Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У поданій позовній заяві зазначено, що 15 липня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферту) №15.07.2024-100000676. Відповідно до умов вказаного договору, Позичальнику було надано кредит у розмірі 2500,00 грн строком на 124 дні. Заявка, подана Позичальником, є невід`ємною частиною оферти, з умовами якої він ознайомився та погодився під час укладення договору. Згідно з умовами договору: дата надання кредиту 15.07.2024; сума кредиту 2500 грн 00 коп.; строк користування 124 дні; дата повернення кредиту 15.11.2024; процентна ставка «Стандарт» 1,5% на день протягом перших двох періодів; процентна ставка «Економ» 1% на день, застосовується після перших двох періодів; комісія за надання кредиту 225 грн; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 225 грн за кожен з двох чергових періодів; неустойка 25 грн за кожен день невиконання зобов`язання; денна процентна ставка 1,47%. Кредитні кошти були перераховані Кредитодавцем на рахунок Позичальника, що підтверджується відповідною квитанцією. Таким чином, ТОВ «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за договором у повному обсязі. Однак, Позичальник [PERSON] не виконав свої зобов`язання належним чином, внаслідок чого станом на 15.11.2024 утворилася заборгованість у розмірі 8 300 грн, яка складається з: основна сума кредиту 2 500 грн; нараховані проценти 3 875 грн; комісія 225 грн; додаткова комісія 450 грн; неустойка 1 250 грн. Невиконання Позичальником своїх зобов`язань призвело до порушення законних прав та інтересів ТОВ «Споживчий центр», у зв`язку з чим останнє звернулося до суду з вимогою стягнути зазначену суму. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у поданій позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, що відповідає положенням статті 178 ЦПК України. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи інших заяв до суду не надходило. Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09.09.2025 справу призначено до заочного розгляду відповідно до ст. 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на викладені обставини. З огляду на надані позивачем до матеріалів справи докази, вбачається, що між ТОВ «Споживчий центр» (далі Кредитодавець) та [PERSON] (далі Позичальник) 15.07.2024 року був укладений кредитний договір (оферти) №15.07.2024-100000676, відповідно до якого Позичальникові надано кредит у розмірі 2500 грн строком на 124 дні, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 15.07.2024. Підтвердженням укладення договору є подана Позичальником заявка, яка є невід`ємною частиною Пропозиції про укладення договору (оферти), з якою він ознайомився під час укладення договору. Кредит надано шляхом перерахування коштів на платіжний засіб Позичальника з номером 5168-75XX-XXXX-7250, що відповідає способу видачі, визначеному п. 4.1 договору. Факт ідентифікації Позичальника підтверджується використанням відповідних засобів автентифікації, що відповідає вимогам чинного законодавства щодо електронної ідентифікації. Умови договору, на які дав згоду Позичальник, передбачали: суму кредиту 2500 грн; строк 124 дні з дати надання; фіксовану процентну ставку "Стандарт" 1,5% за один день протягом перших 62 днів; процентну ставку "Економ" 1% на день після спливу зазначеного періоду; комісія за надання кредиту 225 грн; комісія за обслуговування по 225 грн у кожному з наступних двох чергових періодів; неустойка 25 грн за кожен день порушення зобов`язань. Проценти розраховуються шляхом множення суми кредиту або її залишку на кількість днів користування та відповідну процентну ставку. Таким чином, ТОВ «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за договором у повному обсязі, що підтверджується наданими доказами. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6статті 11 Закону № 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12статті 11 Закону № 675-VIII. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію`визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У той час як Позичальник, [PERSON] , належним чином свої зобов`язання не виконав, що призвело до утворення станом на 15.11.2024 заборгованості у розмірі 8300 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту 2500 грн; процентів 3875 грн; комісії 225 грн; додаткової комісії 450 грн; неустойки 1250 грн, чим порушуються права та законні інтереси ТОВ «Споживчий центр». Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, у справі наявні належні та допустимі докази, які підтверджують: факт укладення між сторонами кредитного договору; належне виконання умов договору з боку Кредитодавця; акцептування умов договору Позичальником; факт надання грошових коштів; факт порушення умов договору Позичальником. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України, Позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, передбачених договором. Стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або його одностороння зміна не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог закону або звичаїв ділового обороту. Стаття 530 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо у зобов`язанні визначено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню саме у цей строк. Стаття 611 Цивільного кодексу України встановлює, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом. Такими наслідками можуть бути, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені), відшкодування збитків, припинення зобов`язання тощо. Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем не виконано передбачене договором зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів і комісії, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості в розмірі 8300 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту 2500 грн; процентів 3875 грн; комісії 225 грн; додаткової комісії 450 грн; неустойки 1250 грн є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн. З огляду на викладене, суд вважає вимоги ТОВ «Споживчий центр» доведеними, підтвердженими належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи. Позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved