Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

[PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~представник \~адвокат Головацький\~В.Ф.,\~ звернулась\~до суду\~із заявою,\~в якій\~просила встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, заявник вказала, що [INFO] помер її син [PERSON] , який на час смерті проживав в [ADDRESS] . Відповідно до довідки Козівської селищної ради Тернопільської області від 17.02.2025 на день смерті спадкодавця, який помер [INFO] , у будинку, що в [ADDRESS] , із заявницею постійно проживав без реєстраціїї її син [PERSON] . Факт перебування у сімейних відносинах між заявником та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження від 05.10.1970. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема на частку у спільній сумісній власності квартири, що в [ADDRESS] . Таким чином, незважаючи на місце реєстрації, спадкодавець постійно проживав із заявником в [ADDRESS] . Маючи намір прийняти спадщину після смерті спадкодавця, заявник 15.01.2025 звернулася до Козівської державної нотаріальної контори. Проте у прийнятті заяви їй було відмовлено зокрема через те, що [PERSON] не була зареєстрована на момент смерті зі спадкодавцем, що є підставою для прийняття спадщини. При цьому, їй було роз?яснено, що питання щодо поновлення строку на прийняття спадщини може бути вирішено судом. Заявник вказує, що вона є спадкоємцем першої черги за законом, будь-яких інших осіб, які б прийняли спадщину після смерті спадкодавця, немає. Заявник [PERSON] з`явилась у судове засідання, просила її заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Козівської селищної ради у судове засідання не з`явився, 05.09.2025 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у поданій заяві зазначив, що у вирішенні вищезгаданої заяви [PERSON] Козівська селищна рада покладається на думку суду. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи та свідків, проаналізувавши та оцінивши докази у справі, вважає, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.06.2024, виданого Козівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 53 роки. Згідно з довідкою Козівської селищної ради № 51/3-16 від 17.02.2025, [PERSON] на день смерті [INFO] проживав за адресою: [ADDRESS] без реєстрації. Довідка видана на основі акта № 20 від 17.02.2025 про встановлення факту проживання особи. Відповідно до довідки Козівської селищної ради № 4 від 07.01.2025, на день смерті ? [INFO] [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним у житловому будинку була зареєстрована племінниця [PERSON] , 1982 р.н. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.10.1970, [PERSON] народився [INFO] в с.Криве Козівського району Тернопільської області. В графі «мати» зазначено « [PERSON] ». Рішенням про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 15/01-16 від 15.01.2025 Козівська державна нотаріальна контора повідомила [PERSON] , що, оскільки вона бажає прийняти спадщину, але під час відкриття спадщини вона не була зареєстрована зі спадкодавцем і не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, то згідно зі ст.1272 ЦК\~України вона не прийняла її. [PERSON] було рекомендовано звернутись до суду із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 17.08.1993, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Суд звертає увагу, що жодна норма права не зобов`язує позивача у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через пропуск строку звернення із заявою про прийняття спадщини заявляти саме вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. При цьому, суд ураховує, що встановлення факту необхідно заявнику у цій справі для подальшого оформлення її спадкових прав у встановленому законом (нотаріальному) порядку. Свідок [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] показала, що проживає за вказаною адресою із 2014 року, тобто у сусідньому будинку. Щоденно бачила [PERSON] , він там проживав, через це навіть не здогадувалася до судового розгляду цієї цивільної справи про те, що [PERSON] був зареєстрований за місцем проживання за іншою адресою. Свідок [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] показала, що проживає за вказаною адресою із 1986 року, тобто у сусідній квартирі. Щодня бачила [PERSON] , він щоденно вітався із нею, також запам?ятався їй тим, що до нього постійно приходив його друг на ім?я [PERSON] . На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Приписами ч.1 ст.1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, в разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. За змістом статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Статтею 3 цього Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. Відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах: від 10.01.2019 у справі №\~484/747/17, провадження № 61-44149св18; від 07.06.2022 у справі № 175/4514/20, провадження №61-2387св22; від 09.10.2024 у справі № 644/4646/23, провадження № 61-10383св24. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved