Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

У червні 2025 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.04.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 497471-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 9000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котру позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). Однак, відповідач, в порушення умов вищевказаного договору отримані грошові кошти в передбачені строки не повернув, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість зі сплати основного боргу, процентів та комісії. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] , належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у неї станом на 22.06.2025 рік утворилась заборгованість за договором № 497471-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 24926,08 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 9000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах 14576,08 грн; суми прострочених платежів за комісією 1350,00 грн. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 24926,08 гривень, а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 липня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 31 липня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування письмових доказів. Представник позивача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника позивача при цьому представник надав згоду на ухвалення заочного рішення у справі у разі неявки відповідача в судове засідання (а.с.9 зворот). Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином. До суду заяв чи клопотань не надійшло. Відзиву на позовну заяву від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України, оскільки належним чином повідомлений відповідач до суду не з`явився, не подав заяв чи клопотань про розгляд справи без його участі та відзиву на позов, тому враховуючи згоду позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 квітня 2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 497471-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.18-22). ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 25 квітня 2024 року направлено [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір № 497471-КС-001 про надання кредиту (а.с.23-27). 25 квітня 2024 року [PERSON] , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 497471-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою (а.с.28-32). ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3281, на номер телефону [NUMBER] , що зазначена позичальником у своїй анкеті клієнта в особистому кабінеті (а.с.34 зворот), котрий нею було введено/відправлено. Таким чином, 25 квітня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА та [PERSON] було укладено договір № 497471-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.п. 2.1 кредитного договору, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 9000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить процентів за кожен день користування кредитом. Сторони узгодили строк кредиту: 16 тижнів; стандартну процентну ставку за кредитом: в день 1,50000000, фіксована; знижену процентну ставку: в день 1,15715961, фіксована; комісію за надання кредиту: 1350,00 грн.; строк дії договору: до 15.08.2024 року; орієнтовну загальну вартість кредиту: 20728,56 грн. Загальні витрати за кредитом 11728,56 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 23406,88 грн (пункти 2.3, 2.4, 2.5, 2.7, 2.8, 2.9, 2.10 кредитного договору). Пунктом 3.2.1 кредитного договору визначено, що у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в пункті 3.2.3 та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в пункті 2.4 договору. У пункті 3.2.2 кредитного договору сторони домовилися, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіка платежів, що наведений в пункті 3.2.3 та додатку №1 до договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), унаслідок чого виникає прострочка по кредиту та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в пункті 2.4 договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в пункті 3.2.3 та додатку №1 до договору, та до закінчення терміну договору. 25 квітня 2024 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» перерахувало кредитні кошти в сумі 9000,00 грн на банківську карту № [NUMBER] , емітовану на ім`я [PERSON] , що підтверджується повідомленням ТзОВ «ПрофітГід» (а.с.35). Крім того, 25 квітня 2024 року [PERSON] власноручно підписала паспорт споживчого кредиту у ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до Договору № 497471-КС-001 про надання кредиту (а.с.15 зворот - 17). Згідно з паспортом споживчого кредиту визначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. Отже, сторони узгодили істотні умови Кредитного договору: розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, графік погашення платежів, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку, порядок повернення кредиту, процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення такого договору саме на таких умовах та шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На підтвердження факту отримання кредиту [PERSON] позивачем також надано довідку про стан заборгованості станом на 23.06.2025 рік (а.с.15) та розрахунок заборгованості за кредитом (а.с.12-14), з якого вбачається, що відповідач не виконує належним чином зобов`язання за договором кредиту, внаслідок чого за ним обліковується заборгованість в загальному розмірі 24926,08 грн, яка складається з: 9000,00 грн - залишок заборгованості за кредитним договором; 14576,08 грн. - заборгованість за відсокками, та 1350,00 грн - заборгованість за комісією, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, проценти за кредитним договором після закінчення строку дії кредитного договору не нараховувалися. Згідно відповіді, яка надійшла від АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» від 21.08.2025 року за №4850/25 на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 31.07.2025 року, мається інформація, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) було емітовано платіжну картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) (а.с.78). Крім того, згідно виписки по карткову рахунку, спеціальним платіжним засобом до якого є картка № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за період з 25.04.2024 року по 15.08.2024 рік, вбачається рух коштів за даним картковим рахунком (а.с.79-86). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно із ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до змісту статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 345/3085/19. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було порушено вимоги статей 1049,1054 ЦК України, у зв`язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, але відповідач, у порушення умов договору не виконує свого зобов`язання з повернення позики частинами та припустилася заборгованості, проте, дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що у відповідача [PERSON] існує обов`язок перед позивачем ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» щодо сплати заборгованості за договором №497471-КС-001 від 25.04.2024 року лише у загальному розмірі 23576,08 грн, з яких: 9000,00 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту та 14576,08 грн сума прострочених платежів по процентах. Відтак, враховуючи встановлені судом обставини та оскільки на час розгляду справи судом відповідач не надав доказів, що свідчать про погашення вказаної заборгованості у добровільному порядку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» у цій частині та стягує з відповідача заборгованість за вказаним вище договором у загальному розмірі 23576,08 грн. Щодо вимоги ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» стягнення з відповідача 1350,00 грн заборгованісті з комісії, то в цій частині позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) зазначено, що «за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону № 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон № 1734-VIII. Згідно зі змістом статті 11 Закону № 1023-XII дію Закону № 1023-XII звужено до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону № 1734-VIII». Оскільки банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь, до яких відноситься й комісія за видачу кредиту, тому позовні вимоги в частині стягнення 1350,00 грн заборгованості з комісії є необґрунтованими та позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи викладене суд виснує, що заявлений позов до [PERSON] , підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачем не доведені належними та допустимими доказами всі складові заборгованості за кредитним договором, тому вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 23576,08 грн, з яких: 9000,00 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту та 14576,08 грн сума прострочених платежів по процентах, відмовивши в задоволенні іншої частини вимог, а саме в частині стягнення з відповідача 1350,00 грн заборгованість по комісії. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в сумі 2291,20 грн.

Outcome: partial