія, пов`язана з наданням додаткового кредиту, склала 1800,00грн. 22.08.2023 між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 3 до Договору № 443070-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписану у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 26.12.2023р.» Також сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти «Строк Кредиту» в новій редакції, а саме: «Строк Кредиту: 40 тижнів.» Як вбачається із наданої АТ КБ «ПриватБанк» Виписки за договором б/н за період з 28.03.2023 по 12.02.2024 по рахунку [PERSON] (картка № [NUMBER] ), останній користувався наданими йому кредитними коштами. Проте умови кредитного договору [PERSON] не виконував належним чином, оскільки лише частково повернув кошти, отримані у користування, та кошти за користування кредитом, у зв`язку з чим у нього перед позивачем утворилася заборгованість, яка станом на 12.02.2024 становить 60779,42 грн, яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 23708,73 грн та суми прострочених платежів по процентах - 37070,69 грн. Відповідно до наданого позивачем Розрахунку заборгованості кошти, внесені відповідачем за вказаним кредитом в розмірі 41880,43 грн, були враховані при формуванні заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, представник відповідача [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить визнати вищевказаний кредитний договір та додаткові угоди недійсними, посилаючись на те, що вони містять несправедливі умови та завищену процентну ставку. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Згідно з приписами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Із аналізу вказаної норми чинного законодавства слідує, що дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до вимог статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 2 статті 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як передбачено статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Закон України «Про електронну комерцію» є спеціальним законодавчим актом, що регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів та встановлює певні особливості щодо порядку та умов його укладення (підписання) у порівнянні із загальними правовими нормами щодо порядку укладення правочинів, визначені в чинному законодавстві України. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідача належним чином було ідентифіковано в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача, шляхом направлення та прийняття оферти через телекомунікаційну систему за допомогою одноразового ідентифікатора на його номер телефону [NUMBER] . Відповідно до частини четвертої статті 14 ЗУ «Про електронну комерцію» ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції. Відповідач був ознайомлений з умовами кредитування та підписав їх одноразовим ідентифікатором UA-6682, що підтверджується візуальною формою. За встановленими у цій справі обставинами кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Тобто, із зазначеного вбачається, що між позивачем та відповідачем укладено Кредитний договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін, та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково виконував умови укладеного Кредитного договору, тобто сплачував кошти на загальну суму 41880,43 грн. Вказане свідчить про те, що він прийняв умови договору та погодився з ними. Відповідач у зустрічному позові ставить питання про визнання кредитного договору та додаткових умов недійсними. Проте чинним законодавством чітко визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із частиною першою, третьою, п`ятою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Частиною другою статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Даними про сукупну вартість кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов`язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги. Нормами цивільного законодавства передбачено, як визнання правочину недійсним в цілому, так і визнання недійсним окремих його положень, а також передбачено можливість визнання правочину недійсним в цілому, якщо недійсність окремих його положень тягне за собою недійсність інших його частин і недійсність правочину в цілому. У разі встановлення, що позичальнику не була надана повна та достовірна інформація про умови кредитування і сукупну вартість кредиту та визнання недійсними окремих умов про встановлення несправедливих платежів та комісій: за дії, які банк вчиняє на власну користь; які не є послугою в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», при відсутності достатніх даних для визнання решти умов і договору в цілому несправедливими, відсутності достатніх даних щодо нечесної підприємницької практики чи введення позивача в оману, відсутні правові підстави для визнання кредитного договору недійсним у цілому, не встановивши обставин, які можна кваліфікувати як несправедливі умови і які можуть мати наслідком недійсність договору загалом. У разі встановлення, що позичальник здійснював платежі на виконання умов договору, які визнанні недійсними, він має право на проведення відповідного перерахунку, або повернення зайво сплачених коштів. Такий правовий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 61-1536св17. Обравши способом захисту своїх прав визнання кредитного договору недійсним з підстав, передбачених статтею 230 ЦК України та статтями 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач з урахуванням принципу змагальності сторін зобов`язаний був довести наявність правових та фактичних підстав для задоволення вимог, натомість належних і допустимих доказів на спростування презумпції правомірності правочину не надав. Укладений між сторонами кредитний договір та додаткові угоди до нього не вчинені під впливом обману, не є несправедливими, не суперечать принципу добросовісності, не мають істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища позивача, як споживача кредитних послуг. Обравши самостійно на власний розсуд кредитора, позивач перед укладанням кредитного договору отримав у повному обсязі передбачену законодавством інформацію щодо умов кредитування, та підписавши його, засвідчив надання йому банком повну, достовірну та вичерпну інформацію щодо умов отримання, користування та повернення кредиту. Доказів протилежного стороною позивача за зустрічним позовом не надано. Доводи представника позивача за зустрічним позовом про те, що кредитний договір було укладено із порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає безпідставними, оскільки спірний кредитний договір та додаткові угоди до нього підписані сторонами (позичальник визнав ту обставину, що ним був підписаний кредитний договір), які досягли згоди з усіх істотних умов договору, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Крім того, суд бере до уваги те, що позичальник на момент укладення договору у 2023 році не заявляв заперечень чи додаткових вимог щодо умов спірного договору, а з позовом про визнання його недійсним звернувся до суду лише у травні 2024 року, тобто після звернення до нього з позовом ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення заборгованості. Як вбачається зі змісту оспорюваного договору, в ньому не містяться жодні положення, які Закон України «Про захист прав споживачів» визначав би як несправедливі та такі, які спричиняють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Підписуючи оскаржуваний кредитний договір та додаткові угоди до нього, позивач погодився з усіма умовами щодо отримання кредиту, повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, встановлені договором. Враховуючи викладене та беручи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач за зустрічним позовом, як на підстави позовних вимог, зокрема, щодо порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів», не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, суд вважає зустрічний позов необґрунтованим, безпідставним та недоведеним, у зв`язку з чим в його задоволенні необхідно відмовити. При цьому позовні вимоги первісного позивача про стягнення зі [PERSON] заборгованості за Кредитним договором у розмірі 60779,42 грн. знайшли своє підтвердження, оскільки обґрунтовані та підтверджені наданими доказами, у зв?язку з чим їх належить задовольнити. На підставі статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved