Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] , якою просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 46500 гривень за кредитним договором № 26.04.2023-100001974 від 30.04.2023р. Підставою позову, вказує порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань за кредитним договором. Підставою позову, вказує порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань за кредитним договором. Позиції учасників справи. Позиція позивача полягала в тому, що між позивачем та відповідачем був укладений договір кредитної лінії, зобов`язання за яким позивачем були виконані шляхом видачі кредиту. Але відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплаті процентів за його користування у строки встановлені договором, не виконав. Тому у позивача виникло право вимоги до відповідача щодо повернення кредиту та сплати процентів. Відповідач подав заяву в якій вказував, що він являється інвалідом 3 групи та був призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період. І оскільки він учасник бойових дій з нього не повинні брати проценти за користування кредитом. Оцінка суду щодо фактів. На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини. [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) 30 квітня 2023 року уклав з ТОВ «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ: 37356833) договір споживчого кредитування № 26.04.2023-100001974 за яким ТОВ «Споживчий центр» взяв на себе зобов`язання надати [PERSON] грошові кошти (кредит) у розмірі 12000 грн., а [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути кредит протягом 42 днів з дня його надання та сплачувати проценти за користування ним у розмірі 2% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та 3 % за один день протягом всього строку на який надається кредит, окрім первинного періоду, сплачувати 240 гривень неустойки, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (а.с.39-42). ТОВ «Споживчий центр» перерахував [PERSON] грошові кошти у розмірі 12000 грн. на його поточний рахунок (а.с.19), але у повному обсязі та у строки, передбачені графіком, він не повернув отриманий кредит та не сплатив проценти за користування кредитними коштами. Як наслідок, 21 березня 2025 року, ТОВ «Споживчий центр» звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у розмірі 24440 гривень з яких: 12000 гривень - це борг по кредиту; 12440 гривень - борг по процентах за користування кредитом (а.с.1-10). Оцінка суду правовідносин сторін. Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини у сфері кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги) та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, отримати виданий кредит та проценти за його користування. Оцінка суду щодо права. Положення пункту 1 та 22 частини 1\~статті 92 Конституції України\~гарантують, що права людини і громадянина, його основні обов`язки, а також засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України. Зокрема, положення частини першої\~статті 509 Цивільного кодексу України\~(надалі за текстом\~ЦК України) визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, в силу положень частини другої статті\~509, пункту першого частини другої статті\~11\~та частини першої статті\~629 ЦК України\~зобов`язання можуть виникати з договорів, які стають обов`язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої статей\~1054,\~1055 ЦК України\~та пунктів 22,23 частини першої статті\~1, частини першої статті\~11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою) у письмовій формі, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими процентами у розмірі та порядку, що передбачений договором. При цьому, з огляду на положення\~статті 207 ЦК України, такий договір може бути укладений шляхом обміну сторонами одним або декількома документами, в яких зафіксовано його зміст, та які підписані обома сторонами: споживачем, як однією стороною договору, та уповноваженим на це представником кредитодавця із скріпленням печаткою кредитодавця, як другою стороною договору. А користуючись положеннями\~статті 628 вказаного кодексу, сторони мають право укласти договір, в якому будуть міститись елементи різних договорів (змішаний договір), тоді до відносин сторін у такому договорі, застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Так, 30 квітня 2023 року [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» уклали по суті договір кредитної лінії за яким ТОВ «Споживчий центр» взяв на себе зобов`язання надати [PERSON] , грошові кошти (кредит) у розмірі 12000 грн. (а.с. 32-38). І ТОВ "Споживчий центр", взяті на себе зобов`язання виконав, оскільки перерахував [PERSON] грошові кошти у розмірі 12000 грн. на її поточний рахунок. (а.с.19). Виходячи з положень частин першої статей\~526,\~529\~та\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зокрема, за кредитним договором [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути кредит протягом 42 днів з дня його надання та сплачувати проценти за користування ним у розмірі 2% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та 3% за один день протягом всього строку на який надається кредит, окрім первинного періоду, сплачувати 240 гривень неустойки, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (а.с. 39-42). Відповідно до положень частини першої\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання). І виходячи з вказаних, доведених умов кредитування, а також загальної суми сплачених грошових коштів відповідачем, суд згоден із позивачем у тому, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання по узятому ним кредиту, оскільки у передбачені умовами договору строк і розмірах, він кредит повністю не повернув. По кредиту строк його повернення закінчився, і тому, оскільки відповідач узяв 12000 гривень кредиту, якими дійсно скористався (а.с.89-91), він порушив право позивача на повернення кредиту у вищевказаному розмірі, і тому право позивача на отримання вказаних грошових коштів слід захистити шляхом задоволення позову про стягнення з відповідача цих грошових коштів. А оскільки наявність права вимоги до відповідача на більшу суму не доведено, зокрема на суму ще 6480 грн. - у задоволенні позову в частині стягнення таких грошових коштів слід відмовити. Щодо судового збору. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тож оскільки суд задовольнив позовні вимоги тільки частково, а судовий збір був сплачений позивачем у розмірі 2422 грн. 40 коп. (а.с.11), він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача тільки частково, зокрема у розмірі 1780 грн.13 коп. Отже,

Outcome: partial