Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що він є дитиною сиротою і з 05.02.2020 року перебував на обліку в Службі у справах дітей Свалявської міської ради як дитина сирота, оскільки його мати [PERSON] померла [INFO] та батько [PERSON] помер [INFO] , після іх смерті відкрилася спадщина на належний його матері будинок за адресою [ADDRESS] , який остання успадкувала за заповітом після своєї бабусі. Вказує, що з метою збереження за ним права на оформлення спадщини, Служба у справах дітей звернулася до Свалявської державної нотаріальної контори із заявою про відкриття спадкової справи, відповіддю стало повідомлення в якому останні рекомендують накласти арешт на вищезгаданий будинок з метою недопущення його відчуження. Зазначає, що таким чином на даний час залишилося майно, до складу якого входить: житловий будинок та огорожа. Повідомляє, що звернувшись самостійно до Свалявської ДНК із заявою про оформлення спадщини, йому повідомили про відсутність в нього правостановлюючих документів. Тому просить визнати за ним право власності на житловий будинок - літера А та огорожу, у [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , що померла [INFO] . Учасники в судове засідання не з`явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с. 25). Представник Свалявської міської ради просив розгляд справи проводитиу його відстуності, за наявними у матеріалах справи документах (а.с. 26-27). Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. З технічного паспорту, інвентаризаційна справа №166/2025 від 03.07.2025 року виготовленого ФОП [PERSON] вбачається, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] складається з: житловий будинок - літера "А", огорожа №1-2. Його вартість становить 103480,00 грн (а.с.5-8,9). Як убачається з обліково-статистичної картки дитини № [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] взято на облік у зв`язку із смертю обох батьків (свідоцтво про смерть [PERSON] серія [NUMBER] від 06.06.2019 року проведене 07.06.2019 року, актовий запис №102, Свалявським районним відділом державної реєжстрації актів цивільного стану Головного територіального усправління юстиції у Закарпатській області; свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 10.01.2020 року, проведене 14.01.2020 року, актовий запис №5 виконавчим комітетом Стройненської сільської ради Свалявського району Закарпатської області), у відомостях про навність майна що належить дитині на праві власності зазначено про будинок за адресою [ADDRESS] , документами що підтвердують право власності зазначено "Довідка КП "Виробниче Управління комунального господарства" від 04.03.2020 року.(а.с.11-12,16,17). Як убачається з витягу з реєстру територіальної громади, позивач [PERSON] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.13). Згідно заповіту складеного 19.02.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори Гуледзою С.М., [PERSON] [INFO] заповіла все належне їй майно своїй онучці [PERSON] , [INFO] (а.с.15,19). За приписами ч.2,3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20). В пункті 3.1. «Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року викладеного пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вказано, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється. \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За приписами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За приписами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. З огляду на вищевикладене позов є обгрунтованим.

Outcome: approved