Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 21050 грн. Позовна заява мотивована тим, що 18 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] укладено кредитний договір № 7802037, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000 грн. на строк 360 днів, які зобов`язався повернути, а також сплатити відсотки за користування кредитом. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу кредит в обумовленому в договорі розмірі. У порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання по погашенню кредиту не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 21050 грн., з яких: 5000 грн. основного боргу, 11550 грн. процентів та 4500 грн. штрафу. 21 листопада 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 21112024, згідно з яким право вимоги за договором № 7802037 перейшло до позивача. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку електронного документа, в судове засідання не з`явилася. В позовній заяві сформовано клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомляв, відзиву на позов не подав. Місцеперебування відповідача суду невідоме і надійшли відомості щодо виклику [PERSON] у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК), за зареєстрованим місцем проживання (ч. 10 ст. 130 ЦПК). Процесуальні дії у справі 31 липня 2025 року позовну заяву залишено без руху 11 серпня 2025 року відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом 18 квітня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 7802037 (далі Договір), який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А9107 (18 квітня 2024 року o 13:18), відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2 Договору) (арк. спр. 6-14). Сума кредиту (загальний розмір) становить 5000 грн. Кредит надається строком на 360 днів з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 15 днів (пункти 1.3, 1.4 Договору). Тип процентної ставки фіксована (п. 1.5 Договору). Стандартна процентна ставка становить 2,20% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору (п. 1.5.1 Договору). Денна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2,20% в день (пункти 1.7, 1.7.1 Договору). Загальні витрати на дату укладення Договору складають: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 39600 грн. (пункти 1.8, 1.8.1 Договору). Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 103110,35% річних (пункти 1.9, 1.9.1 Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 44600 грн. (пункти 1.10, 1.10.1 Договору). Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п. 2.1 Договору). Проценти, що нараховуються за цим Договором, є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п. 3.1 Договору). Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 18 квітня 2024 року або 19 квітня 2024 року (п. 2.2 Договору). Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача, але з обов`язковим повідомленням споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома споживача такого факту (підпункт 3 п. 4.1 Договору). Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит доведено до відома [PERSON] інформацію про дату видачі кредиту, дати платежів, кількість днів у розрахунковому періоді, суми платежів за розрахунковий період, проценти за користування кредитом, реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту (арк. спр. 14 на звороті - 15). Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку кредитування, процентної ставки була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту (арк. спр. 16 - 17). У листі ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 22 листопада 2024 року № 7/6392 зазначено, що 18 квітня 2024 року грошові кошти в сумі 5000 грн. були успішно перераховані на картку № [NUMBER] (номер транзакції 1395819140) (арк. спр. 18). Зазначені реквізити банківської карти № [NUMBER] у листі співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними останнім в п. 2.1 Договору від 18 квітня 2024 року № 7802037. Згідно з поданим ТОВ «Авентус Україна» розрахунком заборгованості за договором від 18 квітня 2024 року № 7802037 станом на 20 листопада 2024 року у [PERSON] наявна заборгованість в розмірі 21050 грн. з яких 5000 грн тіла кредиту, 11550 грн. процентів та 4500 грн. штрафу (арк. спр. 24-28). 21 листопада 2024 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу № 21112024 відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права грошової вимоги, строк виконання якої настав або виникне в майбутньому до боржників, зазначених у реєстрі боржників. Про що також був складений акт прийому-передачі реєстру божників від 21 листопада 2024 року (арк. спр. 19-21, 22). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 21 листопада 2024 року № 21112024 від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 7802037 (арк. спр. 23). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями. Згідно з ст. 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст. 1077 ЦК передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором про надання споживчого кредиту від 18 квітня 2024 року № 7802037, який укладений між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . Стосовно стягнення заборгованості за договором. Відповідно до частин 1, 3 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням ст. 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч. 2 с. 1050 ЦК в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК). Відповідно до частин 1,2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Приписами ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд установив, що між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір про надання споживчого кредиту від 18 квітня 2024 року № 7802037 в електронній формі, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до\~умов договору\~ТОВ «Авентус\~Україна» надало\~відповідачу кошти\~в сумі\~5000\~грн.\~строком на\~360\~днів,\~а останній\~зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними, розмір яких визначений договором. 18 квітня 2024 року кредитні кошти перераховані відповідачу. Отже, факт отримання відповідачем коштів від ТОВ «Авентус Україна» суд вважає доведеним. У подальшому позивач «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором про споживчий кредит від 18 квітня 2024 року № 7802037, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . У підписаному відповідачем договорі про надання споживчого кредиту від 18 квітня 2024 року № 7802037 визначена сума кредиту, проценти за користування кредитом, строк повернення коштів, а отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору. Такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК, створює презумпцію правомірності правочину і у зв`язку з цим, відповідно до ст. 629 ЦК, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, за приписами ст. 526 ЦК, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, оскільки не повернув кредитору кредитні кошти та проценти за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 18 квітня 2024 року № 7802037: 5000 грн. основний борг, 11550 грн. відсотки. Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Вказані обставини відповідач не спростував, інших розрахунків чи доказів про належне виконання умов договору не надав. Отже, суд вважає, що позов обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 18 квітня 2024 року № 7802037: 5000 грн. основного боргу та 11550 грн. процентів. Щодо заявлених ТОВ «ФК «ЄАПБ» вимог про стягнення з [PERSON] штрафу в розмірі 4500 грн. суд зазначає таке. Приписами ч. 1 ст. 549 ЦК визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Водночас, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже,\~виходячи із\~цих приписів,\~суд не\~вбачає підстав\~для стягнення з [PERSON] штрафу у розмірі 4500 грн. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК стягненню із відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог також підлягають документально підтверджені судові витрати позивача в справі у сумі 2380,61 грн., оскільки позовні вимоги задоволені судом на 78,62%.

Outcome: approved