Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви прийняття спадщини. Зміст позовних вимог. Свої вимоги\~позивач обґрунтовує\~тим,\~що [INFO] померла її рідна сестра [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина. До спадкового майна входять житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] та земельна ділянка площею 3,57га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Оскільки на час смерті [PERSON] проживала з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] , то позивач питання спадкування не ставила. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті проживати в будинку залишився син [PERSON] , який був мобілізований до ЗСУ. Вказує, що влітку 2024 року [PERSON] приїздив у відпустку та казав, що буде оформлювати спадщину, потім поїхав з села і на даний час його місце перебування позивачу невідоме. Позивач зазначає, що разом зі своїм чоловіком здійснювала догляд за будинком сестри. У грудні 2024 року навідалась до будинку та серед фотографій і документів виявила заповіт [PERSON] , яким та заповіла позивачу земельну ділянку площею 3,57 га. У січні 2025 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Бірюка О.В. з заявою про прийняття спадщину та отримала роз`яснення про пропуск строку на прийняття спадщини і рекомендацію звернутись до суду з заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Тому просить встановити їй додатковий строк в два місяці, який вважає достатнім для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] та витребувати докази. У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії. Ухвалою суду від 18 квітня 2025 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, визначено строк на подачу відзиву та відповіді на відзив та витребувано у Драбівської державної нотаріальної контори інформацію про заведені спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] та інформацію про вчинені [PERSON] заповіти. Ухвалою від\~04.06.2025\~витребувано: у органу ДРАЦС копію актового запису про народження [PERSON] , [INFO] ; у [INFO] інформацію про проходження служби [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , та у приватного нотаріуса Співак М.А. копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 27.06.2025 витребувано відомості з Золотоніського ВДРАЦС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) щодо актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] і залучено у якості співвідповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 08.08.2025 підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до розгляду по суті на 25.08.2025. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Фай В.Г. не прибули, від представника позивача за вх. № 4664/25-Вх від 25.08.2025 до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його та позивача участі, де той позовні вимоги підтримав у повному обсязі, відмовився від клопотання про допит свідка [PERSON] , судові витрати просив залишити за позивачем. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не прибули, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідачів до суду не надійшло, відзив на позов не надано, тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено наступні фактичні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно 28.02.2025 Золотоніським ВДРАЦС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ), [PERSON] народилась [INFO] та її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про кладення шлюбу серія [NUMBER] , виданого 21.08.1982, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.08.1982, про що складено запис № 4. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України № 00049986261 від 12.03.2025, [PERSON] народилась [INFO] та її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00049988008 від 12.03.2025, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, номер актового запису 06, дата складання 21.06.1986, орган державної реєстрації: виконавчий комітет Бойківщинської сільської ради Драбівського району Черкаської області. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Згідно копії заповіту від 18.08.2016, зареєстрованого в реєстрі за № 93, посвідченого секретарем Бойківщинської сільської ради Драбівського району Черкаської області Дрофич Вікторією Леонідівною, [PERSON] зробила розпорядження на випадок смерті, за яким земельну ділянку площею 3,57 га яка належить їй на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЯЕ № 135011, виданого Драбівської райдержадміністрацією 21.05.2007 заповіла [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 28.11.2022 Драбівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 58 років у с. Бойківщина, Золотоніський район Черкаська область. Згідно копії Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 135011, виданого Драбівської райдержадміністрацією 21.05.2007, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,57 га, розташованої на території Бойківщинкої сілької ради Драбівського району Черкаської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7120681600:02:001:0531. Згідно довідки виконкому Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області № 35 від 04.04.2025 [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на момент смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та мала склад сімї: чоловік - [PERSON] , [INFO] (помер [INFO] ), син - [PERSON] , [INFO] . Згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину № 80907908 від 22.04.2025, інформація про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у с. Бойківщина, Золотоніського району Черкаської області, у реєстрі відсутня. Згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину № 80908008 від 22.04.2025, спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , номер у Спадковому реєстрі 71465261, номер у нотаріуса 111/2023, заведена приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Співак М.А. По справі було видано 3 свідоцтва про право на спадщину. Згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 80907939 від 22.04.2025, заповіт номер спадковому реєстрі 59714031, бланк номер у реєстрі нотаріальних дій: 93, стан чинний, посвідчено 18.08.2016 Бойківщинською сільською радою Драбівського району Черкаської області, інформація про заповідача: [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . Згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину № 81474883 від 10.06.2025, спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , номер у Спадковому реєстрі 71465261, номер у нотаріуса 111/2023, заведена приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Співак М.А. По справі було видано 3 свідоцтва про право на спадщину. Згідно копії спадкової справи № 111/2023 вона заведена після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на підставі заяви [PERSON] , який вказав, що спадщину після смерті брата приймає, іншим спадкоємцем вказав [PERSON] , [INFO] . Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00051734858 від 11.06.2025 та копії запису акту про народження № 10 від 20.09.1983 [PERSON] народився [INFO] та його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії запису акту про укладення шлюбу № 5 від 20.03.1983 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] та після її смерті спадкоємцями за законом були чоловік [PERSON] та син [PERSON] , які, проте, не оформили своїх спадкових прав. Своїм спадкоємцем на належну їй земельну ділянку площею 3,57га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] визначила сестру [PERSON] , з якою разом не була зареєстрована та не проживала та яка протягом шестимісячного терміну з дня смерті [PERSON] спадщину не прийняла, до нотаріальної контори або в орган місцевого самоврядування з відповідною заявою не звернулась. Підставами пропуску строку на прийняття спадщини вказала необізнаність про наявність заповіту. Норми права, які підлягають застосуванню та висновки суду. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, згідно ст. 1269 ЦК України. При цьому, такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред`явлення нею позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Наведені положення у повній мірі відповідають Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Відповідно до статті 1233\~ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження№ 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20). Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 липня 2021 року по справі № 405/7058/19. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Позивач пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. У постанові від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 Велика Палата Верховного Суду висновує, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тільки для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 89 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач не являється спадкоємцем за законом першої черги, пропустила строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. На підставі викладеного, враховуючи те, що відновлення права на прийняття спадщини позивачем не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а також відсутність заперечень з боку відповідачів, суд приходить висновку, що позовні вимоги щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Суд вважає, що достатнім для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори у даному випадку є строк 2 місяці з моменту вступу рішення у законну силу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України враховуючи клопотання сторони позивача суд залишає судовий збір за позивачем.

Outcome: approved