Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

05.10.2023 ТзОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №С03.977.75683 від 16.06.2016 в розмірі 174 782,04 грн. та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16.06.2016 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду №С03.977.75683 про відкриття лінії та обслуговування кредитної картки, за умовами якої позичальнику надано кредит в сумі 50 000,00 грн. із кінцевим терміном повернення до 16.06.2021. В порушення умов кредитного договору, а також ст. 509, 525, 526, 629,1054 ЦК України, відповідач [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, допустив заборгованість перед позивачем, яка станом на 10.01.2022 складає 174 782,04 грн.: 50 000, 00 грн. - заборгованість за основним боргом; 98 229,24грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями; 5 457,12 грн. - заборгованість за 3% річних за користування кредитом; 21 095,68 грн. - заборгованість за інфляційними витратами, що стверджується довідкою-розрахунком заборгованості АТ «Ідея банк» станом на 03.12.2020 та розрахунком 3 % річних та інфляційних витрат за період 03.12.2020 по 23.02.2022. 03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90. Відповідно до п.2.1 Договору АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», а ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Так, до ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» перейшло право вимоги за договором №С03.977.75683 від 16.06.2016. Оскільки відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому позивач змушений звернутись в суд. Ухвалою від 09.10.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. 18.12.2023 року заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова позов ТзОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» задоволено, ухвалено стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованість за договором № С03.977.75683 від 16.06.2016 року у розмірі 174782,04 грн., яка складається з: 50000,00 грн. заборгованість за основним боргом; 98229,24 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 5457,12 грн. - 3% річних; 21095,68 грн. - інфляційні втрати та судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 2684,00 грн. 01.04.2024 року ухвалою суду прийнято до розгляду заяву відповідача [PERSON] про поновлення строку на подання заяви та перегляд заочного рішення у справі № 466/10488/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 21.05.2024 ухвалою суду поновлено відповідачу [PERSON] пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18.12.2023 року, скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18.12.2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № С03.977.75683 від 16.06.2016 року та призначено розгляд справи у спрощеному провадженні з повідомленням сторін. 11.02.2025 року ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача адвоката Лепеха М.М., витребувано у АТ «Ідея Банк» помісячний розрахунок заборгованості [PERSON] за нарахованими та несплаченими відсотками на загальну суму 98 229, 24 грн. за угодою № СО3.977.75683 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 16.06.2016 року за період з моменту відкриття Кредитної лінії до моменту відступлення права вимоги по договору факторингу № 12/90 від 03.12.2020 року. АТ «Ідея Банк» на виконання вимог суду надав виписку щодо руху коштів по рахунку Відповідача, з якої, без спеціальних знань, неможливо встановити суму та періоди нарахування заборгованості по відсотках. 16.06.2025 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова задоволено клопотання представника відповідача адвоката Лепеха М.М., витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» помісячний розрахунок заборгованості [PERSON] за нарахованими та несплаченими відсотками на загальну суму 98 229, 24 грн. за угодою № СО3.977.75683 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 16.06.2016 року за період з моменту відкриття Кредитної лінії. Позивачем на виконання вимог суду надано заяву з якої вбачається, що Позивач не здійснював видачу кредитних коштів, так і не здійснював нарахування заборгованості за кредитним договором, як відповідно до вище зазначеного Договору факторингу до останнього перейшло тільки право вимоги за уже сформованим боргом по кредитному договору, тому Позивач не має можливості надати розрахунок заборгованості за Договором № C03.977.75683 від 16.06.2016 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розглядати справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. А тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, та його представник адвокат Лепех Р.П. подав заяву та просив розглядати справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнав в частині отримання основного боргу, в решті позовних вимог просить відмовити. Вказав, що його довірителем визнається позовна вимога щодо наявної заборгованості по тілу кредиту, однак заперечив вимоги про стягнення відсотків, оскільки розмір таких не доведено, не можливо становити період за який вони нараховувалися, розрахунку про їх розмір не представлено, що позбавляє можливість перевірити правильність нарахування. Наголосив, що Відповідачем неодноразово вживалися заходи для добровільного погашення заборгованості, надав відповідні докази, однак до позитивного результату розв`язання суперечки це не призвело. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони та інші учасники посилаються, суд дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що 16.06.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду № С03.977.75683 про відкриття лінії та обслуговування кредитної картки, за умовами якої позичальнику надано кредит в сумі 50 000,00 грн. із кінцевим терміном повернення до 16.06.2021 року. В порушення умов кредитного договору, а також ст. 509, 525, 526, 629,1054 ЦК України, відповідач [PERSON] не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання, щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків та допустив заборгованість перед позивачем. За довідкою-розрахунком АТ «Ідея Банк» заборгованість відповідача на 03.12.2020р. становила 148\~229,24грн., з яких 50000грн. за основним боргом, 98\~229,24грн. за відсотками. 03.12.2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90. Відповідно до п.2.1 Договору АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», а ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Так, до ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» перейшло право вимоги за договором № С03.977.75683 від 16.06.2016 року. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч. 1, ч. 2ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України) Згідно з ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За змістом ст. 509, ч. 3 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості та виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями ст. 598, 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ході розгляду справи стороною відповідача визнано факт отримання відповідачем кредиту на загальну суму 50 000,00 грн. як і факт існування на даний час заборгованості перед позивачем на зазначену суму. У відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки у суду відсутні підстави для обґрунтованого сумніву щодо обставин укладення кредитного договору № С03.977.75683 від 16.06.2016 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , а також виникнення у відповідача перед позивачем, як правонаступником прав та обов`язків кредитора, зобов`язання щодо повернення тіла кредиту в сумі 50 000,00 грн., переконавшись, що визнання цих обставин відповідачем є добровільним, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог в цій частині. З врахуванням наведеного, оскільки відповідач взяв на себе зобов`язання за умовами кредитного договору повернути отримані кредитні кошти, однак у визначені договором строки їх не повернув, допустив утворення простроченої заборгованості, а тому позивач вправі захистити своє порушене майнове право шляхом задоволення позовних вимог в цій частині. Що стосується позовної вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом, суд зазначає наступне. Дійсно, як вбачається із умов кредитного договору, сторонами визначено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 48% річних. Однак, стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. З наведеного випливає, що позивач заявляючи позовну вимогу про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, зобов`язаний довести перед судом не лише право здійснювати їх нарахування на суму кредиту, наданого позичальнику, а й розмір таких нарахувань, надаючи в розпорядження суду належні, допустимі та достатні докази на підтвердження обставин правильності здійснених розрахунків платежів за користування кредитом. На підтвердження розміру заборгованості за відсотками позивачем надано довідку-розрахунок станом на 03.12.2020 (дату укладення договору факторингу), згідно з якою визначено загальний розмір заборгованості в сумі 148 229,24 грн. Разом з тим, така довідка не містить жодних розрахунків про те, яким чином здійснювалися нарахування відсотків за користування кредитними коштами, в яких сумах та за які періоди, відсутні помісячні розрахунки з врахуванням сплачених позичальником коштів. Надана позивачем роздруківка руху коштів по картковому рахунку не може слугувати належним та допустимим доказом зазначених обставин, оскільки містить лише інформацію про розмір використаних кредитних коштів та внесених коштів на картковий рахунок на погашення кредиту. На підставі клопотання представника відповідача адвоката Лепеха М.М., судом постановлено ухвалу про витребування доказів від 16.06.2025 року, якою зобов`язано позивача надати помісячний розрахунок заборгованості [PERSON] за нарахованими та несплаченими відсотками на загальну суму 98 229, 24 грн. за угодою № СО3.977.75683 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 16.06.2016 року за період з моменту відкриття Кредитної лінії до моменту відступлення права вимоги по договору факторингу № 12/90 від 03.12.2020 року. У відповідності до ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. На підставі викладеного слід прийти до висновку, що позивачем не доведено перед судом належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності доказами розміру заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками на загальну суму 98 229,24 грн за кредитним договором №С03.977.75683 від 16.06.2016, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Разом з тим, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимогу про стягнення 3% річних та індексу інфляції на суму основної заборгованості за кредитом, що становить 1841,10 грн. - 3% річних від суми основного боргу за 448 днів прострочення і 7115,00грн., що становить інфляційні втрати за період прострочення. Таким чином, оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнення з відповідача заборгованості за основним боргом, 3% річних від суми основного боргу та інфляційні втрати за період прострочення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1 342,00 грн. судового збору.

Outcome: partial