Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначаючи, що перебуваючи у шлюбі з 13 березня 2021 року подружжя має дитину: [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя з відповідачем фактично припинено з серпня 2021 року. З того часу сторони разом не мешкають, спільне господарство не ведуть, кожен з них має свій окремий бюджет та особисте життя. На даний момент, між ними відсутнє спілкування, порозуміння та почуття любові.Вважає, що подальше спільне сімейне життя сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Тому, позивач просить суд розірвати шлюб укладений між нею, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 13 березня 2021 року Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 213. Ухвалою суду від 26 травня 2025 року за позовом було відкрито провадження та справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася. Від представник позивача, адвоката Беженар Є.О. до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, письмових пояснень / відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Відповідно до ч.ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Враховуючи викладене, суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю заперечень позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим,

Outcome: approved