Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4897131 від 21.08.2021 в розмірі 120685,00 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20000,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 98685,00 грн., заборгованості за комісіями у розмірі 2000,00 грн., за кредитним договором № 100308182 від 21.08.2021 в розмірі 120255,00 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20000,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 97255,00 грн., заборгованості за комісіями у розмірі 3000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 21.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4897131. 29.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 29-11-102 відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників. 21.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 100308182. 30.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 30-11-65 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами. 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за кредитними договорами, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за договорами, яка складає 240940,00 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.09.2024 відкрито провадження по вищевказаній справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача надав суду клопотання, в якому позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував, просив справу розглядати без його участі. Відповідачка в судове засідання повторно не прибула, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, яка зазначена в позовній заяві та підтверджена довідкою з реєстру територіальної громади міста Харкова, причину неявки суду не повідомила, заяв про відкладання розгляду справи від неї до суду не надходило. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позовну заяву не подала. За клопотанням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків: У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 21.08.2021 ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту № 4897131, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 20000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 20.09.2021 та сплати проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами договору. Пунктом 1.5.1 кредитного договору передбачена комісія за надання кредиту у розмірі 2000,00 грн. та яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно п. 1.5.2 проценти за користування кредиту складають 7500 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процента ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 кредитного договору) з фіксованою процентною стовкою (п. 1.7 кредитного договору). Відповідно до п. 2.1 кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 5432384 від 21.08.2021. 29.11.2021 між ТОВ «Міолан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 29-11-102 відповідно до умов якого ТОВ «Міолан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 4897131 від 21.08.2021 року. 21.08.2021 ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту № 100308182, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 20000,00 грн.,а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 20.09.2021 та сплати проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами договору. Пунктом 1.5.1 кредитного договору передбачена комісія за надання кредиту у розмірі 3000,00 грн. та яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно п. 1.5.2 кредитного договору проценти за користування кредиту складають 10200 грн., які нараховуються за ставкою 1.70 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процента ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 кредитного договору) з фіксованою процентною стовкою (п. 1.7 кредитного договору). Відповідно до п. 2.1 кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 31400294 від 21.08.2021. 30.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу № 30-11-65 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами. 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01 відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 100308182 від 21.08.2021 року. Відповідно до\~ст. 526 ЦКУ\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦКУ, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2\~ст. 1054 ЦКУ передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1\~ст. 1049 ЦКУ\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) в строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ч. 1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК України. Згідно\~ст. 1077 ЦК України\~встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Враховуючи вищевикладене, а також, що відповідачка належним чином не виконала обов`язки за договором, не надала суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Частиною першою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн. позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 укладений між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським Об`єднанням «Лігал Ассістанс», прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», затверджений Рішенням Загальних зборів № 01-11/2023 від 01.11.2023 ціна роботи фіксована та погодинна, заявку на надання юридичної допомоги № 252 від 30.07.2024, акт № 1 про надання правової допомоги від 06.08.2024, яким погоджено надання таких правових (юридичних) послуг: надання усної консультації з вивченням документів вартість за 2 години\~4000,00 грн.; підготовка пропозицій вартість за 3 години 6000,00 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду вартість за 5 годин\~15000,00 грн. Загальна сума понесених витрат за надані послуги за 10 годин становить 25000,00 грн. Відповідно до платіжної інструкції № 0453960000 від 13.08.2024 року ТОВ «Коллект Центр» сплатило суму 175 000,00 грн. АО «Лігал Ассістанс» за надання правової допомоги згідно договору № 01-07/2024 від 01.07.2024 року про надання правової допомоги. Суд вважає, що надані докази підтверджують витрати, пов`язані з правничою допомогою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, зважаючи на задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 3614,10 грн.

Outcome: approved