Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , її сину [PERSON] (далі - позивач) стало відомо про відсутність у померлої майна, яке могло б бути ним успадковане на підставі заповіту або закону, оскільки таке майно було подароване померлою її внуку - [PERSON] (далі - відповідач).22.09.2020 року про факт такого дарування ні позивачу, ні близьким родичам нічого не було відомо. З даних\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~суб`єкта вбачається,\~що 22.09.2020\~року з\~відповідачем було\~укладено три\~окремі договори\~ дарування\~щодо кожного\~об`єкта нерухомого\~майна,\~зокрема:\~договору дарування\~житлового будинку,\~серія та\~номер №1102-1103\~НМВ169606\~від 22.09.2020\~року,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Твердушкіним\~Р.Д.\~Сокирянського районного\~нотаріального округу\~Чернівецької області; договору дарування\~земельної ділянки,\~серія та\~номер №1104-1105\~НМВ 169607\~від 22.09.2020\~року,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Твердушкіним\~Р.Д.\~Сокирянського районного\~нотаріального округу\~Чернівецької області; договору дарування земельної ділянки, серія та номер №1106-1107 НМВ 169608 від 22.09.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Твердушкіним Р.Д. Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області. З усіх вищенаведених договорів вбачається наявність наступного посвідчу вального напису: «У зв`язку з похилим віком, за її дорученням, у її та моїй, нотаріуса присутності текст договору підписано [PERSON] , справжність підпису якої засвідчую». У проставлених на спірних договорах дарування посвідчу вальних написах приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Твердушкіним Р.Д. зазначено, лише про похилий вік дарувальниці без посилання на її фізичні вади, хворобу чи іншу поважну причину, яка унеможливила самостійне підписання нею цих договорів. Текст спірних договорів дарування не містить також відомостей про причини з яких [PERSON] не мала змоги підписати ці договори. Похилий вік не є вадою і не є хворобою, тому не є підставою для підписання правочину іншою особою. [PERSON] є повнолітнім непрацездатним сином померлої спадкодавці [PERSON] та відповідно до ст..1241 ЦК України має право на обов`язкову участь у спадщині. А тому\~просить визнати\~недійсними:\~договір дарування\~житлового будинку,\~серія та\~номер:\~№1102-1103\~НМВ 169606\~від 22.09.2020\~року,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Сокирянського\~районного нотаріального\~округу Твердушкіним\~Р.Д.;\~договору дарування\~земельної ділянки,\~серія та\~номер №1104-1105\~НМВ 169607\~від 22.09.2020\~року,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Твердушкіним\~Р.Д.\~Сокирянського районного\~нотаріального округу\~Чернівецької області; договору дарування\~земельної ділянки,\~серія та\~номер №1106-1107\~НМВ 169608\~від 22.09.2020\~року,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Твердушкіним\~Р.Д.\~Сокирянського районного\~нотаріального округу\~Чернівецької області.\~Крім цього\~просить скасувати\~державну реєстрацію\~права власності\~на:\~житловий будинок,\~загальною площею\~64,1\~кв.м.\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~реєстраційний номер\~об`єкта нерухомого\~майна \~2174417973240,\~за [PERSON] ,\~на підставі\~договору дарування\~житлового будинку,\~серія та\~номер №1102-1103\~НМВ 169606\~від 22.09.2020\~року,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Твердушкіним\~Р.Д.\~Сокирянського районного\~нотаріального округу\~Чернівецької області,\~проведену 22.09.2020\~року на\~підставі рішення\~про державну\~реєстрацію прав\~та їх\~обтяжень (з\~відкриттям розділу),\~індексний номер:\~54189374\~від 22.09.2020\~року 15:15:19,\~номер відомостей\~про речове\~право:38299973; земельну ділянку,\~загальною площею\~0,1\~га,\~кадастровий номер:\~7324010100:01:001:0380\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~з цільовим\~призначенням:\~для будівництва\~і обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(присадибна\~ділянка),\~реєстраційний номер\~об`єкта нерухомого\~майна \~2174446973240,\~за [PERSON] ,\~на підставі\~договору дарування\~земельної ділянки,\~серія та\~номер №1104-1105\~НМВ 169607\~від 22.09.2020\~року,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Твердушкіним\~Р.Д.\~Сокирянського районного\~нотаріального округу\~Чернівецької області,\~проведену 22.09.2020\~року на\~підставі рішення\~про державну\~реєстрацію прав\~та їх\~обтяжень (з\~відкриттям розділу),\~індексний номер:\~54190393\~від 22.09.2020\~року 15:36:40,\~номер відомостей\~про речове\~право:38300486; земельну ділянку, загальною площею 0,1721 га, кадастровий номер: 7324010100:01:001:0381 за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 21744736732401 за [PERSON] , на підставі договору дарування земельної ділянки, серія та номер №1106-1107 НМВ 169608від 22.09.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Твердушкіним Р.Д. Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області, проведену 22.09.2020 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54190877 від 22.09.2020 року 15:47:15, номер відомостей про речове право: 38301014. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2024 року справу розподілено судді Суському О.І. Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 29.10.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 15.11.2024 року було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження із повідомлення (викликом) сторін. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. Ухвалою Сокирянського районного\~суду Чернівецької\~області від 28.01.2025 року підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду. 11.12.2024 року представником відповідача [PERSON] [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому не погоджується із доводами позивача, викладеними в позовній заяві та вважає за необхідне скористатися своїм процесуальним правом та викласти свої заперечення у відзиві, а саме, що у покійної [PERSON] руки у зв`язку з похилим віком, піддалися скрученню, через що остання була позбавлена можливості самостійно їсти, тримати речі в руці, в тому числі писати, що можуть підтвердити свідки. Під час посвідчення договорів дарування нотаріусом встановлено, що дарувальниця перебувала в ясному розумі, будь-яких вад здоров`я, які б ставили під сумнів ясність намірів дарувальника не встановлено, проте остання попросила, щоб договір підписала її донька, так як вона не могла підписати особисто. Однак, нотаріус не є спеціалістом з медичною освітою, щоб визначати діагноз особи, у зв`язку з чим в договорах дарування останній зазначив причину неможливості підписати договір [PERSON] як «у зв`язку з похилим віком». Таким чином договори були посвідчені нотаріусом у повній відповідності до норм діючого законодавства. Так, договори дарування, що є предметом спору укладені 22.09.2020 року, на момент укладання яких, позивач не мав жодного відношення до майна подарованого на підставі вказаних договорів відповідачу. [PERSON] не є стороною договору та заінтересованою особою, оспорюваних договорів, оскільки вони жодним чином не порушують його права та законні інтереси, у зв`язку з чим, у позивача відсутні будь-які правові підстави для оскарження договорів дарування. Разом з тим, після укладення договорів дарування покійна [PERSON] продовжувала проживати разом з донькою [PERSON] , а її онук [PERSON] доглядав за нею, возив до лікарні тощо. Дарувальниця не виявила бажання розірвати договори дарування, оскільки остаточно прийняла рішення про передачу всього майна своєму онуку відповідачу, який про неї піклувався та забезпечував необхідним. Таким чином,\~з наведеного\~вбачається,\~що договір\~дарування житлового\~будинку,\~серія та\~номер:\~№1102-1103\~НМВ 169606\~від 22.09.2020\~року,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Сокирянського\~районного нотаріального\~округу Твердушкіним\~Р.Д.;\~договору дарування\~земельної ділянки,\~серія та\~номер №1104-1105\~НМВ 169607\~від 22.09.2020\~року,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Твердушкіним\~Р.Д.\~Сокирянського районного\~нотаріального округу\~Чернівецької області; договору дарування земельної ділянки, серія та номер №1106-1107 НМВ 169608 від 22.09.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Твердушкіним Р.Д. Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області були посвідчені нотаріусом у повній відповідності до норм діючого законодавства, а у позивача відсутні будь-які правові підстави на оскарження вказаних договорів, оскільки він не є їхньою стороною чи заінтересованою особою, а тому просить відмовити повністю в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві, вказавши, що відповідач його ввів в оману, що його матір була могла сама підписувати дані договори, вважає, що дані пояснення, докази не потрібно брати до уваги, так як це неправда. Представник позивача, адвокат Шоломіцький І.В. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві та зазначив, що недійсність договорів дарування, підтверджується тим, що договори були вчинені під впливом тяжкої обставини дарувальниці і на матеріально вигідних умовах. Допитані свідки зазначили, що дарувальниця перебувала у важкому стані і лежачою, відповідно аж ніяк її волевиявлення не можна вважати дійсним. Разом з тим, як зазначає нотаріус і свідки зі сторони позивача та відповідача, все утримання , як матеріальне, так і фізичне надавалося стороною відповідача. З довідки, яка надана медичною установою, зазначено, що 15.09.2020 року здійснювався виклик до дарувальниці з підстав гострого порушення мозкового кровообігу, тобто інсульту, дана хвороба позбавляє можливості дарувальницю вчинити підписи на спірних договорах, наявність важкої хвороби або ж фізичних вад приховувалася стороною відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, підтримав позицію, що викладена у відзиві на позовну заяву, та пояснив суду, що його бабуся розуміла значення своїх дій та відповідала за них, що може підтвердити свідок [PERSON] , що прибула з швидкою допомогою та іншими особами, які були присутні та спілкувалися з бабусею, бачили її розумовий і фізичний стан, свідок [PERSON] неодноразово навідувала її, вони розмовляли, як до виклику швидкої допомоги так і після. Всі заявлені свідки зі сторони позивача є родичами, жодного незацікавлено свідка немає. Всі покази свідків зі сторони позивача та пояснення самого позивача неправдиві. Представник відповідача адвокат Поляк М.В. в судовому засіданні підтримала заперечення наведені у відзиві на позовну заяву. Також попросила звернути особливу увагу на те, що покійна [PERSON] ще за життя чітко висловлювала свій намір передати належне їй майно своїй родині, зокрема відповідачу та його матері. З цією метою ще за життя було складено заповіт на ім`я матері відповідача [PERSON] , що свідчить про послідовність та усвідомлення її волевиявлення. Як зазначено у матеріалах справи №722/1426/22, у договорах дарування прямо відображено, що правочини посвідчувалися «у зв`язку з похилим віком [PERSON] , яка не може самостійно пересуватися, договір посвідчено за адресою: [ADDRESS] . Сам фак укладення договорів не у приміщенні нотаріальної контори, а за місцем проживання покійної, підтверджує наявність у неї проблем зі здоров`ям та обмеження щодо пересування. Крім того, у договорах дарування містяться помітки про те, що вона надала дозвіл своїй доньці поставити підпис замість себе, що було належним чином зафіксовано нотаріусом у текстах договорів. Це сталося через проблеми з моторикою рук, викликані поліартритом та похилим віком, а тому покійна не могла власноруч підписати документи, саме з цієї причини нотаріус у своїх поясненнях також підтвердив, що [PERSON] розуміла значення своїх дій, чітко висловила волю щодо передачі майна відповідачу та його родині, проте фізично не могла самостійно здійснити підпис. Також звертає увагу на те, що зазначені обставини вже отримали правову оцінку судом першої інстанції у справі №722/1426/22, було встановлено, що волевиявлення [PERSON] не порушувалося, договори дарування не укладалися під впливом тяжких обставин, а її бажання передати майно родині [PERSON] є послідовним та добровільним. Суд також врахував факт виклику швидкої допомоги за декілька днів до укладення договорів у зв`язку з погіршенням самопочуття покійної, що додатково підтверджує її фізичну неспроможність, однак не ставить під сумнів усвідомленість і добровільність прийнятого рішення. Таким чином, незазначення у договорах конкретного діагнозу не може бути підставою для сумніву у правомірності правочинів, оскільки у справі наявна сукупність доказів, які підтверджують дійсне волевиявлення покійної. Враховуючи сукупність наведених обставин, показання свідків та наявні матеріали справи, позовна заява [PERSON] не містить підстав для задоволення та підлягає відмові у повному обсязі. Свідок [PERSON] , будучи допитана в судовому засіданні, пояснила, що знайома як з позивачем так і з відповідачем, а також знала покійну [PERSON] , так як носила їй пенсію. Зазначила, що [PERSON] самостійно розписувалася за отримання пенсії та особисто перераховувала кошти, однак підпис покійної був нерозбірливим і виглядав неточним. Коли вона приходила, покійна постійно перебувала у лежачому стані в ліжку, їй допомагали піднятися з ліжка, аби вона могла поставити підпис. Свідок [PERSON] , будучи допитаний в судовому засіданні, пояснив, що перебуває у родинних стосунках, позивач та мати відповідача племінники. Також хотів би щоб сторони між собою помирилися. Підтвердив, що бачив як певний період часу покійна почувалася погано, однак він не запитував та не цікавився причинами такого стану. Наголосив, що у вересні 2020 року, на його думку «з руками покійної було все добре». Також сказав, що між ним та відповідачем існують неприязні відносини, вказав, що при укладенні договорів дарування присутнім не був і фактичних обставин підписання цих документів не бачив. Свідок [PERSON] , будучи допитана в судовому засіданні, пояснила, що у родинних стосунках не перебуває. [PERSON] знає дуже давно. Покійна проживала сама до 2020 року, донька вийшла заміж, займалася своїм господарством і на мати часу не вистачало, рідко до неї приходила, не допомагала, а в той час син покійної проживав рядом і все допомагав. Внук вчився, теж рідко приїжджав додому, після закінчення навчання допомагав батькам, на бабусю часу не було. У 2020 році [PERSON] захворіла і донька забрала її до себе, біля померлої більше часу проводила свекруха доньки, так як їх із внуком не було дома. Син померлої часто провідував маму, привозив їй продукти, давав гроші. Розмови про дарування всього майно внуку з [PERSON] не було, вона хотіла, щоб все її майно було поділено порівну між її дітьми. З покійною розмовляла по телефону її доньки, підчас мого відвідування вона не говорила і весь час лежала. Свідок [PERSON] , будучи допитаний в судовому засіданні, пояснив, що перебуває у родинних стосунках. Взаємовідносини між [PERSON] та його мамою були нормальні. До вересня 2020 року вона проживала у себе вдома, а потім у доньки. Про бажання подарувати все своє майно онукові невідомо. Свідок [PERSON] , будучи допитана в судовому засіданні, пояснила, що не родичі, знайомі по роботі. Алла постійно доглядала свою маму, навіть коли вона жила ще окремо, ми дивувалися цьому, хоча її син проживав рядом. Я допомагала їй обходити маму , коли вона забрала її до себе, [PERSON] постійно говорила, щоб не віддавати її сину. Останні два роки її життя вона проживала у доньки. До кінця її життя спілкувалася з нею, вона мене впізнавала, розмовляла зі мною. Свідок [PERSON] , будучи допитана в судовому засіданні, пояснила, що перебуває у родинних стосунках, позивач брат, відповідач син. [PERSON] донька померлої [PERSON] [INFO] забрала маму до себе. Одного дня вона попросила збирати документи на оформлення договору дарування. Документи на оформлення договору дарування збирала за переліком, який надав нотаріус. Ініціатива укладання договору на внука була моя, так як вона хотіла оформити все на мене, так як у мене є побудований будинок, я запропонувала оформити все на внука [PERSON] і вона погодилася. Про укладення договорів, крім членів моєї сім`ї, ніхто не знав, так як це була воля мами. 15.09.2020 року не був встановлений діагноз швидкою допомогою, а було запропоновано звернутися до свого сімейного лікаря або невропатолога. У мами було погіршення моторики рук у зв`язку з похилим віком та загальним станом здоров`я, тому вона попросила мене покласти підпис, так як сама не змогла це зробити. Все було в присутності нотаріуса, за маминим волевиявлення. Свідок [PERSON] , будучи допитана в судовому засіданні, пояснила, що перебуває у родинних стосунках, відповідач онук, [PERSON] невістка, позивач [PERSON] брат [PERSON] . Покійна [PERSON] потребувала постійного догляду, оскільки через стан здоров`я була немічною, коли ходила, то часто падала. Коли покійна приходила до позивача, останній реагував негативно, а сім`я позивача цуралася його матері. Покійна проживала зі своєю донькою, зятем та онуком. Переїхала до доньки саме через погіршення стану здоров`я, бо не могла самостійно готувати чи обслуговувати себе. Донька разом із своєю сім`єю приносили їй їжу, гутували та допомагали, годували з ложечки, одягали, розчісували, оскільки пальці у неї були покручені, а руки фактично не працювали. Самостійно сісти за стіл чи взяти ложку покійна не могла. Покійна неодноразово говорила про те, що своє майно залишить саме відповідачу, так як він здійснював за нею догляд більше всіх. Також повідомила, що була присутня при візиті нотаріуса, коли оформлялися документи, і чула, як покійна сказала, щоб за неї підписалася донька, бо у неї був поліартрит. Третя особа, свідок [PERSON] , будучи допитаний в судовому засіданні, пояснив, що у родинних стосунках не перебуває. Причини виклику у суд, добре розуміє. Дані правочини були укладені у вересні 