Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

представник позивача Шабатин Н.А. звернулась в суд із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №05.12.2024-100001786 від 05.12.2024 року у розмірі 79 939,44 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 05.12.2024 року укладено кредитний договір №05.12.2024-100001786, за яким кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію (якщо комісія встановлена договором). Відповідно до договору від 05.12.2024 року та квитанції про перерахунок коштів кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 28 000,00 грн строком на 140 днів. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 23.04.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 79 939,44 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 25 011,00 грн, по процентам в розмірі 36 728,44 грн, комісія 4 200,00 грн, по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, у розмірі 14 000,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». На підставі викладеного, представник позивача просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором та судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 травня 2025 року таку передано на розгляд судді Мичці Б.Р. Ухвалою судді від 17 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали подати до суду у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України відзив на позовну заяву. Відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення направлено ухвалу про відкриття провадження у справі за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Від відповідача [PERSON] 27 червня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він підтверджує факт укладення кредитного договору, проте не погоджується із заявленою до стягнення сумою, оскільки понад 57 000,00 грн складають відсотки, комісії та неустойки, які є неспівмірними з тілом кредиту. Крім цього, зазначає, що така сума заборгованості є завищеною та суперечить принципам справедливості та добросовісності, а також суперечить положенням статтей 3, 509 та 1048 Цивільного кодексу України. У разі часткового задоволення позову просить надати йому розстрочення сплати суми заборгованості. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях (ст.ст.12, 81 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України). У відповідності до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк (ст.ст.526, 530 ЦК України). За умовами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 висловлено правову позицію, що ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст.1048 ЦК України). Як регламентовано ст.ст. 1, 13 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. 05 грудня 2024 року між позивачем (кредитодавцем) ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем (позичальником) [PERSON] укладено договір №05.12.2024-100001786, у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», шляхом підписання електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора (одноразовим паролем) Е237. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі №674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі №234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі №234/7723/20. За умовами договору позичальнику надається кредит, шляхом перерахування на рахунок, який зазначений у договорі №4441-11ХХ-ХХХХ-3890 на наступних умовах: сума кредиту 28 000,00 грн; строк кредитування, на який надається кредит позичальнику 140 днів (до 23.04.2025 року); процентна ставка фіксована 1% за один день користування кредитом протягом усього строку користування кредитом; комісія, пов`язана з наданням кредиту 15% від суми кредиту, яка становить 4 200,00 грн; неустойка 280,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежного виконаного зобов`язання. Судом встановлено, що позивачем умови укладеного договору виконано та надано відповідачу 28 000,00 грн кредиту на карту відповідача за допомогою системи іPay, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №17-2305 від 23 травня 2025 року. Отримавши кредит, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконував, а відтак, згідно з розрахунком позивача має заборгованість у сумі 79 939,44 грн, яка складається з: основний борг за кредитом 25 011,00 грн; нараховані проценти 36 728,44 грн; комісія 4 200,00 грн; неустойка 14 000,00 грн. Відповідачем наведений розрахунок не заперечено та не спростовано, власного розрахунку ним не проведено, доказів його неправильності не надано, а тому такий береться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем. За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі №209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Разом з тим, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України унормовано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку і є чинним на даний час. Беручи до уваги наведене, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання. Отже, вимоги в цій частині не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є безпідставними. З урахуванням презумпції правомірності правочину, взятих на себе відповідачем зобов`язань за кредитним договором, які нею не виконувалися належним чином, та обов`язковості договору для сторін, доводи позивача щодо стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 65 939,44 грн, яка складається з: основний борг за кредитом 25 011,00 грн; нараховані проценти 36 728,44 грн; комісія 4 200,00 грн є підставними, отже заявлений позов підлягає частковому задоволенню. Окрім цього, відповідно до ст.267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву просив надати йому розстрочення виконання рішення у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. Зазначає, що на даний момент є безробітним, очікує народження первістка та не має стабільного доходу. На підтвердження цього додає до відзиву на позовну заяву копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та медичний висновок ЛКК жіночої консультації КНП «4-а міська поліклініка м.Львова» №41 від 24.06.2025 року, з якого вбачається, що дружина відповідача перебуває на 32 тижні вагітності. Враховуючи наведене, беручи до уваги матеріальний стан відповідача, суд вважає за можливе розстрочити виконання зазначеного судового рішення на один рік, у зв`язку з чим, клопотання відповідача слід задовольнити. У порядку ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 1 998,02 грн судового збору, пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: partial