Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

ТОВ "Споживчий\~центр"\~звернулось до\~Хмільницького міськрайонного\~суду Вінницької\~області із\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 грудня 2024 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 20.12.2024-100001979 шляхом підписання цифровим електронним підписом пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та заявки на отримання кредиту, що є невід`ємною частиною договору. Відповідно до умов договору, відповідачу надано кредит у розмірі 19 000,00 грн, строком користування 140 календарних днів. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, шляхом перерахування коштів відповідачу, натомість відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, а саме була проведена лише часткова оплата 02 січня 2025 року у розмірі 4 092,57 грн та 16 січня 2025 року у розмірі 4 092,57 грн, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову утворилась заборгованість у розмірі 49 747,90 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 18 984,86 грн, по процентам в розмірі 21 263,04 грн та неустойки 9 500,00 грн. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 20.12.2024-100001979 від 20 грудня 2024 року в розмірі 49 747,90 грн, а також судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 04 серпня 2025 року року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до судового розгляду. Відповідач у встановлений законом строк надав до суду відзив на позовну заяву, наступного змісту. Так, відповідач стверджує, що він кредитного договору, роздруківку якого долучено в якості копії до позовної заяви, не укладав, відповідно не погоджував процентну ставку та інші кабальні умови кредитування. Жодний наданий позивачем доказ не підтверджує узгодження саме цих кредитних умов та перерахування суми позики на рахунок відповідача. Таким чином, вимоги про стягнення процентів та комісії за договором є необґрунтованими. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не надано детального розрахунку заборгованості, у зв`язку із чим відповідач просить врахувати власний розрахунок заборгованості, а саме 33 780,72 грн, з яких 15 934, 30 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17 846,42 грн - заборгованість за процентами, який проведений із врахуванням виплат 02 січня 2025 року у розмірі 4 092,57 грн та 16 січня 2025 року у розмірі 4 092,57 грн. Щодо стягнення неустойки заперечив, посилаючись на п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Судові витрат просив залишити за позивачем. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час, день та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Позивач у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав, до лав ЗСУ не призивався (довідка №6572 від 19 серпня 2025 року), просив врахувати в викладені у відзиві обставини. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України\~«Про електронну\~комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 20 грудня 2024 року між ТОВ "Споживчий\~центр" та [PERSON] укладено кредитний договір № 20.12.2024-100001979 шляхом прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), яка розміщена на сайті кредитора та підписанням заявки після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та схвалення їх кредитором, а також підписанням відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), які сформовані на сайті кредитора та підписані позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в sms-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. З договору слідує, що кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію, якщо вона встановлена договором. Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредит надається позичальнику на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту та сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту - кредитна лінія; строк, на який надається кредит та дата повернення (виплати) кредиту, встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору (п.3.1-3.3 пропозиції). Відповідно до п. 4.1, 4.3 пропозиції, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11хх-хххх-5464. Днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. Відповідно до умов заявки, сума кредиту становить 19 000,00 грн, строком на 140 днів з дати його надання, тобто з 20 грудня 2024 року по 08 травня 2025 року. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит. Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, номер пароля Е167, який останній отримав в смс-повідомленні надісланого товариством на номер телефону відповідача, який вказаний останнім при його ідентифікації на сайті. ТОВ "Споживчий центр" свої зобов`язання за кредитним договором № 20.12.2024-100001979\~від 20\~грудня 2024\~року виконало в повному обсязі шляхом перерахунку коштів на банківську картку відповідача, яка зазначена останнім у заявці, що підтверджується листом ТОВ "Універсальні платіжні рішення". Відповідач здійснив часткове погашення кредиту 02 січня 2025 року у розмірі 4 092,57 грн та 16 січня 2025 року у розмірі 4 092,57 грн. Судом установлено укладення між сторонами кредитного договору та погодження істотних умов кредитного договору. Матеріали справи містять достатньо доказів отримання відповідачем кредитних коштів та їх використання. Крім того, укладення кредитного договору між сторонами підтверджується здійсненням відповідачем часткового погашення заборгованості за спірним договором, що визнається відповідачем. Отже між сторонами існують договірні правовідносини (договір кредиту). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до довідки розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 20.12.2024-100001979 від 20 грудня 2024 року, заборгованість відповідача становить 49 747,90 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 18 984,86 грн, по процентам в розмірі 21 263,04 грн. В свою чергу відповідачем надано свій розрахунок заборгованості, відповідно до якого сума заборгованості за кредитним договором № 20.12.2024-100001979 від 20 грудня 2024 року становить 33 780,72 грн, з яких 15 934, 30 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17 846,42 грн - заборгованість за процентами. Суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим відповідачем, оскільки розрахунок відповідача детальний, враховує умови договору та дві здійснені за кредитом проплати, тоді як позивач власного детального розрахунку заборгованості за спірним кредитним договором не надав, проти розрахунку, наданого відповідачем, не заперечив. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на корить позивача заборгованості за кредитним договором № 20.12.2024-100001979 від 20 грудня 2024 року в розмірі 33 780,72 грн, з яких 15 934, 30 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17 846,42 грн - заборгованість за процентами. При цьому,\~суд зазначає,\~що згідно Постанови Верховного суду України від 16 листопада 2016 року (справа № 6-1746цс16), відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо), а відповідно до Постанови Верховного суду України від 06 вересня 2017 року (справа № 6-2071цс16), за положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону; умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Щодо заборгованості за неустойкою суд зазначає наступне. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з пунктами 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України оголошено воєнний стан з 24 лютого 2022 року. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову в частині стягнення неустойки, так як протягом періоду її нарахування діяв воєнний стан. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, зокрема розмір відшкодованих судових витрат визначається пропорційно сумі задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення судом позовних вимог із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1 644,90 грн, яка являється пропорційною розміру задоволених позовних вимог (2 422,40*(100*33 780,72:49 747,90):100).

Outcome: approved