Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості та просить суд, стягнути відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з утримання підземного паркінгу (м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, пм. 146) за період з 01.06.2024 року по 31.07.2024 року у розмірі 2 535,26 грн., судовий збір та витрати на правову допомогу. У обґрунтування вказаної позовної заяви, представник позивача зазначив, що відповідач не сплачує за послуги з утримання підземного паркінгу (м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, пм. 146) чим порушує права позивача, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.12.2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами відкрито провадження та роз`яснено відповідачу право надати у десятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву. Як вбачається із матеріалів позовної заяви, судові документи відповідачу не були врученні та конверт було повернуто за зворотною адресою з відміткою адресат відсутній, то в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є власник машиномісця № [NUMBER] у будинку [ADDRESS] . Позивач, основним видом діяльності якого є «Комплексне обслуговування об`єктів», надавав послуги з утримання будинку та його прибудинкової території та виконував функції балансоутримувача будинку, надавав житлово-комунальні послуги на підставі укладених договорів з власниками квартир, нежитлових приміщень та машиномісць до 31.07.2024 року. Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, тобто зазначена стаття встановлює презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з отриманням належного йому майна, в тому числі з оплатою комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належить витрати, пов`язані зі збереженням майна, його ремонтом. забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютне володіння, правочинів володіння, використання та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку за утриманням властивостей може створювати небезпеку для третіх осіб. Частиною 4 ст. 319 ЦК України, передбачено, що власність зобов`язує. Усім учасникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 610, 612 ЦК України). Відповідно до розрахунку надано позивачем за відповідачем у період з 01.06.2024 року по 31.07.2024 року обліковується заборгованість а послуги з утримання підземного паркінгу (м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, пм. 146) у розмірі 2535,26 грн. На час розгляду справи судом відповідач не надала даних, що свідчать про сплату заборгованості у добровільному порядку, а наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не оспорюється. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За встановлених обставин, оскільки відповідач не сплачує заборгованість за житлово-комунальні послуги у добровільному порядку, сума цієї заборгованості підлягає примусовому стягненню. Розрахований позивачем розмір заборгованості відповідачем не спростований. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому, враховуючи наявність у відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги, відсутність будь-яких заперечень щодо позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до статті 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 3028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved