Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

Представник позивача Харківського обласного центра зайнятості в особі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення допомоги по безробіттю у сумі 8515 грн. 80 коп. та судових витрат у сумі 3028 грн. 00 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] звернувся до Харківського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, де згідно поданої заяви через «Дію» від 20.06.2022 йому було надано статус безробітного з 05.07.2022 по 26.12.2022, [PERSON] з 05.07.2022 по 31.03.2023 було призначене допомогу по безробіттю, у розмірі встановленому законодавством. 27.12.2022 припинено реєстрацію відповідача в центрі зайнятості у зв`язку з встановленням факту подання [PERSON] недостовірних даних на підставі п. 8 ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про зайнятість населення». Позивачем було перераховано на рахунок відповідача допомогу по безробіттю за період з 05.07.2022 по 26.12.2022 у сумі 20326,08 коп., з них за період з 22.08.2022 по 02.11.2022 допомогу по безробіттю у сумі 8515,80 грн. є незаконно отриманою. За результатами обміну даними з Пенсійним фондом України до міського центру зайнятості надійшла інформація про цивільно-правові відносини відповідача з КСП «Харківгорліфт» в період реєстрації в Харківському міському центрі зайнятості, у зв`язку з чим було складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 27.12.2022 № 266/2022. У відповідності до вищезазначеного, директором Харківського обласного центра зайнятості прийнято наказ №377 від 30.12.2022 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON] в сумі 8515,80 грн. за період з 22.08.2022 по 02.11.2022. За період з 03.11.2022 по 26.12.2022 утримано виплату нарахованої та невиплаченої допомоги по безробіттю у сумі 5696,57 грн. Таким чином позивач вказує, що невиконання відповідачем встановлених вимог, а саме неповідомлення про перебування у цивільно-правових відносинах, призвело до безпідставної виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 8515,80 грн. 30.12.2022 рекомендованим листом з повідомленням про вручення [PERSON] направлено лист-претензію за вих. №ХМЦЗ-02-6098 з пропозицією в добровільному порядку сплатити суму боргу, на день подання позовної заяви відповідачем сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю не повернута. У зв`язку з вищевикладеним, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 30.06.2025 відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Разом з тим, на адресу суду надійшла заява представника позивача, в якій остання просить суд розглянути справу у відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та, просить суд, їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку відповідно до вимог статті 128 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву суду не надав. Поштове повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до пункту 3 частини сьомої\~статті 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18, та постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23). Відповідач, місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (частина одинадцята\~статті 128 ЦПК України). При цьому про зміну місця проживання відповідач суд не повідомляв. Дані щодо будь-якої іншої адреси місця проживання, в матеріалах справи також відсутні. Згідно з частиною 5\~статті 128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Таким чином, відповідач про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог статті 128 ЦПК України. Відповідачем у встановлений частиною сьомою статті 178\~ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною восьмою статті 178 ЦПК України. Відповідно до вимог статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Згідно частини першої\~статті 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу (частина перша статті 281 ЦПК України). Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, та, зі згоди позивача, на підставі ухвали суду, провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків: У відповідності до ст. ст.13,81\~ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 20.06.2022 [PERSON] через застосунок «Дія» звернувся до Харківського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного. Із заяви про надання (поновлення) статусу безробітного вбачається, що відповідач ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних, що підтверджено його підписом. Крім того, 20.06.2022 [PERSON] через застосунок «Дія» звернувся до Харківського міського центру зайнятості про призначення\\поновлення виплати допомоги по безробіттю. У заяві відповідач вказав, що просить призначити виплату по безробіттю у розмірі, передбаченому Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», з дня реєстрації його як безробітного. На підставі заяви [PERSON] представником Харківського міського центру зайнятості заповнено персональну картку № 203922070200002 від 02.07.2022, в якій міститься інформація про персональні дані заявника, професійний досвід та освіту, що є підставою пошуку роботи, додаткову інформацію для пошуку роботи, інформацію про останній вид зайнятості, тощо. При цьому матеріалами справи підтверджується перерахування [PERSON] допомоги по безробіттю за період з 22.08.2022 по 02.11.2022 в сумі 8515,80 грн. Разом з тим за результатами обміну даними з Реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України до Харківського міського центру зайнятості надійшла інформація щодо трудових відносин [PERSON] та КСП «Харківгорліфт» з 22.08.2022. Тобто у період обліку у центрі зайнятості [PERSON] був працевлаштований. Начальником відділу з розслідування страхових випадків ХМЦЗ та провідним інспектором з розслідування страхових випадків відділу розслідування страхових випадків ХМЦЗ 27.12.2022 складено акт №266/2022 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до\~ЗУ «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття»\~та\~ЗУ «Про зайнятість населення». Розслідуванням встановлено перебування [PERSON] у трудових відносинах з КСП «Харківгорліфт» під час перебування на обліку у Харківському міському центрі зайнятості у статусі безробітного. Директор ХМЦЗ видано наказ №377 від 30.12.2022 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON] ». Заступником директора ХМЦЗ 30.12.2022 направлено [PERSON] лист претензію, яким запропоновано останній повернути незаконно отримані кошти протягом 15 календарних днів та попереджено, що у разі неповернення коштів справу буде передано до суду. 24.10.2022 наказом Першого віце прем`єр міністра України Міністра економіки України №4132 «Про реорганізацію державних установ Державної служби зайнятості» реорганізовано базові центри зайнятості, зокрема Харківський міський центр занятості приєднано до Харківського обласного центру зайнятості. 15.12.2022 наказом директора Харківського обласного центру зайнятості №863 створено Харківську філію Харківського обласного центру зайнятості. Відповідно до\~статті 46 Конституції України\~громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. За положеннями пункту 2 частини 1 статті 1ЗУ «Про зайнятість населення безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи Статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи ( п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення») Згідно до частини 3статті 44\~Закону України «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Умови виплати допомоги по безробіттю, визначені\~статтею 22 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», пов`язуються з початком настання безробіття, тобто наданням особі статусу безробітного. За правилами п. 1 ч. 1\~ст. 45 ЗУ «Про зайнятість населення»\~Реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи. Як передбачено частинами 2, 3статті 36\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яка визначає права, обов`язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг За змістом пункту 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним\~наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державна податкова адміністрація України від 13 лютого 2009 року за № 60/62, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку. Отже, умовою стягнення виплаченого забезпечення є умисне невиконання застрахованою особою своїх обов`язків та зловживання ними. Позивач повинен довести вину відповідача у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про працевлаштування з метою незаконного отримання допомоги з безробіття. Відповідна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 802/1206/17-а, від 24 квітня 2019 року у справі № 757/17820/17-ц, від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727св18) Згідно з частиною 1\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частиною 1\~статті 1215 ЦК України\~передбачено, що не підлягає поверненню заробітна плата й платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їхня виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку й недобросовісності з боку набувача При цьому правильність здійснених розрахунків, на основі яких була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц дійшла висновку, що у\~статті 1215 ЦК України\~передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. На підставі вищезазначеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 21768,78 грн. Також згідно з частинами першою та другою статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачем сплачений судовий збір в сумі 3028 грн 00 коп., що документально підтверджено платіжною інструкцією №7612 від 21.05.2025. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3028 грн 00 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved