Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

20.01.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» ) через підсистему Електронний суд звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики № 75399162 у розмірі 25 260, 75 грн та судові витрати по сплаті судового бору в розмірі 2422,4 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3500 грн. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позовні вимоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» обґрунтовані тим, що 16.08.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «1\~Безпечне агентство\~ необхідних\~кредитів» (ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] уклали в електронній формі договір позики № 75399162, за умовам якої позикодавець передав у власність грошові кошти у розмірі 7500, 00 грн, шляхом перерахування на картковий рахунок відповідачки № [NUMBER] , строком на 29 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1, 99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Відповідно до п. 5.2 договору позики та п. 6.5. правил, укладаючи договір позики сторони узгодили порядок автопролонгації строку користування позикою, але не більше 90 днів. 21.12.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (ТОВ «Фінансова компанія управління активами») було укладено Договір факторингу № 2112, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право вимоги за договором позики № 75399162 від 16.08.2021. 31.03.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») було укладено Договір факторингу № 2112, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило ТОВ «ФІНПРОМ\~ МАРКЕТ» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики № 75399162 від 16.08.2021, укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» наділено правом грошової вимоги до відповідачки. Відповідачка належним чином не виконує умови договору щодо погашення заборгованості за договором позики, у зв`язку із чим у неї виникла заборгованість у розмірі 25\~260, 75 грн, з яких: 7500, 00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 17\~760,75 грн відсотки. Вказану суму боргу позивач просить стягнути із відповідачки. Відзив на позовну заяву не надходив. Відповідачка у заяві про перегляд заочного рішення вказувала про неправомірність нарахування процентів за межами строку кредитування, а також просила застосувати наслідки спливу строку позовної давності. У додаткових письмових поясненнях від 21.08.2025 відповідачка просила відмовити у задоволенні позову. Заперечуючи проти позову відповідачка додатково вказала, що зі справи не зрозуміло, яке відношення ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» має до кредитного договору №75399162 укладеного між нею та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», яке відповідно до договору факторингу №2112 про відступлення прав вимоги від 21 грудня 2021 року, передало права вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ». Крім того, позивачем до позовної заяви долучено копію листа ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ФІНЕКСПРЕС» № КД-000004984/ТНПП від 23 грудня 2024 року, в якому зазначено, що 16 серпня 2021 перераховано 7500 грн. на картку [NUMBER] . Проте, з вищевказаних документів неможливо встановити ні власника рахунку/картки, ні даних про здійснені операції. Такий лист не є розрахунковим документом та не підтверджує переказу коштів, операцій по банківському рахунку, оскільки такий документ не містить відмітки про час його прийняття та виконання банком, не містять повного номера картки, з чого можна було б встановити факт перерахування коштів саме на мій картковий рахунок. Крім того, з наданого документа слідує, що грошові кошти були перераховані через невстановленого посередника. Також, у наданому позивачем кредитному договорі відсутні будь-які відомості про те, що кредитні кошти будуть перераховуватися іншою особою, яка не виступає стороною за кредитним договором. У наданому листі ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ФІНЕКСПРЕС» не міститься відомостей про те, що кошти перераховуються на підставі відповідного договору, що не дає можливості застосувати до даних правовідносин умови кредитного договору. Також прошу звернути увагу на те, що такий лист не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту виникнення між сторонами правовідносин з кредитування та отримання мною кредитних коштів, а лише підтверджує проведення платежу в системі про інформаційну взаємодію та приймання платежів між товариствами. Відтак, вказане у сукупності унеможливлює встановлення факту перерахування коштів саме кредитодавцем на підставі відповідного договору, а не іншими особами за іншими правовідносинами. Реквізити повного карткового рахунку позичальника (на який мало бути здійснено перерахування кредитних коштів) в матеріалах справи не міститься. Ні в змісті кредитного договору, ні в будь-яких інших документах оформлених при наданні кредитних коштів, всупереч вимог Закону, реквізити повного карткового рахунку не зазначено. В зв`язку з цим клопотання представника позивача про витребування від АТ «Ощадбанк» виписки з відкритих в банку особових рахунків [PERSON] за період з 16 серпня 2021 по 19 серпня 2021 року є необґрунтованим, тому що мотивовано тим, що кредитні кошти перераховано на картковий рахунок вказаний позичальником при оформленні заявки на кредит. Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про надання позичальником кредитору реквізитів свого карткового рахунку. Таким чином, укладення кредитного договору і надання позичальнику кредитних коштів за обставин викладених в позові не доведено. Отже позовні вимоги на основі належних, допустимих та достатніх доказів позивачем не доведено та необґрунтовано. Крім того, договір №1744574 від 30 березня 2021 року не містить відомостей про його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором саме [PERSON] , оскільки саме тільки зазначення в кредитному договорі її персональних даних не підтверджує проходження нею верифікації та ідентифікації згідно вимог законодавства, що відбулося за відсутності копій (електронних чи паперових) особистих документів, які б підтверджували електронну ідентифікацію фізичної особи. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 12.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. 04.04.2025 у справі суд ухвалив заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнив. Ухвалою суду від 03.06.2025 зачне рішення скасовано, справу призначено до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача відповідно до\~поданої заяви\~ просив розглянути справу без його участі. Відповідачка також направила заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, просила у задоволенні позову відмовити. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження Судом встановлено, що 16.08.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та\~ [PERSON] укладено договір позики № 75399162, за умовами якої відповідачці надано позику в розмірі 7500, 00 грн строком на 29 днів до 14.09.2021, фіксована процентна ставка (базова) 1,99 % в день Договір підписаний \~\~ електронним підписом одноразовим ідентифікатором 9nRh0G4db2 [PERSON] (далі договір) (а.с. 9). Цей договір укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 12 договору). Відповідно до п. 3 договору позикодавець надає позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розмірі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку № 1 до договору, який є його невід`ємною частиною. Графік платежів, обумовлений сторонами на момент укладення договору, відображений у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток №1 до договору позики № 75399162(на\~умовах повернення\~\~позики\~в кінці\~строку позики)\~від 16.08.2021,\~строк кредитування\~29\~днів,\~дата видачі\~кредиту 16.08.2021,\~дата повернення\~кредиту 14.09.2021,\~сума кредиту\~7500,\~00\~грн,\~проценти 4329,25\~грн,\~реальна річна\~процентна ставка\~30\~824,\~11\~грн,\~загальна вартість\~кредиту 11\~828,\~25\~грн (а.с. 10). Відповідно до довідки про ідентифікацію, [PERSON] ідентифікована ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів, шляхом направлення 25.04.2021 на її на електронну пошту одноразового ідентифікатора 9nRh0G4db2 (а.с.22). Факт надання відповідачці позики в розмірі 7500, 00 грн, шляхом здійснення перерахунку 16.01.2021 на карту № [NUMBER] , відкриту на ім`я [PERSON] , що підтверджується довідкою від 23.12.2024 директора ТОВ «ФК «Фінекспрес», повідомленням АТ «Ощадбанк» від 27.02.2025 та копією платіжної інструкції № a235d61e-0713-4878-8911-0fff6394df4d (а.с.24, 90). 21.12.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «ФК «Управління Активами» (фактор) було укладено Договір факторингу № 2112, за умовами якого клієнт передає (відступає) фактору за плату, а фактор приймає належні клієнту права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами у відповідності до реєстру боржників, в тому числі і до [PERSON] , що також підтверджується актом прийому -передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу № 2112 від 21.12.2021 (а.с. 25-29, 32). З реєстру боржників від 21.12.2021 (додаток № 1 до договору факторингу № 2112 від 21.12.2021) вбачається, що [PERSON] вказана у списку боржників за договором № 75399162, за яким загальна сума заборгованості становить 25 260, 75 грн, з яких: заборгованість за сумою виданого кредиту 7 500, 00 грн, заборгованість за процентами - 17 760, 75 грн (а.с. 33-34). 31.03.2023 між ТОВ «ФК «Управління Активами» (клієнт) та ТОВ «Фінпром Маркет» (фактор) було укладено договір факторингу № 310323-ФК, у відповідності до умов якого клієнт передає (відступає) фактору за плату, а фактор приймає належні клієнту права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами у відповідності до реєстру боржників, в тому числі і до [PERSON] , що також підтверджується актом прийому - передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу № 310323 -ФК від 31.03.2023 (а.с. 36-40, 43). З реєстру боржників від 31.03.2023 (додаток № 1 до договору факторингу № 310323 -ФК від 31.03.2023) вбачається, що [PERSON] вказана у списку боржників за договором № 75399162, за яким загальна сума заборгованості становить 25 260, 75 грн, з яких: заборгованість за сумою виданого кредиту 7 500, 00 грн, заборгованість за процентами - 17 760, 75 грн (а.с. 44-45). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики № 75399162 від 16.08.2021 ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» нарахувало [PERSON] заборгованість за період з 16.08.2021 по 10.01.2025 у розмірі 25 260 грн, з яких: заборгованість за основною сумою 7 500, 00 грн, заборгованість за відсотками нараховані станом 13.12.2021 (а.с. 6-8). Норми права, застосовані судом За правилом\~ч.\~1\~ст.\~205\~ ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ст. 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України). Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Аналіз доводів сторін, висновки суду Дослідивши наявні у справі докази докази, встановивши зміст спірних правовідносин, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, із таких підстав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 (справа № 2-1383/2010) зазначено, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. У пункті 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, пункті 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19, наголошено на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про\~існування стверджувальної\~обставини з\~урахуванням поданих\~доказів видається\~вірогіднішим ніж\~протилежний (постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц). Як вбачається з матеріалів справи, договір позики № 75399162 (на умовах повернення\~\~позики в кінці строку позики) від 16.08.2021 укладений між первісним кредитором та відповідачкою у електронній формі та недійсним не визнавався. Договір містить персональні дані відповідачки, її РНОКПП, адресу місця проживання, електронну пошту, номер телефону. У договорі вказано одноразовий ідентифікатор 9nRh0G4db2, яким цей договір підписано відповідачкою та який був направлений 16.08.2021 на її на електронну пошту, вказану в договорі. Матеріали справи не містять відомостей про те, що не позивачка, а інша особа надала її особисті дані, зокрема номер телефону та адресу електронної пошти, вказані у договорі, і що ці дані їй не належать. Будь-які відомості щодо протиправних дій третіх осіб стосовно відповідачки, а також незаконного заволодіння її персональними даними з метою подальшого укладення договору в матеріалах справи відсутні. З урахуванням викладеного суд доходить висновку про укладеність договору позики та ознайомлення відповідачки з його умовами, оскільки без здійснення вказаних дій останньою кредитний договір не був би укладений сторонами. Відтак, цей правочин відповідно до Закону № 675-VIII вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, а укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки. Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження № 61-6066св23). Крім того, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (правонаступником якого є ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») виконало покладені на нього зобов`язання за договором позики № 75399162 у повному обсязі, надавши відповідачці 16.08.2021 грошові кошти в сумі 7500 грн на її картковий рахунок, реквізити якого вказані у договорі. Долучені до позову докази - повідомлення АТ «Ощадбанк» та довідка ТОВ «ФК «Фінекспрес» - суд вважає належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту виконання позивачем умов договору. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачці не належить платіжна карта, реквізити якої вказані в договорі позики, а також того, що на цю карту у день укладення договору - 16.08.2021 - не були зараховані грошові кошти в сумі 7500 грн. Також долученими до позову доказами підтверджено, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» є новим кредитором замість ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (правонаступником якого є ТОВ «ФК «Управління Активами») за договором позики № 75399162 від 16.08.2021 (на умовах повернення позики в кінці строку). Суду не надано доказів, що договори факторингу визнавалися недійсними. Отже, позивач набув права вимоги до відповідачки за договором позики № 75399162. Доказів того, що відповідачка здійснювала погашення боргу за договором позики № 75399162, суду не надано. Таким чином, оскільки відповідачка допустила невиконання умов договору позики, основний борг у сумі 7500 грн підлягає стягненню з відповідачки в повному обсязі. Щодо стягнення боргу за процентами суд доходить таких висновків: Згідно з умовами договору позики № 75399162, строк договору складає 29 днів, дата надання позики - 16.08.2021 до 14.09.2021 - дата повернення позики (останній день), сума кредиту 7500, 00 грн, проценти 4328,25 грн Таким чином, строк кредитування сплив 14.09.2021. Відповідно до пункту 5.2 Договору, позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua.documentslicense/ (надалі правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Дійсно, розділ 7 Правил надання грошових коштів у позику містить умови продовження строку користування позикою. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані фінансовою установою Правила надання грошових коштів у позику були надані при укладенні договору позичальнику та який ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору. Відповідачка не підтвердила факту ознайомлення її із Правилами надання грошових коштів у позику та вказувала про строк позики 29 днів та не погодження нею автопролонгації договору. Крім того, суд зазначає, що надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації по кредиту. Зазначені правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 . До того ж, позивачем не надано доказів звернення позичальника за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб, чи то визначений Договором, чи законом. Тому суд доходить висновку, що у позикодавця виникло право нарахування процентів за договором тільки у межах строку його дії, тобто до 14.09.2021. Таких же висновків дійшов Верховний Суд у правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, де зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові від 05 квітня 2023 року, справа №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, враховуючи наведене, підстави для нарахування та сплати відсотків за період з 03.09.2021 до 13.12.2021 відсутні, а тому у стягненні процентів в сумі 13\~432,5 грн слід відмовити. Розрахувати відсотки необхідно в межах строку дії договору, тобто за 29 днів, починаючи з 16.08.2021 до 14.09.2021, розмір яких складає 4328,25 грн. Саме така сума процентів підлягає стягненню. Отже із відповідача на користь позивача слід стягнути 11 828,25 грн боргу, частково задовольнивши позовні вимоги. Щодо заяви відповідачки про застосування строків позовної давності. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Проте, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» - розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» набрав чинності 02 квітня 2020 року. Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та був відмінений з 24 год 00 хв 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Крім того, Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності 17 березня 2022 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19 такого змісту: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі неодноразово продовжено строк дії воєнного стану в Україні та він тримає досі. Враховуючи викладене суд зазначає, оскільки з 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», згідно з яким в Україні запроваджений з 12 березня 2020 року загальнодержавний карантин, який тривав до 30 червня 2023 року, а з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан і відповідно станом на 20.01.2025 року (дата звернення ТОВ «Фінпром маркет» до суду з цим позовом) діяв на усій території України, позивач звернувся із вимогами до суду в межах позовної давності. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідачки на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем судовий збір, пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам, в сумі 1134,27 ( 11828,25 х 2 422, 40 : 25260,75). Щодо витрат на правничу допомогу, які позивач визначив у розмірі 3 500,00 грн та просить стягнути із відповідачки, суд дійшов таких висновків. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу. За правилами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат з професійної правничої допомоги позивач надав договір № 01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024, акт приймання- передачі справ на надання правничої допомоги (додаток № 1 до договору № 01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024), акт приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 (додаток № 2), витяг з акту № 4-П приймання -передачі надання правничої допомоги від 13.12.2024 за договором № 01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 з описом послуги, витраченого часу та ціни за юридичні послуги з супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] 3500, 00 грн (вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів, адвокат збирає їх самостійно шляхом направлення адвокатських запитів) по малозначних справах для формування позовної заяви - 500,00 грн, підготовка / складання позовної заяви до боржника за договором позики у малозначній справі (клієнт самостійно подає позовну заяву до суду у зручній для клієнта спосіб в електронній або письмовій формі - 3000, 00 грн), свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю Ткаченко Ю. О. від 03.04.2018, ордер на надання правничої допомоги від 01.11.2024 та платіжну інструкцію кредитового переказу коштів від 18.12.2024 про сплату ТОВ «ФІНПРОМ\~МАРКЕТ» на користь [PERSON] 140 000, 00 грн за надання правової допомоги за актом № 4-п приймання наданої правничої допомоги від 13.12.2024 за договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 (а.с. 46-48, 49, 50, 52, 53). Отже позивач довів розмір витрат на надання правничої допомоги. Витрати в розмірі 3500, 00 гривень є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) ,\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом\~наданих адвокатом\~послуг та\~виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони. За таких обставин, суд стягує з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу, пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 1638,86 грн ( 11828,25 х 3 500, 00 : 25260,75). Таким чином, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 2773,13 грн.

Outcome: partial