Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

26.05.2025 заявник звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] . Оскільки вона з чоловіком на день смерті постійно спільно проживала за однією адресою та перебувала у шлюбі вважає, що відповідно до ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після померлого чоловіка. Заявник одразу не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а зробила це лише у квітні 2025 року. Проте, нотаріусом було надано листа про те, що для отримання спадкового майна необхідно в судовому порядку встановити факт постійного проживання разом з чоловіком на час його смерті, оскільки з останнім вони зареєстровані за різними адресами. Відтак, у неї немає іншого способу вступу у спадкові права після смерті її чоловіка, крім як звернення до суду з цією заявою. Ухвалою суду від 28.05.2025 в даній справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, просив її задовольнити та пояснив, що [PERSON] з чоловіком [PERSON] дійсно були зареєстровані за різними адресами, однак фактично проживали понад 10 років разом за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок за вказаною адресою належить подружжю на праві спільної сумісної власності, а тому [PERSON] вважала, що фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка. В подальшому для оформлення вказаного права власності вона звернулась до нотаріуса з заявою про оформлення спадщини, однак отримала відмову у зв`язку з тим, що адреса її реєстрації є іншою ніж адреса реєстрації спадкодавця. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні надали суду пояснення аналогічні змісту пояснень представника заявника та просили заяву задовольнити. Крім того пояснили, що [PERSON] , який є їхнім батьком дійсно був зареєстрований за іншою адресою, а саме у [ADDRESS] , де протягом тривалого часу проживає [PERSON] . Також зазначили, що понад 10 років та до моменту смерті їхній батько [PERSON] фактично проживав з їхньою матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Приватний нотаріус Романчук-Василик В.Р. в судове засідання не з`явилась, скерувала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON] . [INFO] помер чоловік [PERSON] [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №2920 від 13.05.2024 року. [PERSON] був зареєстрований адресою, [ADDRESS] , де протягом тривалого часу проживає його син [PERSON] . З 2008 року до моменту смерті [PERSON] подружжя спільно проживало за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується Актом, затвердженим Директором ЛКП «Балатон-409», у якому сусіди засвідчують фактичне проживання без реєстрації Заявника за адресою: [ADDRESS] . Крім того, квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.08.2008. Відповідно до заяви посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Романчук-Василик В.Р., діти померлого [PERSON] [PERSON] та [PERSON] повідомляють, що їм відомо про відкриття спадщини після смерті батька, у встановлений шестимісячний термін спадщину ними прийнято не було, на оформлення спадкових прав не претендують. Відповідно до\~статті 293 ЦПК України\~суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. При цьому визначений у частині першій статті 315\~ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним. Згідно з частиною другою статті 315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з позицією Пленуму Верховного Суду України, яка викладена у п. 2, п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з вимогами частини другої статті 1220\~ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до частини третьої статті 1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до\~статті 1261 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі\~статтею 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Отже, до спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Як встановлено в ході судового розгляду, [PERSON] постійно проживала зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , зокрема на час відкриття спадщини. Вони вели спільне господарство, мали спільний побут, вказане житлове приміщення належить їм на праві спільної сумісної власності як подружжю. Зазначений факт підтверджено наявними у матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями учасників процесу в судовому засіданні. [PERSON] необхідно встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину. Отже, встановлення факту проживання заявника зі спадкодавцем [PERSON] на момент його смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини. При цьому спір про встановлення цього факту та права на спадщину відсутній. Таким чином, беручи до уваги те, що [PERSON] позбавлена можливості у здійсненні права на спадкування іншим шляхом, крім встановлення у судовому порядку факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також те, що нею доведено факт спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини, суд дійшов висновку про задоволення заяви та встановлення факту постійного проживання. Під час розгляду справи суд не встановив, що спадкові права та законні інтереси інших спадкоємців могли б бути порушені у разі задоволення заяви, що, своєю чергою виключає наявність спору.

Outcome: approved