Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач в особі свого представника адвоката Ліфлянчика С.І. звернулася з позовом про визнання права власності та зняття арешту з майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , якій на підставі свідоцтва про право власності від 29 липня 2019 року за реєстраційним № Г/233-2019, виданим згідно з рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 23 липня 2019 року № 704, належало на праві спільної часткової власності з нею, [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] житлове приміщення в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , житлові приміщення № 34, 42. З метою оформлення своїх спадкових прав вона звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Галушки О.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою нотаріуса від 16 травня 2022 року їй було відмовлено у вчиненні цієї нотаріальної дії, посилаючись на те, що у спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень міститься запис № 1530371 про арешт всього нерухомого майна, належного [PERSON] . 04.01.2022 року вона звернулася до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про зняття арешту з нерухомого майна, належного спадкодавцю. Згідно з листом Індустріального ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 154 від 17.01.2022 року перевіркою відомостей, які містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень у період з 23.05.2013 по 12.11.2013 на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 38099958 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3524 від 11.11.2009 року, виданого Оболонським районним судом міста Києва, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Просто Фінанс» боргу в розмірі 101 084,16 грн., в якому накладений арешт на все майно боржника. Під час проведення виконавчих дій майно, на яке можливо звернути стягнення не виявлено, у зв`язку з чим державним виконавцем 12.11.2013 року відповідно до п. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Виконавче провадження знищено за закінчення терміну зберігання. Отже, посилаючись на те, що накладений арешт перешкоджає оформленню її спадкових прав, позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] право власності на кімнати № [NUMBER] , [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] та зняти арешт з нерухомого майна [PERSON] , зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 1530371 на підставі постанови про арешт майна у виконавчому провадженні № 38099958 на підставі виконавчого листа № 2-3524 від 17.11.2009 року. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 03 грудня 2024 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 січня 2025 року за клопотанням представника позивача витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Галушки О.В. копію спадкової справи за № 27/2021, яка заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а також з Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відомості щодо виконавчого провадження № 38099958. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 21 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача адвокат Ліфлянчик С.І. позов підтримав. Представник відповідача Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений. У матеріалах справ наявна заява представника відповідача [PERSON] про розгляд справи без її участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Галушка О.В. у судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила проводити судовий розгляд без її участі. Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про розгляд справи був повідомлений, явку свого представника не забезпечив. Згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 1400169 від 21.05.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Просто Фінанс», код юридичної особи 33694552 припинено (дата запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи 17.08.2015, номер запису: 10691110033004392, підстава: припинення в результаті ліквідації). Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом установлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 29 липня 2019 року за реєстраційним № Г/233-2019 згідно з рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 23 липня 2019 року № 704, належало на праві спільної часткової власності житлове приміщення в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , житлові приміщення № 34, 42. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті на підставі заяви [PERSON] від 30 вересня 2021 року за № 62 про прийняття спадщини приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Галушкою О.В. була заведена спадкова справа № 27/2021. Іншим спадкоємцем [PERSON] була подана нотаріусу заява про відмову від спадщини на користь [PERSON] . Постановою нотаріуса від 16.05.2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно через наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження майна спадкодавця. Так, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 05.07.2013 у спеціальному розділі за номером 1530371 було зареєстровано обтяження: вид арешт нерухомого майна, обтяжувач Індустріальний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції; особа, майно/права якої обтяжуються, - [PERSON] , підстава постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 38099958, виданий 01.07.2013, видавник: державний виконавець Березін М.Ю. Згідно з листом Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в період з 23.05.2013 по 12.11.2013 на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 38099958 з примусового виконання виконавчого листа 2-3524, виданого 17.11.2009 року Оболонським районним судом міста Києва, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Просто Фінанс» суми боргу в розмірі 101084,16 грн. В цьому виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на все майно боржника, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно внесені відповідні відомості. Постановою державного виконавця від 12.11.2013 року повернуто виконавчий документ стягувачу. Виконавче провадження № 38099958 знищено за закінченням терміну зберігання. В своєму позові [PERSON] просить зняти арешт з нерухомого майна та визнати за нею право власності на кімнати [ADDRESS] . Згідно з приписами статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналогічні положення містяться й у статтях 317 та 321 ЦК України. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених норм свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Зобов`язання за кредитними договорами входять до складу спадщини. У разі смерті фізичної особи-боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні. Таким чином, правовідносини, що виникли між кредитором і боржником після смерті останнього трансформуються в зобов`язальні правовідносини між кредитодавцем і спадкоємцями. Строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Суд враховує, що в даному випадку позивач [PERSON] в установленому порядку прийняла спадщину після смерті матері. Кредитор, в інтересах якого державним виконавцем був накладений арешт на майно [PERSON] , - Товариство з обмеженою відповідальністю «Просто Фінанс» припинено 17.08.2015 у результаті ліквідації, тобто його правоздатність припинилася. Відкритого виконавчого провадження стосовно боржника [PERSON] немає. Спадкова справа, заведена після її смерті, не містить вимог кредитора спадкодавця про повернення боргу, як і відсутні докази існування боргу спадкодавця на час розгляду справи. Отже, позов [PERSON] в частині зняття арешту з нерухомого майна спадкодавця, що був накладений постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Березіна М.Ю. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (виконавче провадження № 38099958 від 01.07.2023), зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (спеціальний розділ) 05.07.2013 за номером запису про обтяження 1530371, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності на кімнати № [NUMBER] , [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки згідно з частиною статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України\~визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з підпунктом 4.17 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. В даному випадку нотаріусом єдиною підставою для відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом зазначено арешт спадкового майна. Відтак позивач не позбавлена можливості після набрання законної сили судовим рішенням про зняття такого арешту одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, а тому її позовні вимоги про визнання права на спадкове майно не підлягають задоволенню як передчасні. Крім того, суд вважає необґрунтованою вимогу [PERSON] про визнання за нею права власності на нерухоме майно в цілому з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів належності всього житлового приміщення спадкодавцеві, яким вона володіла на праві спільної часткової власності з іншими особами. Суд вважає, що само по собі зняття арешту з нерухомого майна спадкодавця є достатнім та ефективним способи захисту прав позивача. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити частково, відмовивши в задоволенні її позову в частині визнання за нею в судовому порядку права власності на спадкове майно. Оскільки права позивача відповідачем Дніпровською міською радою не були порушені та в задоволенні її позову в частині визнання права власності на спадкове майно відмовлено, то відповідно до статті 141\~ЦПК України понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: partial