Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

10.04.2025 представник заявниці, адвокат Сологуб Артем Михайлович, звернувся до суду із заявою, шляхом направлення у системі «Електронний суд», що зареєстрована судом 11.04.2025, мотивуючи тим, що [PERSON] є співвласником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на 1/2 частку якого вона 07.08.2000 успадкувала відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом після своєї померлої матері [PERSON] , яка в свою чергу успадкувала даний будинок після свого чоловіка, батька заявниці, [PERSON] . Інша 1/2 частка у праві власності на вказаний будинок належить співвласнику [PERSON] , на підставі договору дарування частини житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Дворко Т.Г. 04.09.2000 за реєстровим №2-3428. Відповідно до діючого на той час законодавства, свідоцтво про право на спадщину і договір дарування частини житлового будинку були зареєстровані у Білоцерківському бюро технічної інвентаризації та право спільної часткової власності співвласників вказаного будинку було зареєстровано 20.08.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Звернувшись до нотаріуса з питань відчуження своєї частки вказаного житлового будинку заявниці стало відомо, що на разі це зробити не можливо, оскільки згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на вказаний житловий будинок накладено обтяження (номер запису про обтяження 27617571) у вигляді заборони на нерухоме майно на підставі постанови б/н, виданої 08.01.1960, видавник: Цегляний завод, реєстраційний номер обтяження: 1464877, 12.11.2004, № реєстру 2572, реєстратор: Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора. Особа, майно /права якої обтяжуються: [PERSON] . При цьому, ні заявниця, ні інші співвласники житлового будинку до цього моменту не знали про наявність накладеної заборони при оформлені ними права власності на даний будинок у 2000 році. Так, дійсно, батько заявниці - [PERSON] , який помер [INFO] , приблизно у 1959-1971 рр. був працівником Цегляного заводу, який функціонував за часів СРСР в м. Біла Церква, та отримав грошові кошти від заводу для спорудження будинку та у подальшому борг був ним погашений у повному обсязі. Серед особистих документів [PERSON] були знайдені лише деякі квитанції про повернення грошових коштів Цегляному заводу, інших документів щодо виконання боргового зобов`язання не збереглося. Крім того, усі члени сім`ї [PERSON] знали, що він виконав своє боргове зобов`язання перед заводом. Однак, на даний момент в Державному реєстрі прав міститься інформація про обтяження на вказаний будинок, що порушує права власників. На звернення до Першої білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області щодо обтяження, було повідомлено, що архівні документи Першої білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області щодо накладення заборон за 2004 рік були передані на зберігання до Київського обласного державного нотаріального архіву. Також були зроблені адвокатські запити до: 1) Трудового архіву Білоцерківської міської ради Київської області, який 03.12.2024 повідомив, що документи Цегляного заводу на зберігання не надходили, а також, що відсутні відомості про його правонаступників; 2) ТОВ «Білоцерківські будматеріали», яке 15.11.2024 надало відповідь, що воно не є правонаступником цегляного заводу, що здійснював свою діяльність за часів СРСР. У ТОВ «Білоцерківські будматеріали» перебувають на зберіганні документи трудового архіву, передані ВАТ «Будматеріали» згідно з актом прийому-передачі архівних документів від 11.11.2011, в тому числі документи, що підтверджують факт трудової діяльності [PERSON] у 1971 році. Але документів про боргові зобов`язання чи майнові претензії до [PERSON] серед них не має. Крім того, ухвалою господарського суду Київської області від 23.11.2011 у справі №Б3/106-09 ВАТ «Будматеріали» було ліквідовано, а 13.12.2011 була проведена державна реєстрація припинення цієї юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом; 3) Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), який 05.12.2024 повідомив, що в результаті перевірки Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавчих документів про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] коштів на користь Цегляного заводу, який функціонував за часів СРСР в м. Біла Церква та його правонаступників, в тому числі на користь ВАТ «Будматеріали», не виявлено. Також у відділі відсутня інформація щодо постанови б/ н, виданої 08.01.1960, Цегляним заводом, на підставі якої накладено арешт на майно [PERSON] . Тому, оскільки відсутній кредитор та відсутні документи, які б підтверджували виконання боргового зобов`язання [PERSON] , у нотаріуса на даний час не має підстав для зняття заборони відчуження нерухомого майна, належного заявниці та\~ відповідно заявниця не може вільно розпоряджатися своїм правом власності на частку вищевказаного житлового будинку. Таким чином, оскільки боргове зобов`язання [PERSON] було ним же виконане у повному обсязі ще за життя, а також оскільки відсутні архівні документи про боргове зобов`язання чи майнові претензії до [PERSON] , відсутні в провадженні Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконавчі документи про стягнення з [PERSON] чи його спадкоємців коштів на користь Цегляного заводу, який функціонував за часів СРСР в м. Біла Церква та його правонаступників, а також враховуючи відсутність належного відповідача (Цегляний завод припинив свою діяльність) та відсутність інформації про його можливих правонаступників, заявниця просить встановити факт припинення обтяження, а саме: заборони на нерухоме майно, та скасувати запис №27617571 про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме щодо житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 16.04.2025 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду заяву, відкрито провадження у справ, призначено судове засідання на 13.05.2025 11:30. 16.04.2025 судом постановлено ухвалу, якою витребувано з Київського обласного державного нотаріального архіву належним чином завірені копії документів, на підставі яких Першою білоцерківською міською державною нотаріальною конторою було зареєстровано заборону на нерухоме майно: на підставі постанови б/н, виданої 08.01.1960, видавник: Цегляний завод, реєстраційний номер обтяження: 1464877, 12.11.2004, № реєстру 2572, реєстратор: Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора, особа, майно /права якої обтяжуються: [PERSON] . 29.04.2025 на адресу суду з Київського обласного державного нотаріального архіву надійшла відповідь на ухвалу суду про витребування доказів. 13.05.2025 судом постановлено ухвалу, якою витребувано з КП КОР «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» належним чином завірені копії свідоцтва про право власності, виданого Білоцерківською держнотконторою 05.02.1991 за реєстровим № 1-573, зареєстрованого в інвентарбюро 05.02.1991 за реєстром № 7672, свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Білоцерківською держнотконторою 05.02.1991 за реєстровим № 1-575, зареєстрованого в інвентарбюро 05.02.1991 за реєстром № 7672, інформацію та копію правовстановлюючого документу щодо реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами у [ADDRESS] за [PERSON] , 1924 р.н., витребувано з Київського обласного державного нотаріального архіву належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , 1924 р.н., який проживав за адресою: [ADDRESS] . 13.05.2025 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення засідання на 30.06.2025 09:00, у зв`язку із витребуванням доказів. 26.05.2025 на адресу суду з Київського обласного державного нотаріального архіву надійшла відповідь на ухвалу суду про витребування доказів. 30.06.2025 судом постановлено ухвалу, якою витребувано з Відділу державної реєстрації Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області інформацію щодо юридичної особи Цегляний завод облпромбудматеріалів (місто Біла Церква, вулиця Горького № 156) (у тому числі чи здійснює діяльність, чи є правонаступники, чи припинена юридична особа, чи ліквідована юридична особа) та чи являється ВАТ «Будматеріали» (ЄДРПОУ: 00290995) правонаступником Цегляного заводу облпромбудматеріалів та витребувано з Трудового архіву Білоцерківської міської ради Київської області інформацію щодо юридичних осіб:\~ Цегляний завод облпромбудматеріалів (місто Біла Церква, вулиця Горького № 156) та ВАТ «Будматеріали» (ЄДРПОУ: 00290995), зокрема, щодо періоду діяльності, чи є правонаступники, щодо припинення/ліквідації юридичної особи. 30.06.2025 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення засідання на 22.07.2025 10:30, у зв`язку із витребуванням доказів. 22.07.2025 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення засідання на 01.08.2025 08:30, у зв`язку із невиконанням ухвали суду про витребування доказів. 01.08.2025 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення засідання на 10.09.2025 14:00, оскільки ухвали суду про витребування доказів від 13.05.2025 та 30.06.2025 повернулися до суду без виконання та згідно ч. 5 ст. 84 ЦПК України уповноважено представника заявника, адвоката Сологуба Артема Михайловича, на одержання доказів з Комунального Підприємства Київської обласної ради «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації», Відділу державної реєстрації Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області, Трудового архіву Білоцерківської міської ради Київської області, згідно ухвал суду про витребування доказів від 13.05.2025 та 30.06.2025, і подання їх до суду 04.08.2025 на адресу суду з Комунального Підприємства Київської обласної ради «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» надійшла відповідь на ухвалу суду про витребування доказів. 05.08.2025 на адресу суду з Трудового архіву Білоцерківської міської ради Київської області надійшла відповідь на ухвалу суду про витребування доказів. 06.09.2025 на адресу суду з Відділу державної реєстрації Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області надійшла відповідь на ухвалу суду про витребування доказів. Заявниця [PERSON] у судове\~ засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Представник заявниці, адвокат Сологуб Артем Михайлович, у судове\~ засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності заявниці та її представника, заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, просив задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа - [PERSON] у судове\~ засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив заяву задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа - Перша білоцерківська державна нотаріальна контора Київської області у судове засідання представника не направила, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, заперечення проти заяви та заяви з процесуальних питань до суду не подала. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини, спірні правовідносини, з посиланням на докази та норми права. Ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якому розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. П. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Встановлено, що заявниця - [PERSON] , [INFO] , та заінтересована особа - [PERSON] , [INFO] , є співвласниками житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме право власності на 1/2 частку житлового будинку зареєстровано за [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Дворко Т.Г. та зареєстроване в реєстрі за №2-2945 від 07.08.2000 та право власності на 1/2 частку житлового будинку\~ зареєстровано за [PERSON] , на підставі договору дарування частини житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Дворко Т.Г. за реєстровим №2-3428 від 04.09.2000, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 16-23, 27) та копією з реєстраційної книги про реєстрацію права власності по обєкту нерухомого майна (а.с. 160-161). Заявниця - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », у зв`язку з укладенням 11.04.1981 шлюбу з [PERSON] , батьками заявниці є: [PERSON] , 1923 р.н., який помер [INFO] , і [PERSON] , 1924 р.н., яка померла [INFO] , що підтверджується копією паспорта заявниці, копією свідоцтва про укладення шлюбу, копією свідоцтва про народження, копіями свідоцтва про смерть та відповіддю з ЄДДР (а.с. 24-26, 28, 81). Зі спадкової справи №70 від 05.02.1991 (а.с. 114-124) вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] , 1923 р.н., [PERSON] , на підставі її заяви (дружини, яка пережила чоловіка) 05.02.1991 державним нотаріусом Державної нотаріальної контори Моцною Д.Г. було видано свідоцтво про право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя - житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване в реєстрі за №1-573 та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку,який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване в реєстрі за №1-575, яка належала померлому на підставі Договору забудови, посвідченого Білоцерківською держнотконторою 24.04.1958 за реєстровим №3045, що також підтверджується копією з реєстраційної книги про реєстрацію права власності по об`єкту нерухомого майна (а.с. 160-161). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна від 02.10.2024 №397501207 (а.с. 22-23) вбачається, що на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] накладено обтяження (номер запису про обтяження 27617571) у вигляді заборони на нерухоме майно на підставі постанови б/н, виданої 08.01.1960, видавник: Цегляний завод, реєстраційний номер обтяження: 1464877, 12.11.2004, № реєстру 2572, особа, майно /права якої обтяжуються: [PERSON] . Також,\~ встановлено, що 08.01.1960 державним нотаріусом Першої Білоцерківської державної контори, внаслідок видачі позики товариством у сумі 5000 рублів, було накладено заборону на будівлю [PERSON] , яка зведена за рахунок позики, яка зареєстрована в реєстрі за №25/2, на основі повідомлення Цегляного заводу №6 від 09.12.1959 (а.с. 95) та 12.11.2004 зареєтрована в Державному реєстрі обтяжень, що також підтверджується листом Відділу державної реєстрації Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області (а.с. 60-61). Зі сповіщення Цегляного заводу №6 від 09.12.1959 вбачається, що [PERSON] товариством видана позика в сумі 5000 рублів строком на 7 років на будівництво цегляного будинку на ділянці, відведеній по [ADDRESS] , на підставі договору від 24.04.1958 та до повного погашення позики підприємству, позичальник не має право продати вказану будівлю без дозволу підприємства. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно зі ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до підпункту 5.1. пункту 5 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Представник заявниці вказує на те, що [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту припинення обтяження та скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна, оскільки зобов`язання [PERSON] за договором позики припинилося, у зв`язку з його виконанням та припиненням без правонаступників юридичної особи - позикодавця. Відповідно до ст. 151 ЦК СРСР, у силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана\~ вчинити на користь іншої особи\~ (кредитора)\~ певну\~ дію,\~ як-от:\~ передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або утриматися\~ від певної дії, а кредитор має право вимагати від\~ боржника\~ виконання його обов`язку. Зобов`язання\~ виникають\~ з\~ договору\~ або\~\~ інших підстав, зазначених у статті 4 цього Кодексу. Відповідно до ст. 161 ЦК СРСР, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до\~ вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 178 ЦК СРСР, виконання зобов`язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею), заставою і поручительством. Крім того, зобов`язання між громадянами або з їх участю\~ можуть\~ забезпечуватися\~ завдатком,\~ а\~ зобов`язання\~\~ між соціалістичними організаціями гарантією. Відповідно до положень ст. 525-526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. З квитанцій до прибуткового касового ордеру за період з 1961 року по 1967 рік (а.с. 29-67) вбачається, що позичальник - [PERSON] здійснював погашення позики різними сумами. З листа відповіді Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №227525 від 05.12.2024 (а.с. 57-58), вбачається, що в результаті перевірки Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавчих документів про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] коштів на користь Цегляного заводу, який функціонував за часів СРСР в м. Біла Церква та його правонаступників, у тому числі на користь ВАТ «Будматеріали», не виявлено. Також у відділі відсутня інформація щодо постанови б/ н, виданої 08.01.1960, Цегляним заводом, на підставі якої накладено арешт на майно [PERSON] . Отже, оскільки за договором позики від 24.04.1958 не проводилось відступлення права вимоги, майнові претензії до [PERSON] відсутні та в результаті перевірки Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавчих документів про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] коштів на користь Цегляного заводу, не виявлено, а тому відсутня будь-яка інформація та відомості, які б могли свідчити про невиконання [PERSON] зобов`язань з повернення позики Цегляному заводу за договором про видачу позики від 24.04.1958. Відповідно до ст. 216 ЦК УРСР, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо боржник видав кредитору в посвідчення зобов`язання борговий документ, то кредитор, приймаючи виконання, повинен повернути цей документ, а при неможливості повернення зазначити про це в розписці, що ним видається. Розписка може бути замінена написом на борговому документі, що повертається. Знаходження боргового документа у боржника посвідчує припинення зобов`язання, поки не доведено інше. При відмові кредитора видати розписку, повернути борговий документ або відмітити в розписці неможливість його повернення боржник вправі затримати виконання. В цьому випадку кредитор вважається таким, що прострочив. Відповідно до ст. 223 ЦК УРСР, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо виконання не може бути проведено без особистої участі боржника. Зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо виконання провадиться особисто для кредитора. Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора). Законодавством Союзу РСР або Української РСР виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи може бути покладено на іншу юридичну особу. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (ст. 599 ЦК України). Ст. 609 ЦК України присвячена такій підставі припинення зобов`язання як ліквідація юридичної особи. Під ліквідацією розуміється спосіб припинення юридичної особи без правонаступництва. Юридична особа є такою, що припинена, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ч.5 ст. 104 ЦК України). Ліквідація для юридичних осіб призводить по своїй суті до аналогічних правових наслідків, що і смерть фізичної особи, тобто, обумовлює припинення правоздатності юридичної особи. Замість припиненої юридичної особи не виникає іншої юридичної особи, яка наділяється її майном; зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи як за добровільного, так і за примусового порядку її ліквідації. Ст. 609 ЦК України поширюється на договірні, недоговірні, основні та додаткові (акцесорні) зобов`язання. Таких висновків також дійшов Верховний Суд у постанові від 13 вересня 2023 року по справі №295/7291/20. З листа-відповіді Трудового архіву Білоцерківської міської ради Київської області від 04.08.2025 (а.с. 163) вбачається, що документи Цегляного заводу на зберігання не надходили та у відділі відсутні відомості про його правонаступників. Аналогічна інформація міститься у відповіді від 03.12.2024 (а.с. 63). З листа-відповіді Відділу державної реєстрації Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області від 06.08.2025 (а.с. 167) вбачається, що у відділі відсутня інформація щодо юридичної особи - Цегляного заводу облпромбудматеріалів (місто Біла Церква, вулиця Горького №156). Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відкрите акціонерне товариство «Будматеріали» (ідентифікаційний код юридичної особи 00290995) припинене 13.12.2011, у зв`язку з визнанням його банкрутом. У відповідності до п. 1.1 копії статуту відкритого акціонерного товариства «Будматеріали» в редакції від 01.11.2006 «Відкрите акціонерне товариство «Будматеріали» створене згідно з рішенням Фонду комунального майна Київської області від 8 квітня 1994 року №59-П шляхом перетворення державного підприємства Білоцерківського заводу будівельних матеріалів у відкрите акціонерне товариство відповідно до Закону України «Про приватизацію майна держаних підприємств». З ухвали Господарського суду Київської області від 23.11.2011 у справі №Б3/106-09 (а.с. 67-71) вбачається, що юридичну особу ВАТ «Будматеріали» ліквідовано та провадження у справі про банкрутство ВАТ «Будматеріали» припинено. Виконавчому комітету Білоцерківської міської ради Київської області та органу державної статистики необхідно було виключити Відкрите акціонерне товариство «Будматеріали» з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. З відповіді ТОВ «Білоцерківські будматеріали» від 15.11.2024 на адвокатський запит (а.с. 62) вбачається, що ТОВ «Білоцерківські будматеріали», зареєстровано в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи 02.09.2009 та не є правонаступником цегляного заводу, що здійснював свою діяльність за часів СРСР. У ТОВ «Білоцерківські будматеріали» перебувають на зберіганні документи трудового архіву, передані ВАТ «Будматеріали» згідно з актом прийому-передачі архівних документів від 11.11.2011, у тому числі документи, що підтверджують факт трудової діяльності [PERSON] у 1971 році, але документів про боргові зобов`язання чи майнові претензії до [PERSON] серед них відстуні. Отже, встановлено, що Цегляний завод, що функціонував за часів СРСР у місті Біла Церква та видав [PERSON] позику в сумі 5000 рублів строком на 7 років на будівництво цегляного будинку на ділянці, відведеній по [ADDRESS] , на підставі договору від 24.04.1958, однак кредитор припинив своє існування, його правонаступників немає, а заявниця не може отримати документи про припинення зобов?язання по вказаному договору, необхідних нотаріусу для вчинення нотаріальних дій щодо зняття заборони та припинення обтяження. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК Украйни). Тлумачення, як статті 3ЦК України загалом, так і пункту 6 частини першої статті 3ЦК України свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі №214/7462/20). Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону) (частина перша статті 8 ЦК України). Тлумачення частини першої статті 8 ЦК України свідчить: законодавець визначив порядок усунення прогалин в приватному праві. Приватні відносини є різноманітними, а соціальне життя - рухливе. У зв`язку з цим може виникнути необхідність визначення певного правила, яке не закріплено в приватно-правових нормах безпосередньо; умовами застосування аналогії закону є те, що: відносини, до яких застосовується аналогія, охоплюються предметом цивільно-правового регулювання (статті1,9 ЦК); наявність прогалини в їх регулюванні (прогалини в праві); відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин (норми акту цивільного законодавства або договору); існують правові норми, що регулюють подібні за змістом відносини; застосування аналогії закону не повинно суперечити суті цих відносин. Також, можуть існувати випадки, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). В ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України). Тому, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі\~ №295/7291/20, від 13.06.2024 у справі № 333/8899/21. Суд застосовує аналогію закону й аналогію права тоді, коли, на переконання суду, певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого є прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Відсутність у процесуальних кодексах положень про аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11, провадження № 14-31цс21)). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»). Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна за належного виконання в повному обсязі зобов`язання та припиненням (ліквідацією) юридичної особи кредитора є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Встановлено, що наявність запису щодо заборони відчуження належного [PERSON] нерухомого майна (житлового будинку) позбавляє її як співвласника спільної часткової власності житлового будинку, можливості реалізувати свої права на розпорядження своїм майном. Отже, не скасований запис про обтяження майна є порушенням закріпленого Конституцією України (ст. 41) права кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до якої - кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У рішенні «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року Європейський Суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою Суду при здійсненні будь-якого втручання має забезпечуватися «справедливий баланс» між необхідністю забезпечення загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основоположних прав відповідної особи. Вимога забезпечення такого балансу знаходить своє відображення у всій структурі ст. 1 Першого протоколу. За таких обставин, з урахуванням відсутності кредитора (належного відповідача), наявних підстав вважати зобов`язання припиненим та загальних засад (принципів) цивільного судочинства, суд вважає за можливе встановити факт припинення обтяження, а саме заборони на нерухоме майно та скасувати запис №27617571 про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.1 ч. 1. ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved