Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

16 липня 2025 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Єсик Володимир Олександрович, засобами поштового зв`язку, звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття (вхідний №29329/25 від 22.07.2025). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 23.11.2012 між сторонами у справі було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, який був розірваний рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.03.2025 у справі №711/1154/25. Перебуваючи у шлюбі, у сторін в справі народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які тривалий час проживають разом із позивачем як їх матір`ю та на її утриманні. Як стверджує позивач у мотивувальній частині позовної заяви, відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, не приймає участі у вихованні дітей та не надає матеріальної допомоги. Оскільки розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, беручи до уваги, що відповідач є працездатною особою, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, тому позивач вважає, що стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача є необхідним і достатнім у конкретній ситуації. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 08 год 40 хв 29 серпня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.28,29). Представник позивача адвокат Єсик В.О., 29.08.2025 через канцелярію суду, подав заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував (вхідний №344700/25 від 29.08.2025). Відповідач [PERSON] у судове засідання 29 серпня 2025 року о 08 год 40 хв не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив (відповідно до вимог ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами). У зв`язку з цим 29 серпня 2025 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 23.11.2012 уклали шлюб, який цього ж дня був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, який був розірваний рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.03.2025 (а.с.5,6). Частиною 3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262-IV передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Частиною 2 ст.3 означеного Закону встановлено, що Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд перевірив факт набрання рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27.03.2025 у справі №711/1154/25 законної сили шляхом використання даних Єдиного державного реєстру судових рішень і встановив, що означене судове рішення набрало законної сили 29 квітня 2025 року (реєстраційний номер рішення: 126157284). Частиною 4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що обставина перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 13.11.2012 до 29.04.2025, встановлена рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27.03.2025 у справі №711/1154/25, що набрало законної сили, а тому доказуванню не підлягає під час розгляду цивільної справи №711/6709/25. Із копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , що видане 13.04.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, та серії [NUMBER] , що видане 02.10.2018 Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.11,12). Із копії договору оренди житлового приміщення (квартири) від 24.03.2025, що укладений між [PERSON] як орендодавцем та [PERSON] як орендарем, суд встановив, що між означеними сторонами досягнуто домовленості про передачу в строкове платне користування житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с.13-15). Також у судовому засіданні була досліджена копія акту від 27.03.2025, складеного членами комісії [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підписи яких посвідчені головою правління ОСББ «Некрасова-46А`Грабовським С.В., зі змісту якого суд встановив, що [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] фактично проживають в квартирі [ADDRESS] (а.с.17). Із копій квитанцій №69414720 від 31.03.2025 та №71439932 від 30.05.2025 суд встановив, що позивач сплачує кошти за харчування сина [PERSON] , який відвідує дитячий садок «Світанок» (а.с.18,19). Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами, дійшов таких висновків. Положеннями\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~№2402-III від 26.04.2001 передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 2 ст.150 Сімейного кодексу України (далі СК України)\~визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі\~ст. 141 СК України,\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. З аналізу означених норм матеріального права суд робить висновок, що Сімейним кодексом України\~на законодавчому рівні закріплений принцип рівності прав та обов`язків батьків, а відповідно брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє батьків, а не лише той з батьків з ким проживає дитина. Відповідно до\~ст. 180 СК України,\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З аналізу положень ст.\~181, 183,\~184\~СК України суд\~робить висновок, що за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Водночас спосіб стягнення аліментів судом визначається виключно за заявою одержувача аліментів, тобто у конкретному випадку позивача. Частиною 1 ст.182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 того ж Кодексу,\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір та спосіб стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дітей до повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, те, що відповідач є особою працездатного віку та має можливість надавати матеріальну допомогу, а малолітні діти: [PERSON] та [PERSON] , вочевидь потребують такої допомоги зі сторони батька. Тому суд,\~зважаючи на\~реальні і\~розумні потреби\~в матеріальному\~утриманні двох\~малолітніх дітей,\~взаємний обов`язок\~батьків щодо\~їх утримання,\~інші встановлені\~обставини,\~що мають\~значення в\~їх сукупності,\~вважає розумним\~та справедливим\~стягнення аліментів\~на утримання\~малолітнього сина\~ [PERSON] \~та малолітнього\~сина [PERSON] \~в розмірі\~1/3\~частини усіх\~видів заробітку\~(доходу)\~відповідача,\~але не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~на кожну\~дитину,щомісячно і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано суду доказів на спростування як розміру аліментів, який позивач просить суд стягнути з відповідача, а також незадовільних як стану здоров`я, так і матеріального стану відповідача та/або перебування на його утриманні інших малолітніх/неповнолітніх дітей та/або батьків тощо, тобто обставин, що підлягають врахуванню судом під час визначення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей і обумовлені положеннями ст.182 СК України. Частиною 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 191 СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд звертає увагу учасників справи, що означеною нормою матеріального права безальтернативно визначений початок сплати аліментів за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з означеними положеннями матеріального права, аліменти з відповідача слід стягувати, починаючи з 16 липня 2025 року, тобто від дня пред`явлення [PERSON] позову засобами поштового зв`язку (а.с.21). Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України,\~суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~Питання витрат на оплату судового збору суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»,\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до вимог ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Зважаючи на викладене, з відповідача на користь держави належить стягнути 1211 грн 20 коп судового збору. Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення із відповідача на користь держави суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved