Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 218251,44 гривень та судові витрати. В обґрунтування зазначає, що 03.07.2019 року [PERSON] (позичальник) уклав з АТ «Альфа-Банк» (банк) угоду про надання споживчого кредиту шляхом підписання оферти про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631190519, згідно з якою банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених угодою повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені угодою. Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, максимальна сума якого 200000,00 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 35,99% річних, однак своїх зобов`язань за угодою належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 07.02.2025 року заборгованість за угодою складає 218251,44 гривень, з яких 143043,40 грн. прострочене тіло кредиту, 75193,34 грн. відсотки за користування кредитом, 14,70 грн. овердрафт. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», про що 30.11.2022 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи повідомленим судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст.\~223, ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03.07.2019 року між [PERSON] (позичальник) і АТ «Альфа Банк» (банк) шляхом підписання оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту, акцепту пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту, укладено угоду про надання споживчого кредиту № 631190519 (а.с.8-11). Відповідно до умов вказаної угоди, визначено тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, найменування продукту Максимум, ліміт кредитної лінії 200000,00 гривень, процентна ставка за користування кредитною лінією 35,99% річних, тип процентної ставки фіксована, мета кредиту для особистих потреб. Розділом ІV Оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної карти сторони визначили, що обов`язковий мінімальний платіж (далі ОМП) складає 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Дата сплати ОМП визначається відповідно до умов додатку №4 до договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості наведені в тарифах, які є невід`ємною частиною договору. Сторони також погодили щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку у розмірах, необхідних для щомісячної сплати страхового платежу. У розділі VІ Оферти зазначено, що клієнт повністю ознайомлений з усією інформацією щодо видачі кредиту та положеннями Закону України «Про споживче кредитування». 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ Альфа-Банк затверджено рішення про зміну найменування АТ Альфа-Банк на АТ Сенс Банк. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»). До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Із аналізу зібраних у справі доказів можна дійти висновку, що при укладанні кредитного договору сторони узгодили тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, найменування продукту Максимум, ліміт кредитної лінії 200000,00 гривень, процентна ставка за користування кредитною лінією 35,99% річних, тип процентної ставки фіксована, мета кредиту для особистих потреб, розмір обов`язкового мінімального платежу 5% від суми загальної заборгованості, але не менше 50 грн. Виконання кредитором своїх зобов`язань, фактична видача позичальнику кредиту та часткове виконання позичальником зобов`язань щодо повернення тіла кредиту та сплати відсотків за користування кредитом підтверджені позивачем наданням до справи розрахунку заборгованості за кредитом у гривні і виписки по рахунку (а.с.12-19, 20). Встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору. При цьому\~позичальник допустив\~неналежне виконання\~зобов`язання за\~кредитним договором,\~у зв`язку\~з чим\~виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, загальна заборгованість відповідно до кредитного договору №631190519 становить 218251,44 гривень. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору №631190519від 03.07.2019 року АТ «Сенс Банк», яке є правонаступником АТ «Альфа-Банк» у зв`язку із зміною найменування, надав відповідачу кредит. Однак [PERSON] порушив вимоги кредитного договору, а саме не виконав в обумовлені строки зобов`язання щодо повернення кредиту, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. У зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд вважає за можливе позов задовольнити повністю. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, професійна правова допомога Акціонерному товариству «Сенс Банк» надавалася Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» на підставі договору про надання послуг №1006 від 28.01.2025 року (а.с.21-24), за умовами якого замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) за підготовку і подання позовної зави в сумі 375 гривень, за отримання рішення суду 225 гривень, комісійну винагороду від стягнутих коштів на користь замовника 7,85%, копію довіреності від 03.02.2025 року №023781/25, виданої АТ «Сенс Банк» адвокату Проценку М.М. та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Проценка М.М. (а.с.6-7). Водночас,\~договір 28.01.2025\~року укладено\~між АТ\~«Сенс Банк»\~та Адвокатським\~об`єднанням «СмартЛекс»,\~однак довіреність\~банком видана\~адвокату Проценку\~М.М.\~Доказів того,\~що даний\~адвокат працює\~або здійснює\~свою діяльність\~в АО\~«СмартЛекс» та\~дана довіреність\~видана на\~підставі укладеного\~договору від\~28.01.2025\~року суду\~позивачем не\~надано. Крім цього суду не надані докази витрат на професійну правничу допомогу, яка надавалась адвокатом Проценком М.М. Тому, враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, судом не встановлено з досліджених доказів достатніх підстав для стягнення витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved