Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

Позивач ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила стягнути з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором № 2508837 від 26.10.2021 року у розмірі 16840,50 грн. та витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 жовтня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2508837, шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки на суму 5000 грн., строк кредитування 29 днів. 19 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір факторингу № 19072023, у відповідності до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19 липня 2023 року до Договору факторингу № 19072023 від 19 липня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16840,50 грн., з яких 5000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 11840,50 грн. - заборгованість за процентами. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 19 липня 2023 року позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, зі слів позивача відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК ЄАПБ» за кредитним договором №2508837 від 26.10.2021 року в сумі 16480,50 грн., яку просить стягнути на свою користь. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2024 року визначено головуючого суддю Мартинцову І.О. (а.с. 48). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.10.2024 року відкрито провадження, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (а.с. 53). Представник ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" у позовній заяві просив здійснювати розгляд за їх відсутності, у разі неявки відповідача винести заочне рішення (а.с. 6 зворот). Згідно з даними Центру надання адміністративних послуг Васильківської міської ради № 16662/10.01-11 від 09.09.2024 року відповідач [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] ( а.с.32). За зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заяв з додатками Однак останнє повернулося з відміткою працівника Укрпошти « адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України часники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. До того ж, довідка поштового відділення з відміткою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за даною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Такої правової позиції дотримується Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, провадження №51-185св23. Отже, зважаючи на те, що судом вжито заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті\~279\~та частини 8 статті\~178 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд\~вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 26 жовтня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2508837, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в загальному розмірі 5000 грн. строком на 29 днів, з фіксованою процентною ставкою - 1,99% в день, знижена процентна ставка - 0,01 % ( а.с. 8-17) Факт перерахування кредитних коштів відповідачу в сумі 5000 грн. підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» № 1-0103 від 01.03.2024 року (а.с.18) 19 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір факторингу № 19072023, у відповідності до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників ( а.с.19-23). Згідно п. 1.2. договору факторингу, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19072023 від 19.07.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №2508837, в сумі 16840,50 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою кредиту; 11840 грн. - сума заборгованості за процентами ( а.с.25) Оплата за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 19072023 від 19 липня 2023 року в сумі 1596095,27 підтверджується платіжної інструкцією № 19960 від 21.07.2023 року ( а.с. 26, зворот). Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1\~ст. 628 ЦК України\~визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі\~ст. 627 ЦК України\~встановлено, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлені договором. Частиною 2\~ст. 1050 ЦК України\~визначено, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК України. Слід зазначити, що відповідно до ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст. 12 цього Закону\~є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідач не надав доказів, що сплачував заборгованість первісному кредитору після відступлення права вимоги позивачу. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3\~ст. 512 ЦК України). Жодних обмежень щодо заміни кредитодавця у зобов`язанні, що випливає з кредитного договору, закон не містить, таких обмежень не встановлено. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно зі\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. ст.\~1077,\~1079\~цього ж\~Кодексу\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор), яким може бути лише банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частина 1\~ст. 1078 ЦК України\~визначає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога) а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 2508837від 26.10.2021 року заборгованість [PERSON] станом на 19.07.2023 року складає 16840,50 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою кредиту; 11840 грн. - сума заборгованості за процентами ( а.с.27-29). Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання позичальником умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, а тому позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5000 грн. підлягають задоволенню. При цьому, судом встановлено, що позивачем було нараховано відповідачу суму заборгованості за відсотками в сумі 11840,050 грн. за період з 26.10.2021 року по 22.02.2022 року. В силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зробила висновок, що право\~кредитодавця нараховувати\~передбачені договором\~проценти за\~користування кредитом,\~а також\~обумовлену в\~договорі неустойку\~припиняється після\~спливу визначеного\~цим договором\~строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16. Відповідно до п. 1.3. Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №25008837 від 26.10.2021 року кредит надається строком на 29 днів, тобто до 24.11.2021 року. Інших додаткових угод щодо продовження строку кредитування матеріали справи не містять. Враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд вважає, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за договором позики припинилося після спливу визначеного договором строку позики, а тому з 24.11.2021 позивач не мав правових підстав нараховувати передбачені договором проценти. В зв`язку з цим, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню відсотки лише за 29 днів користування кредитом, які з розрахунку суду складають 3283,50 грн. Відтак, суд не вбачає підстав для нарахування та стягнення відсотків поза межами 29-денного строку кредитування. Розподіл судових витрат Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно сумі задоволених позовних вимог, що становить 1489,45 грн. На підставі викладеного

Outcome: partial