Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

У червні 2025 року до Київського районного суду м. Полтави надійшла вищевказана позовна заява, вимоги якої обґрунтовані тим, що 21 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено Кредитний договір № 146733411 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (далі - Договір). Відповідач за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику (Додаток № 4), які є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідно до умов Договору кредитодавець перерахував [PERSON] грошові кошти в сумі 5700,00 грн на банківську картку № [NUMBER]. Під час укладення кредитного договору сторонами було узгоджено всі істотні умови, зокрема розмір кредиту в сумі 5700,00 грн та порядок кредитування. Дане погодження умов, а також підписання Кредитного договору відповідачем із використанням одноразового ідентифікатора як засобу електронного підпису, свідчить про його належне та добровільне волевиявлення на укладення електронного правочину. Однак відповідач належним чином не виконував свого зобов`язання щодо повернення коштів у результаті чого у нього виникла заборгованість в сумі 29025,54 грн яка складається із заборгованості за: тілом кредиту - 5700,00 грн, та відсотками - 23325, 54 грн. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. Також 28 листопада 2019 року, 31 грудня 2020 року, 31 грудня 2021 року, 31 грудня 2022 року та 31 грудня 2023 року між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» були укладені додаткові угоди до договору факторингу. 19 грудня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 19/1224-01. У подальшому 29 травня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 29/05/25-Е. У ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором № 146733411 перейшло до позивача. Посилаючись на вищезазначені обставини, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість, оскільки [PERSON] своє зобов`язання за договором не виконав. Також представник позивача просив стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу. 18 червня 2025 року ухвалою Київського районного суду м. Полтави постановлено передати на розгляд за підсудністю дану справу до Решетилівського районного суду Полтавської області. 08 липня 2025 року справа надійшла до Решетилівського районного суду Полтавської області та була розподілена судді Зіненку Ю.В. Ухвалою судді від 09 липня 2025 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначене судове засідання на 01 серпня 2025 року та зобов`язано АТ «Універсал Банк» надати суду докази. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи було відкладено на 27 серпня 2025 року. У судове засідання учасники судового процесу не з`явилися. У позовній заяві представник позивача просив слухати справу без участі їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 1-8). Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 128). Відзиву, заяв чи клопотань до суду від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Фактичні обставини справи, установлені судом Судом установлено, що 21 вересня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 146733411 (далі - Договір) (а.с. 36-41). Відповідач підписав Договір одноразовим ідентифікатором JJME, який було відправлено на номер телефону - [NUMBER] . Відповідно до п. 2.1. Договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі кредитного ліміту на суму 5700,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 5700,00 грн 21 вересня 2023 року (п. 2.3 Договору). Відповідно до п. 3.1. Договору позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 26 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2 договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. Згідно п. 3.2. Договору сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. Відповідно до п. 3.3. Договору для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 26 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 3112 грн 20 коп. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій, позичальник інформується через Особистий кабінет. Продовження строку дисконтного періоду не призводить до зміни істотних умов договору в бік погіршення для позичальника. Всі істотні умови які застосовуються протягом всього строку дії цього договору зазначенні в цьому договорі в момент його укладення. Оскільки пролонгація не є зміною істотних умов договору, зокрема строку дії договору, то вона не потребує укладення додаткових угод до договору, в тому числі пролонгація не потребує застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Ініціювання позичальником пролонгації є конклюдентною дією спрямованою на застосування тих чи інших передбачених цим договором умов користування кредитом без зміни строку дії договору (п. 3.4. Договору). Відповідно до п. 4.1. Договору з метою укладення цього договору позичальник, ознайомившись з правилами, заповнив Заявку, вказавши всі дані, визначені в Заявці як обов`язкові. При подачі Заявки позичальник вказав суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення договору (перший транш) та плановий строк дострокового повернення кредиту, протягом якого застосуються спеціальні умови користування кредитом - дисконтний період. Максимально доступна сума кредиту, яка доступна позичальнику і яку позичальник може отримати другим та наступними траншами, вказана в п. 2.1. договору як сума кредитного ліміту, та визначається кредитодавцем в залежності від кредитного рейтингу позичальника. Відповідно до п. 4.10.7. Договору позичальник, ознайомившись з усіма істотними умовами оферти, надав згоду (акцепт) шляхом направлення повідомлення кредитодавцю, яке підписано відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: шляхом введення у спеціальному полі під офертою, яка містить усі істотні умови договору, одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка стає активною лише після отримання та введення одноразового ідентифікатора. Після підпису електронного повідомлення позичальником, зазначене повідомлення надійшло в Інформаційно-телекомунікаційну систему кредитодавця, відповідно з цього моменту кредитодавець повідомлений про те, що позичальник надав згоду (акцептував) на пропозицію (оферту) кредитодавця щодо укладання договору. Моментом підписання цього договору є використання його сторонами електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підписанням договору зі сторони кредитодавця є формування на дання на ознайомлення позичальнику оферти, а також генерація та направлення позичальнику одноразового ідентифікатора. Підписанням договору зі сторони кредитодавця є направлення кредитодавцем позичальнику повідомлення, що містить одноразовий ідентифікатор. Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 17.10.2023, а саме протягом 26 днів від дати отримання першого траншу позичальником (п. 7.1. Договору). Відповідно до пункту 7.2. Договору сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1 договору (п. 7.2.1.); дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п. 9.1.1.2., або п. 9.1.1.7. Договору (п. 7.2.2.). Відповідно до п. 8.1. Договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, договором не передбачено. Процентні ставки за договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Загальні витрати за договором та загальна вартість кредиту за договором залежить від обраної моделі поведінки позичальника і прораховується в порядку описаному нижче (пункт 8.2. Договору). Згідно пункту 8.3. Договору протягом дисконтного кредитування зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом визначаються наступним чином: За період від дати видачі кредиту до 17.10.2023 включно проценти нараховуються за процентною ставкою 766,50 відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,890 відсотків від суми кредиту за кожен день користування ним (п. 8.3.1.); У разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження дисконтного періоду один або декілька разів, за період з наступного дня після 03.06.2023 проценти нараховуються за ставкою 651,640 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,10 відсотків від суми кредиту за кожен день користування ним (п. 8.3.2.). Відповідно до пункту 8.4. Договору після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожен день користування ним. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання (п. 11.1. Договору). Невід`ємною частиною цього договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua (п. 14.1. Договору). У п. 15. Договору зазначено реквізити сторін, зокрема і позичальника, а саме: зазначено прізвище, ім`я, по батькові відповідача; місце проживання; податковий номер відповідача [NUMBER] ; адреса електронної пошти та номер телефону: [NUMBER] . У заявці на отримання грошових коштів у кредит від 21.09.2023 зазначено такі відомості позичальника: прізвище, ім`я та по батькові - [PERSON] , договір (оферта) № 146733411; дата укладення договору - 21.09.2023, сума кредиту - 5700,00; строк кредиту - 26 днів; зазначені персональні дані позичальника та номер карти - [NUMBER] (а.с. 28). У довідці щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», яка сформована 28.12.2024 о 23:34:52, зазначено такі дані: позичальник - [PERSON] ; адреса проживання: [ADDRESS] ; ідентифікаційний номер [NUMBER] ; паспорт № [NUMBER] ; сума кредиту - 5700,00 грн; строк кредитування - 26; процентна ставка - 2,10 % в день; електронна адреса; номер телефону - [NUMBER] ; заявка на кредит подана - 21.09.2023 о 14:41; договір відправлений позичальнику 21 вересня 2023 року; акцепт оферти позичальником (підписання договору одноразовим ідентифікатором): одноразовий ідентифікатор - JJME-5983; номер телефону - [NUMBER] , ідентифікатор відправлено позичальнику - 21.09.2023 14:42:21; ідентифікатор введено позичальником/відправлено товариству - 21.09.2023 14:42:43; перерахування грошових коштів позичальнику - 21.09.2023 14:42:52 (а.с. 20). Згідно з платіжним дорученням від 04.05.2023 № 220d27f5-db4a-447d-82f9-9dad724543a7 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти у розмірі 5700,00 грн на картковий рахунок № [NUMBER] , отримувач - [PERSON] , код отримувача - [NUMBER] ; призначення платежу: переказ коштів згідно з договором № 146733411 від 21.09.2023 (а.с. 10). Відповідно до листа АТ «Універсал Банк» від 15.07.2025 в банку на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну картку № [NUMBER] ті інші платіжні картки. Номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером телефону за платіжною карткою № [NUMBER] та знаходиться в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Також було зазначено повний номер картки, що належить [PERSON] - [NUMBER] , на які були зараховані кошти (а.с. 120). Також до вказаного листа була додана виписка про рух коштів по картці [PERSON] № [NUMBER] , згідно з якою 21 вересня 2023 року о 14 год. 42 хв. 52 с. були зараховані кошти в сумі 5700,00 грн (а.с. 121) Відповідно до розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», сума заборгованості відповідача [PERSON] становить 14757,30 грн, у тому числі заборгованість за: тілом кредиту - 5700,00 грн; заборгованість за процентами - 9057,30 грн (а.с. 50). Відповідно до розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та виписки з особового рахунку за кредитним договором № 146733411, складеної ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», сума заборгованості відповідача [PERSON] в сумі 29025,54 грн, яка складається із заборгованість за: тілом кредиту - 5700,00 грн, та процентами - 23325,54 грн (а. с. а. с. 83 - 84, 85). 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальність «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 (а.с. 76-79) з додатковими угодами (а.с. 82-85, 87, звор. а.с. 87, а.с. 88). Відповідно до п. 4.1. додаткової угоди №26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 наявне право вимоги переходить від клієнта - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до фактора - ТОВ «Таліон плюс» з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу прав вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги (а.с. 82-85). 31 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/111/-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2022 року (а.с. 87). 31 грудня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено додаткову угоду № 31 до договору факторингу № 28/111/-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2023 року (звор. а.с. 87). 31 грудня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено додаткову угоду № 32 до договору факторингу №28/111/-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2024 року (а.с. 88) Відповідно до Реєстру прав вимоги до договору факторингу № 259 від 21.11.2023 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 146733411 від 21.09.2023 (а.с. 74). 19 грудня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 19/1224-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», а ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги (а.с. 68-71). Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 12.12.2024 до договору факторингу № 19/1224-01 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 146733411 від 21.09.2023 (а.с. 66-67). 29 травня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступає ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», а ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах боржників (а.с. 59-62). Відповідно до Реєстру боржниківдо договору факторингу № 29/05/25-Е ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 146733411 від 21.09.2023 (а.с. 57-58). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1,2 ст. 1046 ЦК). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Факт укладення такого договору належним чином підтверджено доказами, наявними у матеріалах справи. Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису) договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Так, підписання договору відповідачем підтверджується змістом договору, який містить усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідача, адресу місця проживання, РНОКПП, номер телефону. Доказів підписання договору від імені відповідача іншими (третіми) особами, у тому числі через вчинення шахрайських дій, відповідачем суду не надано, доказів звернення з даного факту до правоохоронних органів також не надано. Отже, суд уважає, що позивачем доведено належними та достатніми доказами факт укладення договору саме відповідачем. Також суд уважає доведеним позивачем та не спростованим відповідачем факт видачі кредитором кредиту у сумі 5700,00 грн та перерахування коштів відповідачу. Матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором перед позивачем. Отже, відповідач умови кредитного договору порушив та у строк, установлений умовами кредитного договору, кредитні кошти та проценти за користування кредитом не повернув. З цих підстав позовні вимоги позивача щодо стягнення основної суми заборгованості за кредитним договором у сумі 5700,00 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Також, сторонами була узгоджена така істотна умова договору, як процентна ставка за користування кредитними коштами. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Відповідно до пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Кредитний договір було укладено 21 вересня 2023 року, тобто до набрання чинності цим Законом. Однак нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалося і після набрання чинності вищевказаним Законом, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Суд зазначає, що нарахування процентів здійснювалося первісним кредитором у період з 21 вересня 2023 року по 21 листопада 2023 року та було нараховано в сумі 9057,00 грн. Також ТОВ «Таліон Плюс» за період з 22 листопада 2023 року по 23 грудня 2023 року було нараховано проценти на загальну суму 5435,52 грн. Вищевказані проценти були правомірно нараховані до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». У той же час, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість вимоги позивача та стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом з розрахунку диференційованого розміру денної процентної ставки, які були нараховані з 24 грудня 2023 року по 13 лютого 2024 року: 5700,00 грн х 2,50% х 52 дні = 7410,00 грн; Отже вимога позовної заяви в частині стягнення процентів підлягає частковому задоволенню на суму 21902,52 грн (9057,00 грн + 5435,52 грн + 7410,00 грн). Таким чином, з огляду на вищезазначене суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 27602,52 грн, з яких заборгованість за: тілом кредиту - 5700,00 грн, та процентами - 21902,52 грн. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції № 14069 від 11 червня 2025 року установлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2422,00 грн (а.с. 1). Вказані кошти зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 106). Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на суму 27602,52 грн, тобто 95,10 % від суми позову, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2303,70 грн. Щодо судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, які понесла сторона позивача слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем було долучено: копію договору про надання правової допомоги № 29/05/25-01 від 29 травня 2025 року (а.с. 46-47); копію додаткової угоди № 25770848417 до Договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29 травня 2025 року (а.с. 45); копію протоколу погодження вартості послуг до договору про надання правової допомоги № 29/05/25-01 від 29 травня 2025 року (звор. а.с. 47), акт прийому-передачі наданих послуг (а.с. 44); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Тараненка А.І. (а.с. 43) та копію довіреності Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» на уповноваження адвоката Тараненка А.І. бути представником товариства, зокрема в судових установах (а.с. 42). Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 29 травня 2025 року № 29/05/25-01, укладеного між ТОВ «ФК «ЕЙС» (клієнт) та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Згідно з п. 3.3. та 3.4. договору про надання правничої допомоги, гонорар складається з суми вартості, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги. Після належного виконання доручення адвокатське бюро надає клієнту акт прийому-передачі наданих послуг. Згідно акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29 травня 2025 року стороні позивача були надані наступні правові та юридичні послуги: складання позовної заяви - 5000,00 грн, кількість годин - 2; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості - 1000,00 грн, кількість годин - 2; підготовка адвокатського запиту - 500,00 грн, кількість годин - 1; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором- 500,00 грн, кількість годин - 1. Всього - 7000,00 грн (а.с. 44). У той же час суд зазначає наступне. Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вищевказаний висновок Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду зазначений у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. Водночас суд також враховує ту обставину, що по даній справі ухвалюється заочне рішення. Тобто відповідач по суті не мав можливості доводити неспівмірність витрат на правничу допомогу. З огляду на дану обставину, суд самостійно визначає їх розмір, що підлягає відшкодуванню, виходячи з критерію їх розумної необхідності. При цьому суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial