Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] ,\~в інтересах\~якого діє\~представник \~адвокат Поковба\~Василь Васильович, звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Вимоги мотивує тим, що 13 грудня 2010 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції в Закарпатській області. За час їх спільного життя у них народилося двоє дітей син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . У червні 2022 року відповідачка [PERSON] звернулася до Тячівського районного суду Закарпатської області з позовом про розірвання шлюбу. 29 вересня 2022 року рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області шлюб укладений між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] розірвано. 18 вересня 2023 року відповідачка [PERSON] звернулася до Тячівського районного суду Закарпатської області з позовом про стягнення аліментів. 21 листопада 2023 року рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області у справі № 307/3954/23 позов [PERSON] задоволено повністю та ухвалено стягувати з позивача [PERSON] у користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 вересня 2023 року і до досягнення ними повноліття. На той час позивач [PERSON] працював інспектором сектору реагування патрульної поліції Тячівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, отримував стабільну заробітну плату та вчасно сплачував на користь відповідачки аліменти на утримання своїх дітей у розмірі близько 8000 гривень, відповідно до свого доходу, окрім того надавав своїм дітям різну матеріальну допомогу. 15 січня 2024 року наказом № 6 по о/с ГУНП в Закарпатській області позивача [PERSON] було звільнено з Національної поліції, з того часу по сьогоднішній день працевлаштуватися позивачу не вдалося, через що виплачувати вищевказану суму аліментів, яку визначено рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області останньому не вдається, а у ДВС в Тячівському районі продовжується накопичуватися борг по сплаті аліментів, хоча на даний час діти фактично проживають з позивачем, відповідачка виїхала закордон. Так, як на даний час позивач не має постійного місця роботи, не отримує стабільний дохід, не має нерухомого майна, а тому позивач не має можливості сплачувати аліменти у розмірі, який йому призначено рішенням суду у справі № 307/3954/23 від 21 листопада 2023 року, а має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень. Враховуючи наведене, просить ухвалити рішення за яким змінити спосіб стягнення аліментів, який визначений рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області у справі № 307/3954/23 з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 2000 гривень на кожну дитину до їх повноліття. 20 червня 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачці строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачка своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористалася. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, згідно поданої представником заяви просили справу розглянути у їх відсутності, позов підтримують повністю. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та у задоволенні позову просила відмовити. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 грудня 2010 року, який рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 29 вересня 2022 року, яке набрало законної сили 31 жовтня 2022 року, розірвано (а.с.21-23). Від даного шлюбу сторони мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , батьками яких згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , значаться сторони (а.с.19-20). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 листопада 2023 року, яке набрало законної сили 21 грудня 2023 року, стягнуто з [PERSON] у користь [PERSON] аліменти на неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини\~частини всіх видів його заробітку (доходу),\~але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 вересня 2023 року і до досягнення ними повноліття (а.с.24-26). Згідно копії витягу з наказу ГУНП в Закарпатській області № 6о/с від 15 січня 2024 року, вбачається, що позивач [PERSON] з 17 січня 2024 року звільнено зі служби в поліції за власним бажанням (а.с.15). Відповідно до ч. 1 ст.\~180\~СК\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері,батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду, ухваленим\~лише за позовом одержувача аліментів. Тобто, право обрання певного способу стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі), належить виключно одержувачу аліментів, і право змінювати в подальшому спосіб стягнення аліментів, які вже визначені судовим рішенням, також належить виключно одержувачу аліментів. Право платника аліментів змінювати спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, законодавством не передбачено та Сімейний кодекс України вказує на можливість зміни способу стягнення аліментів лише на вимогу одержувача аліментів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 лютого 2020 у справі №539/3532/18. З системного аналізу вищевказаних норм можна дійти висновку, що стягувачу (отримувачу) аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або у твердій грошовій сумі), а платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання або на зміну способу стягнення аліментів. Змінити спосіб стягнення аліментів - це виключне право особи, яка отримує аліменти та з якою проживає дитина, тому можливості позивача змінити спосіб стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку від доходу законодавством не передбачено. Зі змісту та обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вбачається, що позиція останнього обумовлена погіршенням його матеріального стану та втратою ним постійного джерела доходу, що фактично сприймається судом, як намір позивача зменшити розмір аліментів. Відповідно статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища чи зміна сімейного стану батька, а також інші обставини можуть бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Як встановлено судом позивач посилається на погіршення його матеріального становища, а тому він немає можливості сплачувати аліменти у розмірі визначеному рішенням суду.\~При цьому будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин останнім до суду не подано.\~ Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З цих підстав, посилання позивача на обтяжливий розмір аліментів, які стягуються у частці від доходів, у даному випадку, не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки у разі доведення своїх доходів, позивач (за відсутності згоди отримувача аліментів) наділений правом заявляти вимогу про зменшення розміру аліментів, тобто зменшення раніше визначеного розміру аліментів рішенням суду, а не заявляти вимогу про зміну способу їх стягнення з частки на тверду грошову суму. Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. У зв`язку з цим, у задоволенні вказаного позову слід відмовити. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати по справі покладаються на позивача.

Outcome: dismissed