Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

Позивач, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] якою просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 12 129,19 грн та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.09.2021 між позивачем та ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого застраховано цивільно-правову відповідальність водія автомобіля SsangYong Korando, д.р.н. [NUMBER] . 25.12.2021 о 21:00 у смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 28А, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля SsangYong Korando, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля BMW Х5, д.р.н. [NUMBER] , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до ремонтної калькуляції № 2211816 від 04.01.2022, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля BMW Х5, д.р.н. [NUMBER] , склав 14 553,03 грн (з урахуванням ПДВ). З вирахування ПДВ позивач 13.01.2022 здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 12 129,19 грн. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 30.06.2022 у справі № 363/1173/22 провадження щодо [PERSON] за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП через сплив строку давності, що не є реабілітуючою підставою. Відповідач залишив місце ДТП, чим порушив п. 2.10а ПДР України, що обґрунтовує право позивача на регресну вимогу. Позовна заява надійшла до Шевченківського районного суду м. Києва 14.10.2024. Ухвалою цього суду від 18.10.2024 справу передано до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області на підставі ст. 27, 31 ЦПК України та розпорядження Вищого спеціалізованого суду від 02.09.2014 №2710/38-14. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.01.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився,додав заяву, якою просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог процесуального закону. Заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відзив на позовну заяву не подав. На підставі\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що 07.09.2021 між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 205781425, який діяв на момент ДТП (25.12.2021), забезпечений транспортний засіб SsangYong Korando, д.р.н. [NUMBER] , ліміт відповідальності за шкоду майну 130 000,00 грн, франшиза 0,00 грн. 25.12.2021 о 21:00 у смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 28А, [PERSON] , керуючи автомобілем SsangYong Korando, д.р.н. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем BMW Х5, д.р.н. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Крім того, відповідач залишив місце ДТП, чим порушив п. 2.10а ПДР України. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 30.06.2022 (справа № 363/1173/22) провадження за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП через сплив строку давності, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП. 31.12.2021 до позивача звернулася потерпіла особа із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно з ремонтною калькуляцією № 2211816 від 04.01.2022, вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW Х5, д.р.н. [NUMBER] , склала 18 194,71 грн (з урахуванням ПДВ), зокрема: роботи 8 730,00 грн, матеріали фарбування 4 265,16 грн, запчастини 1 559,87 грн (без урахування зносу 5 199,55 грн). Матеріальний збиток склав 14 553,03 грн (з ПДВ). З урахуванням вирахування ПДВ (14 553,03 грн / 1,2) позивач виплатив 12 129,19 грн на рахунок потерпілої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які посилається. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, ґрунтуючись на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про страхування», страхування є видом цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових платежів. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, якщо вона не доведе, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на 25.12.2021, страховик відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну майну третьої особи, у межах страхових сум. Відповідно до п. 38.1.1 ЗУ «Про ОСЦПВ», страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право подати регресний позов до водія, який залишив місце ДТП. Згідно з ст. 36.2 ЗУ «Про ОСЦПВ», страхове відшкодування виплачується без урахування ПДВ, якщо потерпілий не є платником ПДВ. Згідно з ч. 1 ст. 108 Закону України «Про страхування», страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постанова Ірпінського міського суду від 30.06.2022 (справа № 363/1173/22) підтверджує, що [PERSON] порушив п. 13.3 та п. 2.10а ПДР України, що призвело до ДТП. Закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (сплив строку давності, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП) не є реабілітуючою підставою. Так, стаття 9 КУпАП дає визначення поняттю адміністративного правопорушення (проступку) як протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Слід зауважити, що винність (у формі умислу або необережності) є обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення. Разом з цим, стаття 17 КУпАП визначає обставини, які виключають адміністративну відповідальність і визначає їх як перебування особи у стані крайньої необхідності, необхідної оборони або у стані неосудності. Окрім того, вчинення адміністративного правопорушення не завжди тягне за собою накладення адміністративного стягнення. Так, статтею 21 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу. Крім того, статтею 22 КУпАП передбачена можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення з обмеженням усним зауваженням на її адресу. Також стаття 24-1 КУпАП передбачено за вчинення адміністративних правопорушень застосування заходів впливу до неповнолітніх у вигляді зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; попередження; догани або сувора догани; передачі неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання, що не являється накладенням адміністративного стягнення. Стаття 247 КУпАП передбачає виключний перелік підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, який включає в себе: відсутність події і складу адміністративного правопорушення; недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі. При цьому, підстави, передбачені у пунктах 1-4 ч. 1 ст. 247 КУпАП відносяться до реабілітуючих підстав закриття провадження, а тому закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з цих підстав вказує на невинуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за який вона притягалася до відповідальності. Підстави, передбачені у пунктах 5-9 ч. 1 ст. 247 КУпАП відносяться до нереабілітуючих підстав, оскільки підлягають застосуванню до осіб, які вчинили адміністративні правопорушення. Згідно ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 зазначено про те, що у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року в справі№ 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18зазначено про те, що тлумачення статті 1188 ЦКУкраїни свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247\~КУпАП- через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі№ 641/2795/16-ц(провадження № 61-20728св19) зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо». Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18. У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 335/8507/16-ц (провадження № 61-23811св18) зроблено правовий висновок про те, що така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Застосування пункту 7 статті 247 КУпАП можливе виключно у випадку наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення. Натомість у разі відсутності вини особи в скоєнні ДТП провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Позивач виконав свої зобов`язання за договором страхування, виплативши страхове відшкодування в розмірі 12 129,19 грн, що підтверджується належними доказами (страховий акт, платіжна інструкція). Вина відповідача у скоєнні ДТП та залишенні його місця встановлена судом. За відсутності доказів протилежного, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задовольняється повністю, з відповідача на користь позивача стягується судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Outcome: approved