Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

У червні 2025 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] \~ (далі\~ відповідач) про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.11.2014 року Фастівським міськрайонним судом Київської області ухвалено заочне рішення у справі № 381/4218/14-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову (28.08.2014р.) і до досягнення дитиною повноліття. У подальшому було відкрито виконавче провадження. На даний час змінився сімейний стан позивача, погіршився його матеріальний стан, погіршився стан його здоров`я. [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Разом вони мають трьох дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач є багатодітним батьком, його сім`я проживає разом. Він втратив роботу, а заробітна плата на попередньому місці роботи була мінімальною. Його доходів не вистачає на повноцінне існування його та сім`ї, оплати житла, харчування, одягу та лікування. Таким чином, на даний час він не в змозі оплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у встановленому розмірі Сукупність вказаних обставин змушують позивача звернутись до суду з даним позовом про зменшення розміру стягуваних аліментів з 1/4 частки доходу щомісячно на 1/10 частку доходу щомісячно. У поясненнях на позовну заяву відповідач зазначила, що позивач має заборгованість зі сплати аліментів, яка на даний час становить 109\~113,21 грн. Визначений розмір аліментів є мінімальним на одну дитину. Молодшій дитині позивача уже виповнилось 3 роки, а тому, мати дітей має можливість працювати. При цьому, і сам позивач не позбавлений такої можливості. Так, наразі він працює таксистом. Погіршення стану здоров`я позивача взагалі не підтверджено доказами. Тому, оскільки зменшення розміру аліментів призведе до порушення прав дитини, просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Позивач у судове засідання не з`явився, від представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. В заяві зазначила, що позов не визнає та просить винести рішення згідно чинного законодавства. Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2014 року, у справі № 381/4218/14-ц, серед іншого, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову (28.08.2014р.) і до досягнення дитиною повноліття. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2015 року у справі 381/5149/15-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 18 ЦПК України). Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою\~28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. 17 квітня 2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після чого остання змінила прізвище на « [PERSON] ». На даний час [PERSON] та [PERSON] мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно наданих відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 08.05.2025 року, з січня 2025 року у [PERSON] доходи відсутні. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано\~Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків,\~\~ опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Згідно ч.3 ст.181 СК України\~\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує :\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1\~ст. 191 СК,\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 викладено\~висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами\~України. Як на підставу для задоволення позову [PERSON] посилається на зміну сімейного стану (укладення шлюбу), наявність ще трьох дітей окрім [PERSON] , тяжкий матеріальний стан через повномасштабне вторгнення, втрату роботи, погіршення стану здоров`я. Судом враховано, що розмір аліментів, встановлений рішенням суду, є мінімальним розміром аліментів на одну дитину за ч. 5 ст. 183 СК України та п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України. Крім того, частиною 2,\~3\~ст.\~70\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» передбачено,\~що із\~заробітної плати\~боржника може\~бути утримано\~за виконавчими\~документами до\~погашення у\~повному обсязі\~заборгованості: у\~разі стягнення\~аліментів,\~відшкодування шкоди,\~заподіяної каліцтвом,\~іншим ушкодженням\~здоров`я або\~смертю особи,\~у зв`язку\~із втратою\~годувальника,\~майнової та/або\~моральної шкоди,\~завданої кримінальним\~правопорушенням або\~іншим суспільно\~небезпечним діянням,\~-\~50\~відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Самі по собі тимчасова відсутність роботи, ведення в Україні воєнного стану, наявність інших дітей, не є підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів, оскільки таке зменшення не буде спрямоване на захист прав дитини від шлюбу з відповідачем. Схожі за змістом висновки викладено в постановах Верховного Суду 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20, від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі\~№ 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20). Крім того, з матеріалів справи не вбачається у чому полягає складність в позивача щодо працевлаштування з початку 2025 року. Позивач, будучи особою працездатного віку, батьком чотирьох дітей, зобов`язаний їх утримувати до досягнення ними повноліття. Усвідомлюючи особливу важливість матеріальної стабільності у такому разі, саме по собі твердження про втрату роботи без реального пошуку іншої роботи, не є підставою для зменшення аліментів на утримання сина [PERSON] , оскільки це призведе до порушення прав дитини. Разом з тим, позивач не надав відомостей про стан свого здоров`я, хоча вказував на його погіршення, наявність чи відсутність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Як вбачається із наданих відповідачем відомостей, а саме, довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів, станом на 30.06.2025 року за ним рахується заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] у сумі 109\~113,21 грн. Проте, оскільки у позивача окрім сина [PERSON] є ще троє інших неповнолітніх дітей, яких він на рівні зі старшим сином має утримувати, стягнення з доходу позивача 1/4 частки в першу чергу призведе до порушення їх прав. Молодші діти позивача також мають право на належне утримання. До того ж, закон передбачає, що на трьох дітей можуть стягувати аліменти у розмірі половини доходу платника, але у будь-якому разі стягнення не можуть перевищувати 70% заробітної плати. Отже, враховуючи наявність у позивача, окрім сина [PERSON] , інших дітей, яких позивач також зобов`язаний утримувати до досягнення ними повноліття, суд вважає за доцільне зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання сина згідно заочного рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2014 року, з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку позивача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10-ти прожиткових мінімумів для дитини відповідно віку. При цьому, на думку суду, у такому разі не будуть порушені права старшої дитини, оскільки, враховуючи приписи сімейного законодавства України, на трьох і більше дітей розмір аліментів становить 1/2 частки заробітку, а даним судовим рішенням змінюються розмір стягуваних аліментів до 1/6 частки, то враховуючи наявність у позивача 4 дітей, зазначений розмір узгоджується з приписами закону.

Outcome: partial