Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

Зміст позовних вимог ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» у червні 2025 року звернулося до суду із указаним позовом, який мотивувало тим, що 21 січня 2014 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії з кредитним лімітом у розмірі 75000 грн та процентною ставкою 24% річних. Відповідачка не виконала умови кредитного договору щодо повернення кредиту внаслідок чого станом на 20 вересня 2021 виникла заборгованість у розмірі 38386,42 грн. 20 вересня 2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» був укладений договір факторингу на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» за угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 21 січня 2014 у розмірі 38386,42 грн. У зв`язку з наведеним, представник позивача просить суд стягнути із [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 38386,42 грн, а також судовий збір та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9200 грн. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 30 червня 2025 відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін призначено судовий розгляд на 25 липня 2025. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» не з`явився, але подав заяву, у якій вказав, що просить проводити розгляд справи без участі представника товариства, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. У зв`язку з першою неявкою відповідача протокольною ухвалою розгляд справи було відкладено на 05 вересня 2025 року. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 42, 44). Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. \~ \~ \~ \~Згідно вимог частини 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд визнав за можливе провести розгляд справи без участі сторін та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням частини 2 статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню. Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду Судом установлено, що 21 січня 2014 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] укладено анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «АЛЬФА-БАНК» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум», відповідно до умов якого відповідачу відкрито кредитну лінію з кредитним лімітом у розмірі 75000 грн та процентною ставкою 24% річних (а.с. 4). Договір власноручно підписано [PERSON] . Відповідач [PERSON] не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 38386,42\~грн (а.с. 26) Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Отже, зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання власноруч договору наданого банком у паперовому варіанті. Відтак, зміст укладеного сторонами договору та умови кредитування відображені у анкеті-заяву від 21 січня 2014 про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «АЛЬФА-БАНК» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум», який підписав [PERSON] . Свої зобов`язання за указаним договором ПАТ «АЛЬФА-БАНК» виконало та перерахувало обумовлену суму коштів на наданий картковий рахунок позичальнику, який користувався наданими йому коштами, що вбачається із виписки по особовому рахунку за період з 21 січня 2014 по 20 вересня 2021, та частково погашав заборгованість (а.с. 14-25). 20 вересня 2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» був укладений договір факторингу № 3, відповідно до якого АТ «АЛЬФА-БАНК» відступило ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» право вимоги до відповідача за на загальну суму 38386,42 грн (а.с. 7-11). В реєстрі договорів права вимоги за якими відступаються сума указаної заборгованості складається з: залишок по тілу кредиту 33127,91; залишок заборгованості за штрафними санкціями 5258,51 грн (а.с. 13). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, враховуючи досліджені судом докази, а також встановлені обставини та положення зазначених вище норм права, суд вважає доведеним, що ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору, що був укладений 21 січня 2014 між [PERSON] та первісним кредитором АТ «АЛЬФА-БАНК». ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» нарахувань за кредитним договором не здійснювало. Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» за договором акцептом Публічної пропозиції АТ «АЛЬФА-БАНК»від\~21\~січня 2014\~ на загальну суму 38386,42 грн. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно статей 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості по кредитному договору ні на рахунки ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором, яка вбачається із виписки права вимоги з договору факторингу № 3 зважаючи на таке. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час. Таким чином, нарахована позивачем пеня в розмірі 5258,51 грн підлягає списанню позивачем, як кредитодавцем. Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судові витрати Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 33127,91 грн, тобто на 86,30 %, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2613,16 коп. (3028 грн.* 86,30 %) судового збору. Що стосується вимоги про стягнення 9200 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частин 1, 4 статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц. За інформацією про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 15 липня 2024 на виконання умов договору № 03-07/24 про надання правничої допомоги було проведено: надання первинної консультації замовнику у справі; правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із використанням відповідного законодавства, правових висновків Верховного Суду та Європейського Суду з прав людини; підготовка та подання позовної заяви (а.с.29). Суд критично оцінює співмірність розміру судових витрат, пов`язаних із наданням адвокатом вказаних вище послуг. Указаний спір належить до категорій малозначних справ, обсяг аналітичної й технічної роботи щодо підготовки позову незначний, позови ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» по стягненню кредитної заборгованості є типовими та масовими, відтак суд дійшов переконання, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та необґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає зменшенню. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката. З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми частини 4 статті 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 3000,00 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат. З огляду на викладене, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 5613 грн 16 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат, як складаються із судового збору (2613 грн 16 коп.) та витрат, пов`язаних з розглядом справи (3000 грн).

Outcome: partial