2020 року. З дозволу відповідача на відкриття нотаріальної таємниці, повідомляю, що з був знайомий із покійною [PERSON] та її сім`єю. За його словами, під час його попередніх візитів покійна здебільшого перебувала у лежачому стані. У день укладення договорів дарування вона вже знаходилася у сидячому положенні за столом. Під час вчинення нотаріальної дії особисто переконався у тому, що покійна усвідомлювала значення своїх дій та їх правові наслідки. Перед підписанням договору текст документа був їй зачитаний, після чого вона намагалася самостійно розписатися, однак її підпис вийшов нерозбірливим, що зумовило необхідність застосування підпису іншої особи її доньки. При цьому покійна пояснила причину своїх нездатності власноруч чітко підписатися, тобто погіршення моторики рук у зв`язку з похилим віком та загальним станом здоров`я. Нотаріус зазначив, що він не є лікарем, та не може кваліфікувати конкретне захворювання, але на підставі безпосереднього спілкування та поведінки покійної не мав сумнівів у її адекватності, свідомості та волевиявленні. Емоційний стан [PERSON] підтверджував її щире бажання розпорядитися належним їй майном на користь відповідача шляхом укладення договорів дарування. Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, показання позивача [PERSON] в якості свідка, показання свідків, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). З досліджених судом письмових доказів встановлено наступні обставини, як вбачається, що право власності відповідача [PERSON] на земельні ділянки та на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] зареєстроване у Державному реєстрі речових прав 22.09.2020 року, номер відомостей про речове право відповідно: 38301014, 38300486 та 38299973. Згідно копії\~свідоцтва про\~народження серії\~ [NUMBER] , виданого 23.09.1961 року Сокирянським районним відділом ЗАГС, встановлено,\~що [PERSON] народився [INFO] , а його батьками записані: батько « [PERSON] », мати « [PERSON] », про що складено відповідний актовий запис №132 (свідоцтво видано на російській мові). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 18.04.2022 року Сокирянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) за актовим записом №281 [PERSON] , [INFO] померла [INFO] . Як вбачається із копій договорів, 22.09.2020 року [PERSON] , [INFO] , подарувала: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , про що укладено Договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Твердушкіним Р.Д., зареєстровано в реєстрі за №1102-1103; - земельну ділянку, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер: 7324010100:01:001:0380 за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), [PERSON] , про що укладено Договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Твердушкіним Р.Д., зареєстровано в реєстрі за №1104-1105 - земельну ділянку, загальною площею 0,1721 га, кадастровий номер: 7324010100:01:001:0381 за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, [PERSON] , про що укладено Договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Твердушкіним Р.Д., зареєстровано в реєстрі за №1106-1107; Відповідно до пункту 8 Договорів, право власності на житловий будинок обдаровуваного виникає з моменту його прийняття та державної реєстрації. Зміст ст.ст. 203, 215, 220, 229-236, 377, 373-378, 380, 381, 638-640, 655-668, 673, 678-682, 717-722 ЦК України сторонам нотаріусом роз`яснено. Також в матеріалах справи міститься інформація ОКНП «Чернівецький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 26.07.2022 року №04/713, що 15.09.2020 року було зареєстровано виклик за адресою: [ADDRESS] до громадянки [PERSON] , [INFO] з приводу «гостре порушення мозкового кровообігу». У частині 1 статті 12\~ЦК України закріплено принцип диспозитивності, за яким суб`єкти цивільного права здійснюють свої цивільні права вільно, на власний розсуд. За змістом цього принципу учасники цивільних відносин самостійно приймають рішення щодо встановлення договірних відносин та їх умов, щодо обрання того чи іншого способу захисту порушених цивільних прав та охоронюваних законом інтересів тощо. Частина 5 цієї норми встановлює презумпцію добросовісності та розумності особи при реалізації нею цивільних справ, оспорювання якої здійснюється у судовому порядку. Відповідно до статті 202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Статтею 6\~ЦК України визначено право сторін на укладення договору та врегулювання в ньому своїх відносин. Відповідно до ч.1 ст.626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ст.627\~ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст.628\~ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Вбачається, що законом визначено право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору за умови дотримання вимог закону при укладенні договору. Згідно статті 717\~цього Кодексу за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Отже за своє сутністю договір дарування є безоплатним та в більшості випадків одностороннім правочином, юридичним наслідком укладення якого є безповоротне припинення права власника на майно, що є предметом даного договору, та виникнення права власності на нього у обдаровуваної особи. Частина 2 статті 719\~ЦК України встановлює, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. За приписами частини першої статті 215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За правилом частин першої, третьої-четвертої статті 203 ЦК України, яка встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Загальні підстави недійсності правочину визначені статтею 215 ЦК України. Так, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою ташостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як на підставу своїх вимог позивач посилається на те, що його покійна мати самостійно могла здійснити підпис, вона мала проблеми лише з колінами, а з руками у неї все було добре. Крім того позивач переконаний в тому, що покійна не знала про укладення договорів дарування, а нотаріус дає неправдиві показання, хоча сам він не був присутнім при укладенні договорів та не проживав за однією адресою зі своєю покійною матір`ю, тому вважає , що має право на спадкове майно. За загальним правилом, встановленим статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.76\~цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. За змістом норм статей 77, 78, 79, 80, 89\~ЦПК України докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості і об`єктивності, а в своїй сукупності - також достатності, для підтвердження наявності або відсутності обставин справи, які відносяться до предмета доказування. Згідно з ч.6 ст.81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України). Відповідно до п.5 глави 9 Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, встановлено, що якщо фізична особа внаслідок фізичної вади, хвороби або іншої причини (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа, яка визначається зазначеною фізичною особою. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не мала змоги підписати документ, зазначається у тексті документа та в посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що інша особа може підписати договір замість сторони правочину у разі, якщо остання фізично не здатна з поважних причин проставити підпис власноруч. Судом встановлено, що у проставленому на договорах дарування посвідчувальному написі приватним нотаріусом Сокирянського (на даний час Дністровського) районного нотаріального округу Чернівецької області Твердушкіним Р.Д. зазначено, що у зв`язку з похилим віком дарувальника, за її дорученням, у присутності нотаріуса текст договору підписано [PERSON] , справжність підпису якої засвідчує нотаріус. Особи сторін встановлено, їх дієздатність, а також належність [PERSON] відчуженого нерухомого майна, перевірено. Особу [PERSON] , яка підписала договори дарування, встановлено, її дієздатність перевірено. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Пунктом 1 Глави 3 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій при вчиненні нотаріальної дії нотаріус установлює особу, що звернулась за вчиненням нотаріальної дії. Відповідно до пункту 1 Глави 4 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій, дієздатність громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії, перевіряється нотаріусом на підставі наданих документів, передбачених статтею 43 Закону України «Про нотаріат», що підтверджують його вік, а також на підставі переконаності нотаріуса в результаті проведеної розмови та роз`яснення наслідків вчинення нотаріальної дії у здатності цієї особи усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту роз`яснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії. Згідно пунктом 2 Глави 1 Розділу І Порядку, нотаріальні дії вчиняються у приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з`явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу. Судом встановлено, що у зв`язку з похилим віком [PERSON] , яка не може самостійно пересуватися, за її дорученням, в присутності нотаріуса договори дарування від її імені було підписано [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яка була місцем проживання [PERSON] до моменту смерті. Як убачається зі змісту договорів дарування, вони складені у письмовій формі, із зазначенням місця його складення та засвідчено гербовою печаткою нотаріуса. Зі змісту договорів дарування вбачається, що на момент їх укладення волевиявлення дарувальника було вільним, усвідомленим і відповідало її внутрішній волі та їй було роз`яснення наслідки укладення вище зазначених договорів. Водночас позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, жодними доказами не спростовано неспроможність його покійної матері власноруч підписати договори дарування чи допущення будь-яких порушень з боку нотаріуса при посвідченні даних договорів. Зокрема доводи позивача та свідки з його сторони, наголошують на тому, що мати самостійно справлялася з побутом та могла підписуватися при отриманні пенсії, однак такі твердження є переважно загальними, грунтуються на суб`єктивному сприйнятті та не підтверджені фактом його постійного перебування поруч із померлою, адже позивач проживав окремо. Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У даній справі відсутні докази наявності обставин, з огляду на які [PERSON] , яка була матір`ю та бабусею сторін по справі та вчинила договір дарування на користь свого онука, обмежувалася у праві вільно розпоряджатися своєю власністю. Судом також встановлено, що зазначені обставини вже отримали правову оцінку судом у справі №722/1426/22 та було встановлено, що волевиявлення померлої [PERSON] не порушувалося, договори дарування не укладалися під впливом тяжких обставин, а її бажання передати майно своїй доньці та онукові є послідовним та добровільним. При цьому в судовому засіданні було достовірно встановлено, що померла не мала будь-яких обмежень зі сторони відповідача, а саме: мала вільний доступ до телефону і могла здійснювати та отримати дзвінки будь-якого часу без обмежень, також до неї вільно приходили родичі та знайомі у будь-який час і ніхто не забороняв та не обмежував її спілкування. Як наслідок померла мала фактичну змогу протягом всього часу повідомити сторонніх осіб про незаконні (на думку позивача) дії зі сторони відповідача, звернутися за допомогою та до органів влади. Однак, остання таких заяв до самої смерті не робила, з цього приводу будь-яких скарг та невдоволення під час спілкування зі свідками зі сторони позивача та відповідача не висловлювала, що свідчить про те, що її намір подарувати майно відповідає її бажанню та не був здійснений проти її волі. Також те, що померла не повідомила про свої дії під час численних спілкувань як з позивачем, так і зі свідками з його сторони, свідчать про її стійке небажання надавати цю інформацію даним особам з поважних причин. Зважаючи на викладене, суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, встановивши, що на момент укладення оспорюваного договору дарування, [PERSON] перебувала у похилому віці, хворіла, тому обґрунтовано вважає, що саме по собі підписання цього договору замість неї іншою особою, не може бути підставою для визнання договору дарування недійсним та визнає безпідставними доводи позивача про відсутність волі дарувальника на укладення договорів дарування. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд встановив, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу підтверджуються: копією договору №86/24 від 25.03.2024 року про надання юридичної (правничої) допомоги Адвокатським об`єднанням «Поляк і Партнери»; копією додатової угоди №3 від 19.08.2025 року; копією ордера на надання правничої допомоги серії СЕ №1118225; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧЦ №000122 виданого 24.03.2017 року; копією звіту (акту) про надання послуг у зв`язку із розглядом справи №722/2242/24 від 19.08.2025 року; копією квитанції до прибуткового касового ордера №30/25/1 від 19.08.2025 року на загальну суму 30000,00 грн. Обсяг виконаних робіт визначений у звіті (акті) про надання послуг у зв`язку із розглядом справи №722/2242/24 від 19.08.2025 року, який є невід`ємною частиною до Договору про надання юридичної (правничої) допомоги №86/24 від 25.03.2024 року. Під час розгляду справи стороною відповідача не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог повністю, витрати по сплаті судового збору поверненню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved