Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

15.05.2025 до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, у якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитними договорами на загальну суму 85 063,50 грн (№2206678 у розмірі 13 799,50 грн., №LM815149777 в розмірі 10 038 грн, №2325912 у розмірі 22 346 грн, № 31314-07/2024 в розмірі 38 880 грн), а також понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 28.07.2024 між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 2206678. 28.07.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем в електронній формі укладено договір кредитної лінії № LM815149777. 01.08.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем в електронній формі укладено договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 2325912. 27.07.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та відповідачем в електронній формі укладено договір про надання фінансового кредиту № 31314-07/2024. Позивач набув право вимоги до відповідача за вказаними договорами відповідно до укладених з первісними кредиторами договорів факторингу. Відповідач неналежним чином виконував зобов`язання за укладеними з первісними кредиторами договорами, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку у добровільному порядку відповідач не погасив. Після виконання судом вимог частин шостої та восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 12.06.2025 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, оскільки згідно правил частини шостої статті 19ЦПК\~України зазначений спір є малозначним та враховуючи положення статей 274, 279 ЦПК України. Позивачу та його представнику, у порядку статті 14 ЦПК України, було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі до електронних кабінетів, після чого, сторона позивача з будь-якими клопотаннями/заявами до суду не зверталась. Відповідачу копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками було надіслано на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання: [ADDRESS] . Надіслану відповідачу судову кореспонденцією ним отримано особисто 31.07.2025, проте, відповідно до статей 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України). Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до частини першої статті 2ЦПК\~України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4ЦПК\~України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 12ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13ЦПК\~України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77ЦПК\~України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 28.07.2024 між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та відповідачем в електронній укладено договір про споживчий кредит № 2206678, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти на умовах визначених договором: сума кредиту 5 000 грн, загальний строк кредитування 345 днів, процентна ставка протягом першого розрахункового періоду 3,65 % річних, процентна ставка протягом решти строку кредитування 511 % річних. Тип процентної ставки фіксована. Платіжна картка позичальника, на яку має бути перерахована сума кредиту [NUMBER] (а.с. 10-15, 16, 17, 18-20, 21-22). Відповідно до п. 4.1 договору про споживчий кредит № 2206678 від 28.07.2024 у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно графіку платежів) та/або сплати процентів за його користування та/або комісії та/або інших платежів згідно з умовами цього до горову та графіку платежів, позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця штраф у розмірі 700 гривень за кожний випадок порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов`язання зі сплати платежів у визначені графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більше ніж 6 днів. Згідно платіжного доручення 37400430 від 28.07.2024 первісним кредитором перерахованого грошові кошти у розмірі 5 000 грн на картку [NUMBER] (а.с. 23). 30.10.2024 між ТОВ « ФК «Незалежні фінанси» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 30102024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 27-30). Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 30.10.2024 до Договору факторингу №30102024 від 30.10.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 13 799,50 грн, з яких: 5 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5299,50 грн - сума заборгованості за відсотками; 3 500 грн - сума заборгованості за неустойкою (штаф, пеня) (а.с. 31). Крім цього, судом встановлено, що 28.07.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем в електронній формі укладено договір кредитної лінії № LM815149777, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти отримав грошові кошти на умовах визначених договором: сума кредиту - 2 800 грн, строк кредитування до 1826 днів (дисконтний період 20 днів), базова процентна ставка 547,50 %, тип процентної ставки - фіксована (а.с. 37-38, 39-50). Відповідно до пункту 12.3 договору кредитної лінії № LM815149777 від 28.07.2024 за порушення будь-якого з платежів передбачених цим Договором на 14 (чотирнадцять) і більше календарних днів, позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця неустойку у вигляді штрафу в розмірі 5000 % від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання, але не більше половини суми кредиту, одержаної споживачем за цим Договором. Згідно розрахунку заборгованість відповідача за договором кредитної лінії №LM815149777 від 28.07.2024 становить 10 038 грн та складається із: 2 800 грн суми заборгованості по основному боргу, 5 838 грн суми заборгованості по процентам, 1400 грн нейстоки (а.с. 52). 27.02.2025 між ТОВ «Таліон плюс» та позивачем укладено договір факторингу №27/0225-01 за умовами якого, та відповідно до реєстру боржників № 1 від 27.02.2025, позивач набув право вимоги до відповідача за договором кредитної лінії № LM815149777 від 28.07.2024 у розмірі 10 038 грн, з яких: 2 800 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 838 грн - сума заборгованості за відсотками; 1 400 грн - сума заборгованості за неустойкою. При цьому ТОВ «Таліон плюс» набуло право вимоги до відповідача за договором кредитної лінії № LM815149777 від 28.07.2024 у відповідності до договору факторингу № 20/0324-01 від 20.03.2024, укладеного між ТОВ «Оптимальні кредити» та ТОВ «Таліон плюс» (а.с. 53-54, 55-56, 57). Крім того, 01.08.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем в електронній формі укладено договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 2325912, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти на умовах визначених договором: сума позики 13500 грн, строк позики 30 днів, процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 0,01 % день, фіксована, комісія за надання позики 19,96% (фіксована) від суми позики (що у грошовому виразі складає 2 694,60 грн) (а.с. 62-65). 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. З урахуванням умов Додаткової угоди №45 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 та відповідно до витягу з реєстру боржників № 39 від 14.06.2021 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22 346 грн (а.с. 67-69, 74). Згідно розрахунку заборгованості за договором позики № 2325912 від 01.08.2024 заборгованість відповідача за період з 23.12.2024 по 31.03.2025 становить 22 346 грн і складається із: 12 862,25 грн заборгованості за основною сумою боргу, 6 789,15 грн заборгованості за відсотками, 2 694,60 грн заборгованості за комісіями (а.с. 75). Крім того, 27.07.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та відповідачем в електронній формі укладено договір про надання фінансового кредиту № 31314-07/2024, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти на умовах визначених договором: сума кредиту 12 000 грн, строк кредиту 120 днів, дата погашення кредиту 23.11.2024, денна процентна ставка 1,5 %. Кредит надається в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на картку № [NUMBER] (а.с. 81-84, 85, 86-87). Згідно п. 5.3 договору про надання фінансового кредиту № 31314-07/2024 від 27.07.2024 у випадку прострочення клієнтом терміну сплати чергового платежу, визначеного в графіку платежів, або його сплати не у повному обсязі, товариство у перший день прострочення нараховує клієнту штраф у розмірі 100 % від суми несплаченого у встановлені графіком платежів строки платежу. Штраф нараховується за порушення по кожному платіжному (розрахунковому періоду) окремо. Загальний розмір штрафу не може перевищувати граничні обмеження, встановлені нормами чинного законодавства України про споживче кредитування. Згідно листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» 27.07.2024 на картку № [NUMBER] перераховано грошові кошти у розмірі 12 000 грн (а.с. 88). 19.11.2024 між ТОВ «Аванс кредит»» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс кредит» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Аванс кредит» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 19.11.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 19.11.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 38 880 грн (а.с. 89-91 ,93). Згідно розрахунку заборгованості за про надання фінансового кредиту № 31314-07/2024 від 27.07.2024 заборгованість відповідача за період з 27.07.2024 по 19.11.2024 становить 38 880 грн і складається із: 12 000 грн заборгованості за основною сумою боргу, 20 880 грн заборгованості за відсотками, 6 000 грн заборгованості за штрафними санкціями (а.с. 94). Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4 частини першої статті 264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу\~України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. Згідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із статтею 205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03.09. 2015 № 675-VIII. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Абзац другий частини другої статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що договори № 2206678 від 28.07.2024, № LM815149777 від 28.07.2024, № 2325912 від 01.08.2024 та № 31314-07/2024 від 27.07.2024 підписано відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тим самим він акцептував пропозицію позикодавців та уклав кредитні договори шляхом введення одноразових ідентифікаторів. Частинами першою, третьою статті 509\~ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). За приписами статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами першою та другою статті 639\~ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Статтею 1054\~ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частиною першою статті 1055 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Статтею 525\~ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. За змістом статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530\~ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599\~ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі статтею 1049\~цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із статтею 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За змістом статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті 615 ЦК України). Згідно із статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. З наданих та досліджених судом доказів судом встановлено, що первісні кредитори у повному обсязі виконали свої зобов`язання за договорами, проте, відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань щодо повернення наданого кредиту, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Угода, в якій відбувається заміна однієї зі сторін, є уступкою права вимоги. Факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), у якому відбувається заміна кредитора, є різновидом таких угод. Тобто, факторинг - це комплекс кредитно-фінансових операцій з продажу боргових прав одного підприємства іншому суб`єкту-фактору за плату (Відповідно до ст. 4 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" визначено, що факторинг є фінансовою послугою). Фактором можуть виступати банки, інвестиційні та кредитні організації, що мають ліцензію на надання кредитів іншим особам під відсотки. Поняттю продаж боргових прав тотожні поняття „продаж дебіторської заборгованості" та „продаж прав боргових вимог". Статтею 1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У частині першій статті 1078\~ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Суд уважає надані позивачем докази достовірними, допустимими, належними та такими, що у своїй сукупності підтверджують обставини щодо надання кредитних коштів та невиконання відповідачем зобов`язань за договорами № 2206678 від 28.07.2024 та № 31314-07/2024 від 27.07.2024. Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості договорами, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, суд виходить з презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договорами № 2206678 від 28.07.2024 та № 31314-07/2024 від 27.07.2024 не погасив, що є порушенням законних прав позивача. Перевіривши розрахунок заборгованості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості заборгованість за договорами №2206678 від 28.07.2024 та № 31314-07/2024 від 27.07.2024. Вирішуючи позов про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договорами № LM815149777 від 28.07.2024 та № 2325912 від 01.08.2024, суд зазначає таке. Надані представником позивача документи не містять доказів про отримання коштів відповідачем за договорами № LM815149777 від 28.07.2024 та № 2325912 від 01.08.2024, що суперечить положенням статті 1046 ЦК України, відповідно до якої договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Будь-яких належних доказів на підтвердження безготівкового перерахування коштів на платіжну банківську картку позичальника, як то виписки з особового рахунку, копії меморіального ордеру тощо, позивачем не надано. Відсутність доказів надання суми кредиту (позики) у власність позичальника, зокрема, шляхом перерахування визначеної суми грошових коштів на його картковий рахунок чи в інший погоджений спосіб, за відсутності інших обставин (наприклад, поведінки позичальника, що підтверджує факт визнання ним отримання кредитних коштів, сплати заборгованості тощо), не дає можливість зробити висновок, що кредитор належним чином виконав своє зобов`язання за кредитним договором, а відповідно не дає можливість зробити висновок про отримання позичальником погодженої суми кредиту (позики), що у свою чергу не дає можливості зробити висновок про наявність правових підстав для виникнення заборгованості. У постанові КЦС ВС від 30.11.2022 у справі № 332/3056/15 зазначено, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Вказаний висновок також відображено у Постанові КЦС ВС від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18. Таким чином, зважаючи на зазначене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договорами №LM815149777 від 28.07.2024 та № 2325912 від 01.08.2024. Оскільки позов задоволено частково, суд вважає, що витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу пропорційно щодо задоволеного розміру позовних вимог з відповідача у розмірі 1875,22 грн (52679,50 (розмір задоволених позовних вимог) х 3028,00 (розмір сплаченого судового збору) : 85063,50 (розмір заявлених вимог).

Outcome: partial