Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить: 1.Розірвати Договір довічного утримання від 22 вересня 2021 року, укладений між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Солоцьким Д.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1886; 2. Застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання від 22 вересня 2021 року, укладеного між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Солоцьким Д.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1886, повернувши у власність [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS] ; 3.Скасувати заборону відчуження двокімнатної квартири [ADDRESS] , накладену приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Солоцьким Д.О. та зареєстровану в реєстрі за № 1887, у зв`язку з посвідченням договору довічного утримання від 22 вересня 2021 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Солоцьким Д.О. та зареєстрованого в реєстрі-за № \~ \~ \~ \~1886 (номер запису про обтяження 44092034, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 60515101 від 22.09.2021). Позов мотивований таким. Позивач є одинокою людиною похилого віку, через що вже декілька років не здатна самостійно піклуватися про себе: її фізичних сил ледве вистачає на виконання елементарного догляду за собою: підігріти їжу, поїсти, помити посуд, помитися; але вона не має сил та можливості самостійно ходити за покупками, готувати страви, прибирати в квартирі, прати постільну білизну, застеляти ліжко тощо; також вона не може без сторонньої допомоги спуститися/піднятися сходами, користуватися громадським транспортом, що унеможливлювало вирішення багатьох життєвих питань, як то необхідність відвідувати у разі потреби лікарні, магазини, пенсійний фонд, банківські установи тощо. За таких обставин, у 2017 році позивач уклала договір на надання їй безоплатно відповідних соціальних послуг територіальним центром \~ \~ \~ \~соціального обслуговування Корабельного району (копію договору надано). Влітку 2021 року до позивача прийшов Відповідач - [PERSON] , який її моїм далеким родичем (сином двоюрідної сестри), та запропонував надавати потрібні їй догляд та утримання в обмін на її квартиру. 22 вересня 2021 року вона з Відповідачем уклали договір довічного утримання (догляду), який було посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Солоцьким Д.О. та зареєстровано в реєстрі за № 1886. Відповідно до умов пункту 1 вказаного договору позивач передала у власність [PERSON] належну їй двокімнатну квартиру [ADDRESS] , взамін чого [PERSON] зобов`язався забезпечити її довічним утримання та доглядом, якого вона потребувала, на узгоджених ними умовах. Так, згідно пункту 7 договору від 22.09.2021 року [PERSON] зобов`язався: забезпечити її житлом у переданій у власність відповідача позивачем квартирі; забезпечити мене щоденним харчуванням, при цьому приготування їжі мало здійснюватися не рідше одного разу на день; щодня забезпечувати позивача необхідними речами та предметами домашнього вжитку; не рідше одного разу на місяць надавати позивачу допомогу у відвідуванні лікаря, для проходження медичного огляду; забезпечувати позивача необхідними медикаментами та лікарськими засобами; надавати догляд та необхідну допомогу, у разі необхідності придбавати необхідні речі та медикаменти; прибирати квартиру, в якій позивач мала проживати, не рідше одного разу на тиждень. Відповідно до пункту 8 договору від 22.09.2021 року щомісячний розмір матеріального забезпечення, який мав надавати Позивачу Відповідач, повинен був становити не менше мінімальної заробітної плати на місяць, яка діяла на момент укладання договору (прим, розмір мінімальної заробітної плати на місяць станом на вересень 2023 року становив 6 700, 00 грн). За наслідками укладання договору довічного утримання (догляду) в державному реєстрі речових прав нотаріусом було зареєстровано право власності на квартиру за [PERSON] та накладено заборону на її відчуження, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав (додається). Після укладання договору, Відповідач, залишивши в себе його оригінал, привіз позивача додому, і після цього вона його більше жодного разу не бачила, бо він повністю припинив з нею будь-яке спілкування: не надавав ніякої допомоги, жодного разу не приходив, і не телефонував. Деякий час позивач продовжувала отримувати потрібну мені допомогу від соціальної служби, однак згодом соціальний представник їй повідомила, що за діючими правилами соціальна служба не має підстав надавати позивачу безоплатну допомогу, оскільки в неї є особа, яка зобов`язана здійснювати такий догляд за договором довічного утримання. За вказаних обставин, не розуміючи, що їй робити в такій ситуації, позивач почала звертатися за необхідною допомогою до своїх сусідів, які впродовж 2022 року та першої половини 2023 року повністю опікувалися нею. Впродовж більше двох років позивач очікувала, що Відповідач все ж таки почне виконувати свої обов`язки, однак, він взагалі не виходить з нею на зв`язок, і ніякої допомоги від нього (крім того, що вона продовжую проживати в квартирі), позивач не отримувала і не отримує дотепер, так відповідач не виконує умови договору. За вказаних обставин, розуміючи, що їй вже соромно приймати майже щоденну допомогу від своїх сусідів, а без сторонньої допомоги позивач не може самостійно вирішувати свої життєві питання, - влітку 2023 року вона знову звернулася до Територіального центру сервісного обслуговування Корабельного району та, пояснивши, що ніякого догляду за договором довічного утримання від [PERSON] не отримує, 23.06.2023 року уклала новий договір на отримання соціальних послуг, в яких вона має потребу. У соціальні службі їй також пояснили, що вона маєправо розірвати укладений 22 вересня 2021 року із [PERSON] договір довічного утримання з тих підстав, що Кедровський такого догляду не надає. У січні 2024 року у Державному нотаріальному архіві позивач отримала дублікат договору довічного утримання від 22 вересня 2021 року, копія якого додається до даного позову. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.10.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених в позові, просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду у відсутності відповідача не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань, відзиву суду не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив про заочний розгляд справи. Заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке. Між сторонами укладено 22.09.2021 року договір довічного утримання (догляду), який було посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Солоцьким Д.О. та зареєстровано в реєстрі за № 1886. Відповідно до умов пункту 1 вказаного договору позивач передала у власність [PERSON] належну їй двокімнатну квартиру [ADDRESS] , взамін чого [PERSON] зобов`язався забезпечити її довічним утримання та доглядом, якого вона потребувала, на узгоджених ними умовах. Так, згідно пункту 7 договору від 22.09.2021 року [PERSON] зобов`язався: забезпечити її житлом у переданій у власність відповідача позивачем квартирі; забезпечити мене щоденним харчуванням, при цьому приготування їжі мало здійснюватися не рідше одного разу на день; щодня забезпечувати позивача необхідними речами та предметами домашнього вжитку; не рідше одного разу на місяць надавати позивачу допомогу у відвідуванні лікаря, для проходження медичного огляду; забезпечувати позивача необхідними медикаментами та лікарськими засобами; надавати догляд та необхідну допомогу, у разі необхідності придбавати необхідні речі та медикаменти; прибирати квартиру, в якій позивач мала проживати, не рідше одного разу на тиждень. Відповідно до пункту 8 договору від 22.09.2021 року щомісячний розмір матеріального забезпечення, який мав надавати Позивачу Відповідач, повинен був становити не менше мінімальної заробітної плати на місяць, яка діяла на момент укладання договору (прим, розмір мінімальної заробітної плати на місяць станом на вересень 2023 року становив 6 700, 00 грн). За наслідками укладання договору довічного утримання (догляду) в державному реєстрі речових прав нотаріусом було зареєстровано право власності на квартиру за [PERSON] та накладено заборону на її відчуження, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав № 370612019 від 20.03.2024 року. 10.08.2017 року між позивачем та Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) було укладено договір про надання соціальних послуг безкоштовно, строк дії якого був до 22.08.2022 року. Відповідно до наказу УПСЗН Корабельної районної у м. Херсоні ради Територіального центру соціального обслуговування від 23.06.2023 року за № 106-о [PERSON] з 23.06.2023 року прийнято на обслуговування відділенням соціальної допомоги. 23.06.2023 року між позивачем та Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) було укладено договір про надання соціальних послуг безкоштовно. Відповідно до довідки про внесення відомостей до ЄДДР № 591269-2020 від 17.11.2020 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 08.07.1997 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивача з 1974 року, бачила відповідача два рази, один раз до початку війни, другий раз після деокупації міста. Позивач особа похилого віку, останній час потребує допомоги, проживає сама, сусідка [PERSON] їй допомагала, покупала продукти, оплачувала комунальні послуги. Щодо умов договору, укладеного між сторонами, свідок не обізнана. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що в період з 2017 по 2024 рік була сусідкою позивача. З грудня 2022 року, коли виїхала голова ОСББ, свідок почала піклуватись про осіб похилого віку в будинку, в тому числі і про позивача. Вона з донькою вигулювала собачку, яку залишив позивачу відповідач перед окупацією міста Херсона. Купувала продукти позивачу пару разів на тиждень. Допомогла [PERSON] отримати дублікат договору довічного утримання в архіві та знайти адвоката, оскільки позивач бажала розірвати договір тому, що не отримувала допомоги від відповідача. В квартирі позивача не прибрано, пил, запах від тварини. Так, судом встановлено, що позивач є особою похилого віку, потребує сторонньої допомоги для забезпечення життєвих потреб. Встановлено, що відповідач не виконує свої обов`язки за договором довічного утримання, в тому числі визначені п. 7, 8. Наведене є істотним порушенням умов договору. Пунктом 14 договору довічного утримання від 22.09.2021 року передбачено, що договір може бути розірвано за домовленістю сторін або за в судовому порядку. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже,\~стаття 15 ЦК України\~визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до\~ст. 744 ЦК України\~за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до\~ст. 745 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до\~ст. 746 ЦК України\~відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров`я. Набувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути повнолітня дієздатна фізична особа або юридична особа. Відповідно до\~ст.748 ЦК України, набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до\~статті 334 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Відповідно до\~ст. 755 ЦК України\~, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Відповідно до\~ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. В розумінні ч. 1 ст. 756\~ЦПК України, правовим наслідком розірвання договору довічного утримання, у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане, оскільки виникнення права власності на квартиру у набувача за договором довічного утримання ні з якою іншою обставиною, як укладення договору, не пов`язано. Частина друга\~статті 651 ЦК України\~визначає, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Таким чином, для розірвання вказаного договору з вказаних підстав достатньо встановлення факту неналежного виконання набувачем умов договору. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Належним виконанням зобов`язання слід вважати тоді, коли відповідач виконує всі взяті на себе обов`язки за договором. Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 13.05.2021 у справі № 752/818/17 зроблено висновок, що саме відповідач у випадку належного виконання умов договору має можливість надати відповідні докази цього, оскільки позивач у такому випадку позбавлена об`єктивної можливості надати докази невиконання умов договору щодо сплати щомісячного грошового утримання, оскільки відсутність дій свідчить про відсутність доказів на підтвердження їх вчинення. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 347/1273/16 зроблено наступний висновок: «Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Положення частини першої статті 755 ЦК України, не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення статті 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору». За приписами частини першої статті 756 ЦК України правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане. Оскільки позивачем заявлено вимогу про застосування наслідків розірвання договору довічного утримання, то вказана позовна вимога підлягає задоволенню з урахуванням вимогстатті 756 ЦК України, та передане у власність набувачу майно підлягає поверненню відчужувачу. Так як суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині розірвання договору довічного утримання, то підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про скасування заборони на відчуження квартири за адресою. На підставі наведеного позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені доказами та підлягають задоволенню. Оскільки відповідач не заперечував проти задоволення позову, то відповідно до ст.ст.\~141,\~142 ЦПК України\~до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі\~ст. 755 ЦК України, ст.ст.12,13,141,264-265,\~354ЦПК України, суд, -

Outcome: approved