Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 12708,00 грн, яка складається з: 4000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 728,00 грн - борг відсотків за кредитом; 7980,00 грн - борг штрафу. Також стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн та 5000,00 грн - витрати на правову допомогу. Позовна заява обґрунтована тим, що 18 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Технофінанс» та [PERSON] було укладено договір позики «Супер» № 3664306990-032339 відповідно до якого останній отримав у позику грошові кошти у сумі 4000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника [NUMBER] зі строком повернення до 06.08.2024 включно (п.2.1., п. 2.3. Договору). За користування позикою позичальник сплачує проценти за користування коштами за фіксованою процентною ставкою. Розмір процентів за користування коштами складає 1.40% від суми позики, нараховується щоденно, починаючи з 8-го дня від дня видачі позики. Сторони погоджуються, що при неповерненні позики у встановлений договором строк кредитування позичальник сплачує проценти за неправомірне користування грошовими коштами після закінчення визначеного договором строку кредитування відповідно до ч. 2. ст. 625 Цивільного кодексу України. Позичальник сплачує наступні комісії, пов`язані з укладенням, обслуговуванням цього Договору: обслуговування позики в частині забезпечення цілодобової роботи особистого кабінету, наданні підтримки позичальнику контакт-центром з приводу виконання умов договору, обслуговування заборгованості (за наявності), надання консультацій про наявні кредитні продукти компанії та інформування про впровадження нових, більш вигідних для клієнта продуктів здійснюється безоплатно. Одноразову комісію за видачу позики у розмірі 9.80% від суми позики, яка нараховується одноразово та підлягає сплаті в момент надання позики шляхом її утримання позикодавцем із суми позики. Відповідно до укладеного договору позики відповідач повинен був сплачувати заборгованість за графіком. Відповідач умови договору позики не виконав, грошові кошти в строк не повернув, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 12708,00 грн, яка складається з: 4000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 728 грн - борг відсотків за кредитом; 7980 грн - борг штрафу. Позивач намагався врегулювати питання щодо погашення заборгованості в досудовому порядку, шляхом взаємодії за телефоном, проте відповідач жодного разу за телефонним номером зазначеним договорі не відповів. За таких обставин позивач звертається до суду для захисту та відновлення свого порушеного права. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 02.07.2025 було відкрито провадження, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам було надано час для подання заяв по суті. 11.08.2025 позивач надіслав додаткові пояснення щодо нараховано неустойки, в яких зазначив, що листом Національного Банку України надано роз`яснення, що пунктом 6 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону викладено у новій редакції, відповідно до якої у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом № 3498-IX, споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 Закону. Звертає увагу, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, які були нараховані за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, у тому числі за договором про споживчий кредит, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом № 3498-IX, підлягають списанню кредитодавцем. Зазначає, що на договори споживчого кредиту, які будуть укладатися після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом № 3498- IX вимога пункту 6 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону не поширюється. Позивач звертає увагу, що договір позики № 3664306990-032339 був укладений між позивачем та відповідачем 18.07.2024, тобто датою з якої Перехідні положення ЦК України не поширюються на дані правовідносини та нарахована пеня є законною, а тому підлягає стягненню в судового порядку. Додатково зазначає, що наразі в законодавстві присутня ієрархічна колізія, яка вирішується за допомогою правила lex specialis derogate lege generali (спеціальний закон скасовує дію загального). Листом від Міністерства юстиції за вих. № 758-0-2-08-19 від 26.12.2008 визначено, що норми законодавства, в разі наявості колізії визначаються в такий спосіб: Колізія норм права вирішується шляхом вибору того нормативного акта, який має бути застосований до конкретного випадку (юридичного факту). Отже встановлені в розділах 4, 6 та п.6.3. договору позики, штрафи та пені за невиконання зобов`язань за договором є законними та вимога в позові про стягнення штрафу в розмірі - 7 980,00 грн підлягає задоволенню в повному обсязі. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи у судове засідання не з`явилися. Представник позивача заявив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач подав заяву, в якій повідомив, що позов визнає в частині розміру суми заборгованості за кредитом та процентів. Іншу частину позовних вимог не визнає, просить відмовити у їх задоволенні. Справу просить розглянути без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Матеріалами справи встановлено, що 08 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Технофінанс» та [PERSON] було укладено договір позики «Супер» № 3664306990-032339. Договір укладено в електронній формі та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов даного договору позикодавець надає позичальнику, а позичальник приймає в позику грошові кошти в сумі 4000 гривень на умовах строковості, оплатності та поверненості, шляхом перерахування на банківську картку позичальника [NUMBER] , а позичальник у встановлений цим договором строк зобов`язується повернути позику, сплатити проценти та комісії за користування позиченими коштами на визначених цим договором умовах. (п.2.1. Договору). Строк кредитування складає 20 календарних днів та має бути повернута до 06.08.2024. У разі невнесення суми грошових коштів для виконання грошового зобов`язання до цієї дати, позичальник несе відповідальність за порушення умов договору відповідно до р.6 Договору (п. 2.3. Договору). Проценти за користування кредитом 1,40% від суми позики, нараховується щоденно, починаючи з 8-го дня від дати видачі позики. ( п. 2.5. Договору). Пунктом 2.6.2. Договору встановлена одноразова комісія за видачу позики у розмірі 9,80 % від суми позики та підлягає в момент надання позики сплати шляхом її утримання позикодавцем із суми позики. Пунктом 6.4. Договору передбачена відповідальність позичальника у разі невиконання умов договору щодо повернення кредиту у виді сплати неустойки штрафу , яка розраховується по 45 день невиконання зобов`язання, у розрахунку з 10% до 25% від суми позики. На виконання умов договору ТОВ «ФК Технофінанс» надав [PERSON] позику за договором № 3664306990-032339 від 18.07.2024 на суму 3608 грн на картку клієнта [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням №13598 від 18.07.2024. Згідно розрахунку заборгованості за договором позики розмір заборгованості [PERSON] становить 12708 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн; борг відсотків за кредитом 728,00 грн; борг штрафу 7980,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2,\~3\~ст.\~207\~ЦК України,\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. В судовому засіданні доведено та визнано відповідачем факт укладення договору позики, отримання коштів. Заявлена сума тіла кредиту та сума заборгованості за процентами підтверджені розрахунком заборгованості, який відповідає умовам договору позики та відповідачем. Щодо нарахованої суми неустойки у виді штрафу, суд зазначає, що відповідно до п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Так, з 24.02.2022 по теперішній час у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за №64/2022» за №2102-ІХ від 24.02.2022 та Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні діє воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався і діє на теперішній час. Посилання позивача на норми Закону України «Про споживче кредитування», як на підставу для незастосування вищевказаних норм ЦК України не є спроможними. Норми ЦК України в частині обов`язку списання нарахованої неустойки не суперечать положенням спеціального закону. За таких обставин, позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки за прострочення виконання кредитного зобов`язання. Нарахована неустойка у виді штрафу в розмірі 7980 грн підлягає списанню позикодацем. Отже, на підставі викладеного, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 4728 грн, з яких: тіло кредиту 4000 грн, проценти 728 грн. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжної інструкції, позивач за подання позову до суду, у відповідності до положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 гривень, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 901,25 грн (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір заявленого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 4728 грн.х2422,40грн./12708). Понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню позивачу в розмірі 1860,25 грн (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір заявленого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 4728 грн.х5000грн./12708).

Outcome: partial