Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Черевиченко Н.А. (повноваження на а. с. 64) звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав батька їх малолітньої дитини [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, 30.04.2022 Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. В шлюбі у сторін [INFO] народилася дитина [PERSON] . Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 24.06.2024 даний шлюб розірвано. Батько дитини [PERSON] з дитиною не проживає, не спілкується, не займається її вихованням, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки. У зв`язку з цим позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 14.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а. с. 126). Ухвалою суду від 19.06.2025 у справі закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті (а. с. 178, 179). В судовому засіданні позивач позов підтримала за обставин, викладених у ньому, просить його задовольнити. Суду пояснила, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, участі в житті дитини не приймає, аліменти добровільно не сплачує, тому вона вимушена була звернутися до державної виконавчої служби про їх примусове стягнення. Повідомила, що дозволу на реєстрацію місця проживання дитини батько не дає. Зазначила, що дитина має вроджені вади здоров`я, та коли вона була на консиліумі у лікарів і необхідно було надати дозвіл від батька, він проігнорував всі її прохання та повідомлення, і в результаті такого дозволу не надав. Батько дитини жодним чином не реагує на всі її прохання щодо вирішення будь-яких питань дитини. Представник позивача позов своєї довірительки підтримала за обставин, викладених у ньому, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день, час та місце судового засідання (а. с. 209). Про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов, будь-яких заяв та/або клопотань до суду не подав. 18.06.2025 представник служби у справах дітей Одеської міської ради надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а. с. 167). В матеріалах справи міститься висновок Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 22.11.2024 № М-761 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , у відношенні малолітньої [PERSON] , [INFO] » (а. с. 87 - 90). На підставі ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Вислухавши учасників справи, дослідивши наявні у ній матеріали, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини, що виникли між сторонами, стосуються прав та обов`язків батьків та дітей, які регулюються Сімейним кодексом України (у тексті - СК України) і Законом України «Про охорону дитинства». Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4, 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з ч. ч. 1 - 5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з нормами ч. ч. 1, 2 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно . Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Судом встановлено, що сторони з 30.04.2022 перебували у зареєстрованому шлюбі (а. с. 11), який розірвано рішенням Київського районного суду міста Одеси від 24.06.2024 (справа № 947/7744/24) (а. с. 12 - 15). В шлюбі у подружжя [INFO] народилася дочка [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08.03.2023 Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а. с. 10). Наявними у справі доказами підтверджується, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дочки, не бере участі у її вихованні та утриманні, в тому числі добровільно не сплачує аліменти (а. с. 21 - 23), не піклується про її фізичний, духовний і моральний розвиток, проживає окремо від дитини. Дитина проживає разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні і вихованні. Більше того, батько дитини створює перешкоди її матері в утриманні, вихованні та лікуванні дитини, зокрема не надає дозволу на реєстрацію місця проживання дитини (а. с. 34 - 37, 39), що позбавляє її можливості, зокрема, відвідувати дошкільний навчальний заклад; не з`являється на консиліуми лікарів, які відбуваються у зв`язку з важким вродженим захворюванням дитини (а. с. 25 - 32), і не надає лікарям необхідного дозволу на проведення деяких видів лікувальних процедур. Відповідно до акту про фактичне проживання особи, [PERSON] деякий час проживала з дітьми [PERSON] та [PERSON] у квартирі своєї матері за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження житлово-побутових умов квартири за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] проживає з дітьми на орендованій квартирі (а. с. 37) поряд з квартирою батьків; в квартирі чисто, тепло, сухо; у дитини є окреме дитяче ліжко, речі відповідно до віку, засоби особистої гігієни, багато іграшок та книжок відповідно до віку. Можливість і здатність [PERSON] самостійно утримувати дочку [PERSON] також підтверджується довідками про місце роботи (а. с. 61) і доходи (а. с. 59), службовою характеристикою (а. с. 60). Підтвердженням того, що батько матеріально не допомагає з моменту народження дитини є те, що позивач в 2023 році звернулася до Всеукраїнської благодійної організації «Я допоможу» та з червня 2023 року отримувала допомогу, що підтверджується листом цієї організації від 27.06.2024 (а. с. 33) Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 23.01.2024 у справі № 139/812/23 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 28.11.2023 до повноліття дитини (а. с. 16 - 18). Підтвердженням того, що відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні дитини є наявні в матеріалах справи письмові пояснення спільних друзів сторін: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а. с. 52 - 58). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] своїми показаннями підтвердили, що батько дитини [PERSON] з донькою [PERSON] не проживає протягом тривалого часу, не піклується про її стан здоров`я, не забезпечує її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться нею і не бере участі в її утриманні та вихованні, не виявляє до доньки щонайменшої батьківської турботи, жодних стосунків з нею не підтримує (а. с. 202 - 205). Згідно з висновком Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 22.11.2024 № М-761 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , у відношенні малолітньої [PERSON] , [INFO] », орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав, оскільки останній самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно своєї доньки, не дбає про її догляд, здоров`я та матеріальне забезпечення, не цікавиться їх долею, не піклується про їх фізичний і духовних розвиток, як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», що вказує на його байдужість та свідоме нехтування як своїми батьківськими правами та обов`язками, так і правами дитини (а. с. 87 - 90). Відповідачем не надано до суду жодних доказів на спростування вищевказаних обставин, не висловлено жодних заперечень щодо них. Згідно з нормами п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Відповідно до норм ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від свого батьківського обов`язку по вихованню доньки, не спілкується з нею, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавиться нею та не проявляє до неї належної турботи, не забезпечує матеріально, що негативно впливає на її розвиток і виховання. Крім того, протягом розгляду справи, [PERSON] не прийняв участь у жодному судовому засіданні та не повідомив суд про вчинення ним дій і вжиття заходів, спрямованих на відновлення спілкування з донькою. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме, постійне і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та підставою для позбавлення його батьківських прав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Позивачем при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2998-1729-9812-4239 від 16.07.2024 (а. с. 7). У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, дані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 2 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу складаються з гонорару адвоката за представництво в суді; іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збору доказів тощо; вартості послуг помічника адвоката, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надала суду копії: свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1912, видане на підставі рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 25.06.2010 № VI-11/167; договору про надання правничої допомоги від 27.02.2024 № 27-02/2024, укладеного між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Міжнародна адвокатська компанія «Ларге»; платіжної інструкції № @2PL976020 від 09.07.2024 на суму 20250 грн; ордеру на надання правничої допомоги від 29.04.2025, серія ВН, № 1508187. Дослідивши дані документи, суд вважає, що зазначений представником позивача розмір витрат є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для позивача, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію позивача. У зв`язку з цим витрати позивача на професійну правничу допомогу суд вважає обґрунтованими і підтвердженими, тому вони підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved