Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

Зміст позовних вимог Позивач у червні 2025 року звернувся до суду із указаним позовом мотивуючи вимоги тим, що 29 грудня 2021 між АТ «БАНК ФОРВАРД» та [PERSON] укладено кредитний договір № 300015819, відповідно до умов якого відповідачці було відкрито поточний рахунок та надано кредит у сумі 15000,00 грн на строк 397 днів. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № 300015819 від 29 грудня 2021 становить 12883,12 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 8397,87 грн; заборгованість за відсотками 0,25 грн; заборгованість за комісією 4485 грн. 25 липня 2024 АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» уклали договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого АТ «БАНК\~ФОРВАРД» передало (відступило) ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 300015819 від 29 грудня 2021 на суму 12883,12 грн. Таким чином відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за кредитним договором № 300015819 від 29 грудня 2021 у розмірі 12883,12 грн. ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» надіслало відповідачці досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості, однак заборгованість не погашена. У зв`язку із зазначеним вище, позивач просить суд стягнути на користь позивача із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 300015819 від 29.12.2021 в розмірі 12883,12 грн, сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 24 червня 2025 року відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судовий розгляд на 21 липня 2025. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але у заяві зазначив, що просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. 10 липня 2025 відповідачка подала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що позовні вимоги не визнає, оскільки сплачувала до початку впровадження воєнного стану, після чого не мала можливості сплачувати кредитні кошти,так як вимушена була звільнитися з роботи. Зазначила, що ліквідатор не повідомив про відступлення права вимоги, вважає що позов необхідно розглядати за правилами загального позовного провадження, та не погоджується із розміром витрат на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн, оскільки вважає її завищеною. 16 липня 2025 представник позивача [PERSON] подав заяву, у якій зазначив, що вважає аргументи у відзиві на позовну заяву відповідача безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання, оскільки у виписках по особовому рахунку, що додані до матеріалів справи можна чітко прослідкувати рух коштів по рахунку та, зокрема, видачу банком кредитних коштів, нарахування позичальником заборгованості. Також, представник позивача указав, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Проте Відповідачка не виконала взяте на себе зобов`язання ні перед первісним кредитором (АТ «БАНК ФОРВАРД»), ні перед новим кредитором ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». Щодо витрат на правничу допомогу, представник позивача вказав, що зазначені витрати не є завищеними чи необґрунтованими, оскільки відповідають середньоринковим тарифам на юридичні послуги, враховують обсяг роботи, що фактично була виконана, а також рівень кваліфікації залученого спеціаліста. У зв`язку із заявою відповідачки та отриманою відповіддю на відзив протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 05 вересня 2025. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду Судом установлено, що 29 грудня 2021 між АТ «БАНК\~ФОРВАРД» та [PERSON] укладено анкету-заяву № 300015819 про акцепт Публічної пропозиції АТ «БАНК ФОРВАРД» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «БАНК ФОРВАРД», відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 15000,00 грн, строком на 397 днів, з 29.12.2021 по 29.01.2023 на умовах: ставка по кредиту (на строкову частину основного боргу) 0,01% річних, ставка по кредиту (на прострочену частину основного боргу) 0,00001% річних, щомісячна комісія: 448,50 грн, плата за пропущення платежів: першого пропуску 350 грн, другого пропуску 350 грн, третього пропуску 400 грн, четвертого пропуску та кожного наступного 400 грн (а.с. 9-11). Також сторони погодили графік платежів, який є додатком № 1 до Угоди № 300015819 від 29 грудня 2021 (а.с. 13-14). До позовної заяви позивачем додано паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною договору (а.с. 12). Договір власноручно підписано [PERSON] . Відповідачка [PERSON] не виконувала належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 12883,12\~грн,\~а саме:\~заборгованість за\~тілом кредиту\~ 8397,87\~грн;\~ заборгованість\~за відсотками\~ 0,25\~грн;\~ заборгованість\~за комісією\~ 4485\~грн (а.с. 15 зв.). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Отже, зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальниця [PERSON] погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання власноруч договору наданого банком у паперовому варіанті. Разом з тим, суд не приймає як складову частину кредитного договору укладеного між позивачем та відповідачем паспорт споживчого кредиту, доданий позивачем до позовної заяви, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такі висновки суду щодо застосування норм права відповідають висновкам Верховного Суду викладеним у постанові у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20. Відтак, зміст укладеного сторонами договору та умови кредитування відображені у анкету-заяву № 300015819 від 29 грудня 2021 про акцепт Публічної пропозиції АТ «БАНК ФОРВАРД» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «БАНК ФОРВАРД», який підписала [PERSON] . Свої зобов`язання за указаним договором АТ «БАНК\~ФОРВАРД» виконало та перерахувало обумовлену суму коштів на наданий картковий рахунок позичальниці, яка користувалася наданими їй коштами, що вбачається із виписки по особовому рахунку за період з 27 червня 2013 по 10 червня 2023 та з 11 червня 2023 по 24 липня 2024, та частково погашала заборгованість (а.с. 16-20). 25 липня 2024 АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» уклали договір № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого АТ «БАНК\~ФОРВАРД» передало (відступило) ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 300015819 від 29 грудня 2021 на суму 15560,55\~грн (а.с. 22-24зв). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, враховуючи досліджені судом докази, а також встановлені обставини та положення зазначених вище норм права, суд вважає доведеним, що ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачкою, відповідно до умов кредитного договору, що був укладений 29 грудня 2021 між [PERSON] та первісним кредитором АТ «БАНК ФОРВАРД». Всупереч умов кредитного договору відповідачка не виконала свої зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка на момент відступлення прав вимоги складала суму у розмірі 12883,12\~грн,\~а саме:\~заборгованість за\~тілом кредиту\~ 8397,87\~грн;\~ заборгованість\~за відсотками\~ 0,25\~грн;\~ заборгованість\~за комісією\~ 4485\~грн (а.с. 21зв.). ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» нарахувань за кредитним договором не здійснювало. Таким чином відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за договором акцептом Публічної пропозиції АТ «БАНК ФОРВАРД» № 300015819 від 29 грудня 2021 на загальну суму 12883,12 грн. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно статей 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Також, ТОВ ФК «Кредит-Капітал» надсилало відповідачці на поштову адресу досудову вимогу щодо необхідності сплати кредитної заборгованості, що підтверджується матеріалами справи. Вирішуючи питання щодо задоволення вимог відповідачки, зазначених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає таке. Щодо відсутності повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором від первісного кредитора до позивача, суд зазначає, що згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Проте, відповідачка не виконала взяте на себе зобов`язання ні перед первісним кредитором (АТ «БАНК ФОРВАРД»), ні перед новим кредитором ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статей 526, 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок відповідно до умов договору, тобто, як особа, яка порушила права або законні інтереси іншого суб`єкта - кредитора, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи звернення до суду із відповідним позовом. Враховуючи, що вимоги кредитора та взяті позичальником зобов`язання за кредитним договором в добровільному порядку не виконані на час ухвалення судом рішення, а також частину другу статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Також, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного). У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: 1) малозначні справи; 2)\~справи, що виникають з трудових відносин; 3) справи про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд (частина 1 статті 274 ЦПК України). Ця справа\~із урахуванням\~предмету позову,\~характеру правовідносин,\~категорії спору,\~кількості сторін,\~обсягу та\~характеру доказів\~у справі,\~а також\~значення справи\~для сторін\~і суспільства\~відповідно до\~пункту 2\~частини 6\~статті 19\~ЦПК України\~відноситься до\~категорії малозначних\~справ як\~така,\~що є\~справою незначної\~складності,\~і не\~входить до\~переліку тих,\~які відповідно\~до частини\~4\~статті 274\~ЦПК України,\~не можуть\~бути розглянуті\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження.\~Тому,\~розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає, що вимоги позивача, як нового кредитора про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Судові витрати Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги судом задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. Що стосується вимоги про стягнення 7000,00 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, суд враховує таке. Відповідно до\~положень статті\~137\~ЦПК України\~для цілей\~розподілу судових\~витрат:\~1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану\~зі справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою;\~2)\~розмір суми,що\~підлягає сплаті\~в порядку\~компенсації витрат\~адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат.\~Для визначення\~розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом,та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та(або)значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача адвокат Усенко Михайло Ігорович у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: Договір про надання правової (правничої) допомоги №0206 від 02.06.2025; акт № 365 про надання послуг; детальний опис наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги від 02.06.2025; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Усенка М.І.; ордер про надання правової (правничої) допомоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (а.с. 30зв.-32). \~ \~ \~ \~Указані докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 7000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Дослідивши надані представником позивача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на таке. Суд вважає, що вартість правничих послуг є завищеною, оскільки дана справа незначної складності, наявна стала судова практика щодо вирішення спорів пов`язаних зі стягненням кредитної заборгованості, тому її складання не вимагає значного часу. Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до суми 2000 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат. З огляду на викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 4422 грн 40 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат, як складаються з судового збору (2422 грн 40 коп.) та витрат, пов`язаних з розглядом справи (2000 грн).

Outcome: approved