Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

Стислий зміст позовних вимог та доводів позивача Позивач [PERSON] \~в особі\~представника \~адвоката Єни\~Л.А.\~через підсистему\~«Електронний суд»\~звернулася до\~Салтівського районного\~суду міста\~Харкова з\~позовною заявою\~до [PERSON] ,\~в якій\~просить суд\~установити порядок\~користування квартирою\~ [ADDRESS] таким\~чином:\~виділити в\~користування [PERSON] житлову кімнату (номер приміщення 7), площею 16,1 кв.м і балкон (2,4х0,8), площею 1,9 кв.м; виділити в користування [PERSON] житлову кімнату (номер приміщення 6), площею 10,2 кв.м. Приміщення коридору (номер приміщення 3), площею 2,0 кв.м, вбиральні (номер приміщення 4), площею 1,1 кв.м, кухні (номер приміщення 5), площею 5,9 кв.м, - залишити в спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач посилалася, що спірна квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (після зміни прізвища [PERSON] ) та [PERSON] . Зазначила, що частки в праві власності визначені судовим рішенням. Посилалася, що Московський районний суд м. Харкова рішенням від 08.08.2024 по справі № 643/18809/19 задовольнив позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в порядку поділу майна подружжя визнав за [PERSON] та [PERSON] право власності по частки за кожним на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Зазначив, що постановою Харківського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року по справі № 643/18809/19 апеляційна скарга [PERSON] задоволена частково, рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2024 року змінено, позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за [PERSON] право власності на 32/100 частини на квартиру за адресою: [ADDRESS] . В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за [PERSON] право власності по 68/100 частин на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Посилалася, що визначені судовим рішенням 68/100 частин в праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] зареєстровані в Державному реєстрі речових прав за нею, [PERSON] . Зазначив, що квартира [ADDRESS] двокімнатна, загальною площею 46,3 кв.м, житловою 26,3 кв.м. Посилалася, що наразі вона проживає в квартирі [ADDRESS] і несе всі витрати, пов`язані з користуванням і утриманням нерухомого житлового майна. Зазначила, що 02 травня 2025 року відповідачу направлений лист-пропозиція, яким запропоновано придбати його частку в праві власності спірної квартири з метою уникнення можливих суперечок і спору щодо подальшого здійснення права власності на об`єкт житлової нерухомості. Позитивної відповіді отримано не було, а 13 травня 2025 рому мав місце інцидент, який відбувся за участю родичів відповідача в спірній квартирі. Посилалася, що зважаючи на дії відповідача, який мирним шляхом вирішувати питання подальшого користування спірною квартирою не бажає, оскільки всі запропоновані варіанти щодо спільного продажу квартири, викупу його частки за більш високою ціною ніж первісно пропонувалося, він відхилив, пояснивши, що бажає проживати в квартирі, наразі виникла необхідність визначити порядок користування спірною квартирою. Аргументи учасників справи Відповідач [PERSON] процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Рух справи Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 23 травня 2025 року залишив без руху позовну заяву [PERSON] , надав позивачу строк для усунення недоліків - 5 днів з дня вручення копії ухвали. Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 06 червня 2025 року відкрив провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування жилим приміщенням, ухвалив розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначив проведення підготовчого засідання. Салтівський районний\~суд міста\~Харкова ухвалою\~від 09\~липня 2025\~року об`єднав в\~одне провадження зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування жилим приміщенням, з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування жилим приміщенням. Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 07 серпня 2025 року залишив без розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування жилим приміщенням. Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 07 серпня 2025 року закрив підготовче провадження у цивільній справі за\~позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування жилим приміщенням. Призначив справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи. Участь у справі сторін та інших учасників справи Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно, про що свідчить наявне при матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення [PERSON] 29.07.2025 поштового відправлення №0610270337522, про причину неявки суду не повідомила, у судовому засіданні була представлена повноважним представником адвокатом Єною Л.А. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, про що свідчить наявне при матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення [PERSON] 30.07.2025 поштового відправлення №0610270336410, про причину неявки суду не повідомив, у судовому засіданні був представлений повноважним представником адвокатом Крамаренком В.П. За правилами п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, ураховуючи, що сторони належним чином та своєчасно повідомлялися про дату, час і місце судового засідання, ураховуючи присутність у судовому засіданні повноважних представників сторін, які не заперечували проти розгляду справи за відсутністю позивача та відповідача, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи сторін, позаяк їх неявка у судове засідання не перешкоджає вирішенню спору. Представник позивача [PERSON] адвокат Єна Л.А. у судовому засіданні 07 серпня 2025 року позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, в обґрунтування позовних вимог посилалася на обставини, як вони зазначені у позовній заяві. Представник відповідача\~ [PERSON] \~-\~адвокат Крамаренко\~В.П.\~у судовому\~засіданні 07\~серпня 2025\~року зазначив,\~що відповідач\~ [PERSON] \~у повному\~обсязі визнає\~позовні вимоги\~ [PERSON] ,\~тому не\~заперечує проти\~їх задоволення\~шляхом визначення\~порядку користування\~спірною квартирою\~у запропонований\~позивачкою спосіб.\~ Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Згідно з копією договору купівлі-продажу квартири від 16 вересня 2014 року, укладеного між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Карафетовою К.В., зареєстровано в реєстрі за №453, [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] прийняла у власність цю квартиру, яка складається з двох житлових кімнат, житловою площею 26,3 кв.м, загальною площею 45,7 кв.м. та сплатила за неї обумовлену цим договором грошову суму. Згідно з пунктом 7 вказаного договору покупець [PERSON] стверджує, що діє за письмовою згодою її чоловіка [PERSON] , викладеною у вигляді заяви, справжність підпису якого засвідчено приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Карафетовою К.В. 16.09.2014 за реєстровим номером №3884, про що доведено до відома продавця (а.с. 10). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №266886013 від 16.09.2014, сформованого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А., 22 січня 2019 року приватним нотаріусом ХМНО Карафетовою К.В., як державним реєстратором, проведено державну реєстрацію права приватної власності за [PERSON] на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальна площа квартири 45,7 кв.м, житлова площа 26,3 кв.м. (а.с. 11). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08.08.2024, ухваленим по цивільній справі №643/18809/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, позовну заяву [PERSON] задоволено. У порядку поділу майна подружжя визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності по частці за кожним на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14-15). За наслідками перегляду вказаного вище рішення суду в апеляційному порядку постановою Харківського апеляційного суду від 18.12.2024 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за [PERSON] право власності на 32/100 частки у квартирі за адресою: [ADDRESS] . У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за [PERSON] право власності на 68/100 часток у квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16-19). Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав №422143631 від 10.04.2025, виданого приватним нотаріусом ХМНО Карафетовою К.В., за [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі постанови Харківського апеляційного суду від 18.12.2024, прийнятої у справі №643/18809/19, зареєстровано право власності на 68/100 часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 9 зворот). Згідно з копією Витягу з Державного реєстру речових прав №430521825 від 09.06.2025, виданого державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцовою М.Є., за [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі постанови Харківського апеляційного суду від 18.12.2024, прийнятої у справі №643/18809/19 зареєстровано право власності на 32/100 часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 115). 22 травня 2025 року [PERSON] скерувала на адресу [PERSON] рекомендований лист-пропозицію з описом вкладень №6115049120706, в якому пропонує з метою уникнення суперечок і спору щодо подальшого здійснення права власності на об`єкт житлової нерухомості, а саме квартиру [ADDRESS] , придбати в [PERSON] належні йому на праві власності 32/100 частки у вказаній квартирі за суму в розмірі 353\~949,36 гривень. Пропонувала впродовж п`яти днів з дня отримання вказаного листа надати їй письмову відповідь щодо поданої пропозиції. 04.05.2025 [PERSON] було отримано вказаний рекомендований лист, що підтверджується роздруківкою з сайту «Укрпошта» за пошуковими даними трекінгового номеру відправлення №6115049120706 (а.с. 20). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Статтею 41 Конституції України\~та статтею\~1\~Першого\~протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, а також право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ч. 1 ст. 317\~ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як це\~закріплено положеннями\~ч.\~1,\~2\~ст.\~319 ЦК України,\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Правилами ст. 383 ЦК України унормовано, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Правилами ч.\~1 ст. 356 ЦК України\~визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, як це закріплено положеннями ч. 1 ст. 358 ЦК України. Спільна часткова власність є специфічною конструкцією, оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів; (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Верховний Суд у постанові від 08 листопада 2023 року, прийнятій у справі №761/42030/21, звертав увагу, що приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності. Верховний Суд також зауважував, що первинне значення у врегулюванні відносин щодо порядку користування жилим приміщенням має домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування жилим приміщенням, такий порядок користування може встановити суд. Право на визначення порядку користування жилим приміщенням не пов`язано з певними межами (подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі №753/95/21). При встановленні порядку користування будинком (квартирою) кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку (квартири) з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок (квартиру). Разом з тим, виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно (постанова Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі №761/36267/16-ц). Правовідносини щодо встановлення порядку користування майном не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, а суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, співмірні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. Допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників (постанова Верховного Суду від 17 грудня 2019 року у справі № 486/171/18). Зазначене узгоджується також з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року, прийнятій у справі №6-1500цс15. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2025 року, прийнятій у справі №334/5652/23, провадження №61-798св25. Так, суд, перевіряючи обґрунтованість позовних вимог установив таке. Як це убачається з технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 24 березня 2025 року, жила площа квартири становить 26,3 кв.м та складається з двох житлових кімнат: площею 10,2 кв.м, площею 16,1 кв.м. Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав №422143631 від 10.04.2025, виданого приватним нотаріусом ХМНО Карафетовою К.В., за [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі постанови Харківського апеляційного суду від 18.12.2024, прийнятої у справі №643/18809/19 зареєстровано право власності на 68/100 часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 9 зворот). Згідно з копією Витягу з Державного реєстру речових прав №430521825 від 09.06.2025, виданого державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцовою М.Є., за [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі постанови Харківського апеляційного суду від 18.12.2024, прийнятої у справі №643/18809/19 зареєстровано право власності на 32/100 часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до своїх часток у праві власності на квартиру позивач [PERSON] має право на 17,68 кв.м жилої площі (26,3 : 100 х 68 = 17,89), а відповідач - на 8,41 кв.м жилої площі (26,3 : 100 х 32 = 8,41). При виділені позивачці [PERSON] кімнати жилою площею 16,1 кв. м, її жила площа зменшиться на 1,58 кв.м (17,68 16, 1 = 1,9), а при виділенні [PERSON] кімнати жилою площею 10,2 кв.м, його жила площа збільшиться на 1,79 кв.м (10,2 8,41 = 1,79). Так, суд зауважує, що саме по собі визначення порядку користування власністю не змінює часток власників у праві власності на квартиру. Крім того, на думку суду, при визначенні сторонам такого порядку користування спірною квартирою відхилення від належних їм ідеальних часток у праві власності на спільне майно є незначним. У свою чергу, як про це зазначив Верховний Суд в постанові від 17 грудня 2019 року у справі №486/171/18, допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним, у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. У ході судового розгляду у даній справі сторони дійшли згоди щодо визначення порядку користування спірною квартирою, відповідач погодився на визначення порядку користування спірним жилим приміщенням у запропонований позивачкою спосіб. Як убачається з матеріалів справи, 01 вересня 2025 року через канцелярію суду відповідачем [PERSON] в особі його представника адвоката Крамаренка В.П. подано заяву про визнання позовних вимог [PERSON] . У поданій заяві відповідач в особі представника зазначає, що визнає позовні вимоги [PERSON] та погоджується на запропонований позивачкою порядок користування належною їм з позивачкою на праві спільної часткової власності квартирою [ADDRESS] . Ураховуючи наведене вище, виходячи із засад розумності, справедливості і пропорційності, суд вважає за можливе визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] таким чином: виділити [PERSON] у користування житлову кімнату, площею 16,1 кв.м з балконом, вихід на який є з цієї кімнати, [PERSON] виділити в користування житлову кімнату, площею 10,2 кв.м. Коридор, площею 6,5 кв.м, коридор, площею 2,6 кв.м, ванну, площею 2,0 кв.м, вбиральню, площею 1,1 кв.м, кухню, площею 5,9 кв.м, - залишити в спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.\~82\~ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до\~ч.\~1,\~4\~ст.\~206\~ЦПК України\~позивач може\~відмовитися від\~позову,\~а відповідач\~-\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Крамаренко В.П. підтримав висловлене відповідачем у заяві про визнання позову волевиявлення. Як убачається з ордеру, повноваження адвоката Крамаренка В.П. відповідачем [PERSON] не обмежено. Матеріали справи не містять відомостей, які б викликали в суду обґрунтовані сумніви щодо достовірності обставин, які визнає відповідач, та добровільності їх визнання. Беручи до уваги наведене вище, враховуючи визнання позову відповідачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. Розподіл судових витрат Згідно з квитанцією ID: 6068-6362-5094-7818 від 20.05.2025 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, суд враховує положення ст. 142 ЦПК України, згідно з якими, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, з урахуванням визнання позову відповідачем, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі\~605,60 гривень, а 50 відсотків судового збору, сплаченого [PERSON] при поданні позову, що становить суму 605,60 гривень, суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету.

Outcome: approved