Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Урожай Аліну Вікторівну звернулася до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] , в якому представник позивачки просила стягнути з відповідача аліменти на користь та утримання позивачки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи стягувати аліменти з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення позивачкою 23 років. Позов обґрунтовується тим, що позивачка є рідною дочкою відповідача [PERSON] . Шлюб між батьками позивачки розірвано. Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 01 вересня 2008 року з відповідача на користь матері позивачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання позивачки до повноліття останньої, наразі стягнення аліментів на її утримання припинено. З вересня 2024 року позивачка продовжує навчання у Національному університеті «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка, самостійного заробітку не має, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Представник позивачки вказує, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] . [INFO] під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійснення відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України [PERSON] зник безвісти в зоні ведення бойових дій і наразі здійснюються заходи щодо розслідування обставин його зникнення. Виплата грошового забезпечення сім`ям зниклих безвісти військовослужбовців здійснюється відповідно до постанови КМУ від 30 листопада 2016 року № 884 «Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», та відповідно до п. 3 цієї постанови за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. На цій підставі сторона позивача вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Ухвалою судді від 11 липня 2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивачки - адвокат Урожай А. В. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з посиланням на обставини, вказані у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання: [ADDRESS] . Згідно із відміткою працівника поштового зв`язку судова повістка про виклик до суду повернута без вручення відповідачу - «адресат відсутній за вказаною адресою (а. с. 44, 67). Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на офіційному сайті «Судова влада України» (а. с. 41, 65). У тому випадку, якщо зазначено, що «адресат відмовився» чи «адресат відсутній за вказаною адресою», то відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК та правової позиції ВП ВС, викладеною у постановах від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, КЦС ВС від 21 грудня 2022 у справі № 757/15603/19 судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. Від відповідача відзиву на позов не надійшло, про поважні причини неявки суд не повідомлений. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Військова частина [NUMBER] по дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник військової частини в судове засідання не з`явився, письмових пояснень, заяв та клопотань від третьої особи не надійшло. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] в розумінні ст. 130 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, не подав відзиву на позов, представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши в судовому засіданні представника позивачки, дослідивши письмові докази та вивчивши матеріали справи, з`ясувавши позицію позивачки по суті заявлених нею позовних вимог, суд дійшов наступного висновку. З дослідженого в судовому засіданні рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 лютого 2008 року, яке набрало законної сили 17.02.2008, та свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] установлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а. с. 10-11, 12). З дослідженого свідоцтва про народження серії [NUMBER] установлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками значаться: [PERSON] , [PERSON] (а. с. 9). З дослідженої в судовому засіданні довідки Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка № 173 від 29.04.2025 установлено, що [PERSON] навчається на І курсі Навчально-наукового інституту психології та соціальної роботи Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка за рахунок коштів державного бюджету. Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028 (а. с. 15). Між сторонами у справі мають місце сімейні правовідносини щодо обов`язків батьків утримувати повнолітніх доньку (сина) до закінчення навчання. Такі обов`язки регулюються главою 16 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до статей 200, 201 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Отже, законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, незалежно від форми навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати їм матеріальну допомогу. Дослідженням довідки військової частини [NUMBER] № 6173 від 10.12.2024 установлено, що [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] (а. с. 16). Із сповіщення сім`ї № 65 від 02.09.2024 убачається, що солдат [PERSON] , виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійснення відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, зник безвісти в зоні ведення бойових дій в районі н.п. Старомайорське Волноваського району Донецької області. Зазначене сповіщення було адресоване позивачці [PERSON] як доньці відповідача, який проходив військову службу (а. с. 17). За заявою позивачки за фактом зникнення безвісти її батька [PERSON] , військовослужбовця в/ч [NUMBER] , який перебував в зоні проведення бойових дій в районі н. п. Старомайорське Волноваського району Донецької області, порушено кримінальне провадження №12024270340002893 за ч. 1 ст. 115 КК України, що підтверджується відповідним Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.09.2024 (а. с. 18). Відомості про [PERSON] внесені до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (а. с. 19-20). Як убачається з відповіді військової частини [NUMBER] № 44/2/6058 від 14.08.2025 на адвокатський запит, позивачка [PERSON] отримувала грошове забезпечення її батька [PERSON] у серпні 2024 року за липень 2024 року на підставі довіреності від 01.08.2024. З 25.08.2024 військовослужбовець військової частини [NUMBER] [PERSON] вважається безвісти зниклим та на підставі наказу командира в/ч [NUMBER] від 25.08.2024 виплати були призупинені. Після надходження пакету документів з [INFO] для виплати донці безвісти зниклого військовослужбовця [PERSON] , виплата грошового забезпечення та додаткової винагороди були поновлені у жовтні 2024 року, на підставі Закону України «Про правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Починаючи з 01 лютого 2025 року, відповідно до Закону України «Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України «Про правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» від 08.10.2024 № 3995-ІХ виплати [PERSON] за її батька, який зник безвісти, були припинені. Виплати грошового забезпечення військовослужбовця [PERSON] , третім особам не здійснювались. Грошове забезпечення та додаткова винагорода військовослужбовця військової частини [NUMBER] [PERSON] нараховуються та депонуються на відповідний рахунок військової частини (а. с. 75). Пунктом 4 ст. 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» встановлено, що члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України. В даному випадку, виплати грошового забезпечення регулюються Порядком про виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. № 884 (далі по тексту - Порядок). Згідно із п. 3 вказаного Порядку, за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Пунктом 4 Порядку встановлено, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). Відповідно до п. 7 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Згідно п. 6 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей: військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими. Згідно із ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Отже, за відповідачем за місцем військової служби зберігаються основні та додаткові виплати видів грошового забезпечення, які є доходом відповідача, та з яких можуть відраховуватись аліменти. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи. Цивільна правоздатність особи - це здатність мати цивільні права та обов`язки, яку мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ст. 25 ЦК України). Суд зазначає, що набуття відповідачем статусу особи, яка безвісти зникла за особливих обставин, не зменшує обсяг його цивільної правоздатності, зокрема, не позбавляє його обов`язку, передбаченого ст. 180 СК України, утримувати повнолітню дочку [PERSON] , яка продовжує навчання. Таким чином, на підставі наведених норм права та встановлених обставин справи, суд доходить висновку, що статус відповідача як особи, яка зникла безвісті, не припиняє правоздатність та дієздатність такої особи, тому у [PERSON] залишається обов`язок з утримання доньки, яка продовжує навчання після досягнення нею повноліття. Звертаючись до суду з позовом позивачка зазначила, що потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, проїздом, а тому просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати звернення з цим позовом (27.05.2025) і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23 років. У постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року по справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20) зазначено, що стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Оскільки позивачка є донькою відповідача та продовжує навчання, а відповідачу, як військовослужбовцю, який рахується зниклим безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved