Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

До Приморського\~районного суду\~м. Одеси\~14.05.2025\~року через\~систему «Електронний\~суд» надійшла\~позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 22.08.2017 року, який був зареєстрований у Київському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис № 1965, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у сторін не склалось у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя. Сторони протягом тривалого часу проживають окремо, сумісного господарства не ведуть. Матеріали позову отримано суддею 15.05.2025 року. Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь № 1381189 від 15.05.2025 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 01.10.2019 року за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь № 1381196 від 15.05.2025 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 01.10.2019 року за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16.05.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 23.06.2025 року. До суду 27.05.2025 року від представника [PERSON] адвоката Ярмолович О.Є. надійшла заява про долучення до матеріалів справи оригінала свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . У судове засідання 23.06.2025 року [PERSON] не з`явився, 20.06.2025 року представник [PERSON] адвокат Ярмолович О.Є. через систему\~«Електронний суд»\~надав клопотання\~про розгляд\~справи за\~відсутності позивача\~та його\~представника,\~позовні вимоги\~підтримали у\~повному обсязі\~та просили\~задовольнити,\~не заперечували\~проти заочного\~розгляду справи.Розгляд справи відкладено на 28.08.2025 року. У судове засідання 28.08.2025 року [PERSON] не з`явився, 20.06.2025 року представник [PERSON] адвокат Ярмолович О.Є. через систему «Електронний суд» надав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, відзив суду не надавав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється Відповідно до ст. 268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 02.09.2025 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.08.2017 року сторони зареєстрували шлюб у Київському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис № 1965, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 25). Від спільного\~шлюбу у\~сторін є малолітній син\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.03.2019 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис № 983 (а.с. 5). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З позову вбачається, що сторони тривалий час проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. Таким чином, примирення між позивачем та відповідачем неможливе, спорів про поділ майна та місце проживання сина між сторонами на час розгляду справи не існує. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивачки на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. З урахуванням викладеного, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 СК України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Питання щодо визначення місця проживання дитини судом не вирішується, оскільки не є предметом спору та відповідна вимога як позовна позивачем не заявлялась. Відповідного зустрічного позову з цього приводу до суду також не надходило. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved