Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення зі [PERSON] заборгованості за Договором про надання кредиту від 30.03.2024 № 494697-КС-001 в розмірі 48 381,52 грн, з яких: 15000,00 грн - суми прострочених платежів по тілу кредиту 31 131,52 грн - суми прострочених платежів по процентах, 2250,00 грн - суми прострочених платежів за комісією за надання кредиту, а також про стягнення судових витрат зі сплати судового збору розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 30.03.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладений Договір про надання кредиту № 494697-КС-001 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 15 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника (вказаний відповідачем при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). До теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за Договором про надання кредиту належним чином не виконав. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] не виконує свої зобов`язання за Договором, у нього станом на 14.09.2024 утворилась заборгованість у розмірі 48381,52 грн. З метою захисту свого порушеного права, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Скриль Ю.А. Ухвалою суду від 14.04.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Відповідачу визначений п`ятнадцятиденний строк з дати отримання цієї ухвали на подання відзиву на позов. Вказаною ухвалою задоволено клопотання позивача та витребувано з АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» відповідне рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який був відкритий для обслуговування банківської картки и підтверджував або спростував факт випуску банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 30.03.2024 (дата видачі кредиту) по 20.07.2024 (дата закінчення терміну кредитування). 29.07.2025 на виконання ухвали суду від АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» надало відповідь, відповідно до якої вказаний в ухвалі номер банківської платіжної картки є некоректним. Ухвалою суду від 25.07.2025 виправлено описку в ухвалі про відкриття провадження у справі та витребування доказів: зазначений вірний номер банківської картки. На виконання ухвали 11.08.2025 від АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» надійшла витребувана інформація та виписка про рух коштів. Копію ухвали про відкриття провадження у справі направлено за місцем останньої відомої адреси реєстрації відповідача: [ADDRESS] . Згідно з Довідками АТ «Укрпошта`про причину повернення поштового відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень та власне поштові відправлення тричі повернулись з відмітками від 17.05.2025, 27.06.2025 та від 22.07.2025 «за закінченням терміну зберігання». Відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву. Заяви та клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін від сторін до суду не надходили. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. 30.03.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладений договір № 494697-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 30.03.2024 направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 494697-КС-001 про надання кредиту. Відповідач 30.03.2024 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору про надання кредиту № 494697-КС-001, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-0039, на номер телефону [NUMBER] (який зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті). Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав, та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 15 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджено інформаційною довідкою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» від 16.09.2024 № 710/09 щодо проведення успішної транзакції, а також витребуваною з АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» інформацією та Випискою про рух коштів по рахунку, відкритого на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) для обслуговування банківської кратки № [NUMBER] за період з 30.03.2024 по 20.07.2024. Згідно з випискою по особовому рахунку грошові кошти надійшли на рахунок відповідача 31.03.2024. Належність [PERSON] банківської картки № [NUMBER] , на яку позивачем на виконання умов договору від 30.03.2024 № 494697-КС-001 здійснено перерахування кредитних коштів у розмірі 15000,00 грн, підтверджено інформацією з АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» від 04.08.2025 № КНО-07.8.5/10161БТ, відповідно до якої на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , рахунок [NUMBER] . До теперішнього часу [PERSON] свої зобов`язання за Договором про надання кредиту від 30.03.2024 № 494697-КС-001 не виконав, грошові кошти не повернув, що підтверджується випискою з банківського рахунку та здійсненим позивачем Розрахунком заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 2.1, 2.6 Договору про надання кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів. Строк, на який надається кредит - 16 тижнів (п. 2.3 Договору). Дата повернення кредиту - 20.07.2024 (п. 2.13 Договору). Згідно з п. 2.4 Договору, стандартна процентна ставка за кредитом в день становить 2,0%, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом в день 1,1610334% фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) дії Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Згідно з пунктом 2.11 Договору денна процентна ставка становить 0,97%. Відповідно до п. 2.5 Договору комісія за надання кредиту становить 3000,00 грн, яка нараховується одноразово при видачі кредиту в дату його видачі. Розмір комісії залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Пунктом 3.2 Договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховується за ставкою вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3 та Додатку № 1 до Договору. Пунктом 3.2.3 Договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов Договору. Платежі за договором підлягають сплаті позичальником у безготівковій формі, шляхом переказу у розмірі відповідного платежу на поточний рахунок кредитодавця, що вказаний в розділі 8 Договору (п. 3.3 Договору). Припис абзацу другого ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Вказаних вище висновків ВП ВС також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16. ВП ВС у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Строк кредитування за Договором про надання кредиту від 30.03.2024 № 494697-КС-001 становить з 30.032024 по 20.07.2024. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконав свої зобов`язання за Договором, у нього станом 20.07.2024 (день закінчення строку кредитування) утворилась заборгованість за Договором про надання кредиту в розмірі 48 381,52 грн, з яких: 15000,00 грн - суми прострочених платежів по тілу кредиту 31 131,52 грн - суми прострочених платежів по процентах, 2250,00 грн - суми прострочених платежів за комісією за надання кредиту, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості та іншими матеріалами справи. Отже дані спірні правовідносини виникли з кредитного договору і позивач доводить в суді, що має місце неналежне виконання зобов`язань боржником. Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень статті 527 ЦК України,боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор-прийняти виконання особисто,якщо інше не встановлено договором або законом,не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень частини 1 статті 629 ЦК України,договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно положень статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 статті 1050 ЦК України, визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, оцінки наданих суду доказів з точки зору їх належності, допустимості, достатності та достовірності, суд дійшов висновку про доведення позивачем позовних вимог щодо стягнення зі [PERSON] заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі. Щодо стягнення заборгованості за комісією Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні) послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» правління Національного банку України постановою 11.02.2021 №16 затвердило Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до пункту 5 Правил Кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, Щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил. Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на тому, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчі кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил). Отже, як вбачається з умов даного кредитного договору та Правил надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», встановлення комісії за надання кредиту, є правомірним, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів. Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19. Відповідно до ст.81 ЦПК України,кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, оцінки наданих суду доказів з точки зору їх належності, допустимості, достатності та достовірності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Щодо вимоги позивача про стягнення судових витрат Відповідно до частини першої статті 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, ураховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, сплата судового збору покладається на відповідача.

Outcome: approved