Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

07.08.2025 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , мати позивача. Позивач є спадкоємцем за законом. 09.06.2025 р. приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Кириченко Т. В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений житловий будинок з підстав відсутності документа, що посвідчує право власності спадкодавця на зазначений будинок. Справу передано головуючому судді 07.08.2025 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08.08.2025 р. позовну заяву [PERSON] про визнання права власності на будинок в порядку спадкування залишено без руху та надано строк на усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали. 11.08.2025 р. недоліки позовної заяви були усунуті. Ухвалою Ріпкинського\~районного суд\~Чернігівської області\~від 11.08.2025\~р.\~прийнято позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрито провадження\~у справі\~в порядку\~загального позовного\~провадження.\~Проведення підготовчого\~засідання призначено\~на 08.09.2025\~р.\~Клопотання позивача\~про витребування\~доказів задоволено. Витребувано від приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Кириченко Тетяни Володимирівни копію спадкової справи № 46/2025, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 14.08.2025 р. від Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, зареєстрована за вх. № 3954/25, в якій зазначено, що стосовно задоволення заявлених вимог відповідач не заперечує. 27.08.2025 р. від приватного нотаріуса Чернігівського районного округу Чернігівської області надійшла витребувана спадкова справа, зареєстрована за вх. № 4152/25. 02.03.2025 р. від позивача надійшла заява, зареєстрованої за вх. № 4206/25, про розгляд справи без його участі, зазначивши, що проти призначення справи до розгляду по суті не заперечує. Позивач та відповідач у підготовче засідання не з`явилися. Повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 6). Позивач є сином [PERSON] та спадкоємцем за законом. Вказані обставини в силу положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. На день смерті [PERSON] була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 19.12.2024 р. № 444. Згідно копії довідки ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» від 13.02.2025 р. право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстровано. Загальна площа будинку - 32, 1 кв. м, житлова - 11, 2 кв. м, будівництво надвірних будівель та споруд правомірно (до 1992 року) (а. с. 21). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 201/02-31 від 09.06.2025 р. приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Кириченко Т. В. було відмовлено позивачу у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчують право вланості спадкодавця на зазначений будинок, які є необхідними для визначення складу спадкового майна (а. с. 31). Як вбачається з копії довідки Петрушівського старостинського округу Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 96 від 14.07.2025 р., про те, що власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, [ADDRESS] згідно даних особового рахунку № [NUMBER] у погосподарській книзі по селу Сенюки за 2021-2025 року, являлася [PERSON] , яка померла [INFO] . Технічні характеристики в погосподарській книзі відсутні. Даний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0, 25 га в межах населеного пункту село Сенюки Чернігівського району Чернігівської області. Дана земельна ділянка не приватизована, кадастровий номер не присвоєний (а. с. 7). Згідно копії спадкової справи № 46/2025, заведеної після смерті [PERSON] , спадщину прийняв її син [PERSON] . Надаючи правову оцінку обставинам справи суд звертає увагу на таке. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-IV (далі Закон № 1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 3 Закону № 1952 речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Згідно абзацу 3 п. 78 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 25 грудня 2015 р. № 1127, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року. З огляду на наведені норми, суд звертає увагу на те, що збудовані до 1992 року відповідно до копії технічного паспорту, наявного в матеріалах справи, житловий будинок (загальною площею 32, 1 метрів квадратних), веранда, ганок, сарай, альтанка експлуатувалися без порушень вимог чинного законодавства. Згідно ч.\~4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, з огляду на безумовне визнання відповідачем позову та відсутність у матеріалах справи суперечностей та протиріч, а також не встановлення судом осіб, права, свободи чи інтереси яких можуть бути порушені визнанням позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, 50 % судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved