Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 03.06.2025 позивач через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ155101731898429406 від 18.11.2024 в сумі 10184,53 грн. станом на 03.06.2025, яка складається з: 7875,08 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 2190,90 грн. загальний залишком заборгованості за процентами та 118,55 - загальний залишком заборгованості за пенею. Свої вимоги мотивує тим, що\~\~ [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 18.11.2024 року, будучи клієнтом банку, [PERSON] уклав з банком кредитний договір №АВН0СТ155101731898429406, щодо надання кредиту в розмірі 8000,00 грн. строком на 36 місяців (тобто до 17.11.2027 року) зі сплатою процентів у розмірі 75,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн., який підписано електронним підписом позичальника використання якого погоджено сторонами в Анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку. Станом на 03.06.2025 заборгованість відповідача складала суму в розмірі 10184,53 грн., яка складається з: 7875,08 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 2190,90 грн. загальний залишком заборгованості за процентами та 118,55 - загальний залишком заборгованості за пенею. Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору. Відповідач не виконав зобов`язання перед банком. Заборгованість не погашена. На виконання приписів п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України проводилося інформування відповідача про наявну заборгованість шляхом повідомлення за допомогою телефонних дзвінків та SMS-повідомлень, письмово вимоги не направлялись, оскільки договором їх направлення не передбачено. Відзив на позовну заяву не надано. \~ \~ \~ \~ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача не надходило, відзив на позовну заяву не надано. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в силу вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Причини неявки не повідомив, відзив не надав. 04.09.2025 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом на підставі частини другої статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 18.11.2024 року [PERSON] підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», в якій погоджено сторонами підписання правочину (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень тощо) клієнтом з використанням електронного підпису (а.с.9). 18.11.2024 [PERSON] підписав заяву про надання послуги «Швидка Готівка» №АВН0СТ155101731898429406 від 18.11.2024 (а.с. 14), в якій визначено вид кредиту кредит на споживчі потреби (а..с 14). Відповідно до кредиту за послугою «Швидка Готівка» №АВН0СТ155101731898429406 від 18.11.2024, укладеного між АТ «А-Банк» та [PERSON] , останньому надано кредит в розмірі 8000,00 грн. строком на 36 місяців (тобто до 17.11.2027) зі сплатою процентів у розмірі 75,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн., який підписано\~електронним підписом\~позичальника використання\~якого погоджено\~сторонами в\~Анкеті-заяві\~про приєднання\~до умов\~та правил\~надання банківських\~послуг в\~А-Банку (а.с.14-15) 18.11.2024\~року[PERSON] підписав заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком (а.с.10-11,12) Згідно паспорту споживчого кредиту від АТ «А-Банк» [PERSON] отримав кредит в розмірі 8000 грн. на 36 місяців, процентна ставка 75%. (а.с.13). Як вбачається з меморіального ордеру №TR.40756320.17410.65455 від 18.11.2024 [PERSON] надано кредит за кредитним договором №АВН0СТ155101731898429406 від 18.11.2024 в сумі 8000 грн (а.с.18) Відповідно до виписки по кредиту [PERSON] , станом на 03.06.2025, має борг за кредитним договором №АВН0СТ155101731898429406 від 18.11.2024 10168,82 грн. (а.с.18 на звороті). За розрахунком наведеним у позові, станом на 03.06.2025 заборгованість відповідача становить 10184,53 грн., яка складається з: 7875,08 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 2190,90 грн. загальний залишком заборгованості за процентами та 118,55 - загальний залишком заборгованості за пенею (а.с. 5). IV. Норми права. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із\~статтею 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо\~договором встановлений\~обов`язок\~позичальника повернути\~позику частинами\~(з\~розстроченням),\~то в\~разі прострочення\~повернення чергової\~частини позикодавець\~має право\~вимагати дострокового\~повернення частини\~позики,\~що залишилася,\~та сплати\~процентів,\~належних йому\~відповідно до статті\~1048 цього Кодексу (ч.2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до положень частини четвертої статті 16\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. V. Оцінка суду. Суд оцінив\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~їх дослідженні,\~давши їм\~оцінку в\~цілому так\~і кожному\~окремо,\~дійшов висновку\~про відмову\~в задоволенні\~позову. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Суд встановив, що 18.11.2024 [PERSON] підписав заяву про надання послуги «Швидка Готівка» №АВН0СТ155101731898429406 від 18.11.2024 (а.с.14), в якій визначено вид кредиту кредит на\~споживчі потреби (а.с. 14). Відповідно до кредиту за послугою «Швидка Готівка» №АВН0СТ155101731898429406 від 18.11.2024, [PERSON] надано кредит в розмірі 8000,00 грн. строком на 36 місяців (тобто до 17.11.2027). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів. Ураховуючи, що праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором, має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у банку не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за кредитними договорами, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що банком було завчасно направлені вимоги про дострокове повернення кредитів, а відповідачем такі вимоги було отримано. Верховний Суд у подальших своїх постановах підтримав цей правовий висновок, вказуючи про необхідність виконання банком обов`язкового досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, тому, враховуючи те, що кредитний договір №АВН0СТ155101731898429406 від 18.11.2024, укладений між [PERSON] та банком, є споживчим, вказаний висновок підлягає застосуванню під час вирішення заявлених позовних вимог у цій цивільній справі. Позивач всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних доказів на підтвердження направлення на адресу відповідача вимоги про дострокове погашення кредиту. Суд зауважує, що праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором, має передувати реалізація ним права направлення вимоги про дострокове виконання основного зобов`язання відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про споживче кредитування». Оскільки, матеріали справи не містять доказів виконання позивачем своїх обов`язків, передбачених частиною 4 статті 16\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» щодо повідомлення у письмовій формі споживача про наявність заборгованості із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені, то у [PERSON] не виник обов`язок дострокового повернення суми грошових коштів за кредитним договором №АВН0СТ155101731898429406 від 18.11.2024. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача обов`язку дострокового погашення заборгованості за кредитним договором, строк виконання якого станом на дату звернення до суду з позовом 03.06.2025 (дата направлення позову в підсистемі «Електоронний суд) не настав, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Outcome: dismissed