Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У березні 2025 року до суду надійшла позовна заява від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами на загальну суму 70223,49 грн. В обґрунтування поданого позову позивач зазначає, що відповідачка уклала низку кредитних договорів, однак не виконала взятих на себе зобов`язань, унаслідок чого утворилася заборгованість. Право вимоги за цими зобов`язаннями відступлено позивачу на підставі укладених договорів факторингу. Так, 28.08.2024 ТОВ «МІЛОАН» та позивач уклали договір факторингу №28082024/2, за яким позивач набув право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 8063959 від 23.03.2024. Заборгованість за цим договором становить 23975,00 грн, з яких: 5000,00 грн за основним зобов`язанням, 16345,00 грн за відсотками, 1100,00 грн за комісією, 1530,00 грн сума заборгованості за неустойкою. Також вказує, що 25.07.2024 ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та позивач уклали договір факторингу № 25072024, за яким позивач набув право вимоги за кредитним договором №44744-01/2024 від 29.01.2024. Заборгованість за цим договором становить 10000,00 грн, з яких: 4000,00 грн за основною сумою боргу, 6000,00 грн за відсотками. Окрім того, зазначає, що на підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, укладеного з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», позивач набув право вимоги за договором позики № 2582532 від 11.01.2024. Заборгованість за цим договором становить 18961,73 грн, з яких: 4187,33 грн за основною сумою боргу, 14774,40 грн за відсотками. Також, на підставі того ж договору факторингу, укладеного з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», позивач набув право вимоги за договором позики №76345338 від 10.12.2023. Заборгованість за цим договором становить 17286,76 грн, з яких: 4921,50 грн за основною сумою боргу, 12365,26 грн за відсотками. Позивач стверджує, що відповідачка не виконала своїх зобов`язань щодо повернення заборгованості ні перед первісними кредиторами, ні перед позивачем після відступлення права вимоги, а тому просить стягнути з неї за цими договорами заборгованість в сумі 70223,49 грн разом із понесеними судовими витратами. Відповідачці копія ухвали про відкриття провадження, пам`ятка про права та обов`язки 10.04.2025 надсилались судом за її зареєстрованим місцем проживання. Повідомлення повернулось на адресу суду 06.05.2025 з відміткою відділення АТ «Укрпошта», що адресат 01.05.2025 отримав ці документи (а.с. 98). У встановлений судом строк відповідачка відзив на позов не подала. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Позовна заява надійшла до суду 05.03.2025. Ухвалою суду від 10.04.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження та постановлено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 95). Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та, згідно зі ст. 280 ЦПК України, проводить заочний розгляд справи. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові докази, долучені позивачем до матеріалів справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23.03.2024 ТОВ «МІЛОАН» та відповідачка уклали договір про споживчий кредит № 8063959 (а.с. 13-18) Основні умови договору: кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.2 Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору , а Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) відповідно до Графіка платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором (п. 1.1); сума (загальний розмір) кредиту становить 5000.00 грн (п. 1.2); кредит надається загальним строком на 345 днів за умови виконання позичальником Графіку платежів, з 23.03.2024 (дата надання кредиту) (п. 1.3); повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом має здійснюватися позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до Графіка платежів, що наведений у додатку №1 до Договору; остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом (за умови дотримання Графіку платежів): 03.03.2025 (дата остаточного погашення заборгованості) (п. 1.4); загальні витрати позичальника за кредитом складають 35612.50 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 278443.10 відсотків річних; орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 40612.50 грн (п. 1.5); комісія за надання кредиту: 1150.00 грн, яка нараховується за ставкою 23.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1); проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 912.50 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом (п. 1.5.2); проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 912.50 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів (п. 1.5.3); кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] (п. 2.1.); позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.п. 1.5.1., 1.5.2, 1.5.3 Договору відповідно (п. 2.2.1); комісія за надання кредиту нараховується кредитодавцем одноразово в момент видачі кредиту; строк сплати загальної суми комісії позичальником настає в момент її нарахування і для кожної окремої частини комісії завершується у відповідну дату платежу дату завершення розрахункового періоду, сума платежу за який включає цю частину комісії, відповідно до Графіка платежів;нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату остаточного погашення заборгованості (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування (п. 2.2.2); проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п. 1.5.3. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, та з інших причин визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом встановленого Графіком платежів першого розрахункового періоду запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну ставку визначену п. 1.5.3 Договору; після спливу строку кредитування нарахування процентів за користування кредитом припиняється (п. 2.2.3); позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в розмірі та у терміни, що встановлені у Графіку платежів, наведеному у додатку №1 до Договору, що є невід`ємною частиною Договору;позичальник має сплачувати поточний загальний платіж за розрахунковий період в день закінчення розрахункового періоду (дату платежу), згідно графіка платежів (п. 2.4.1); у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно з графіком платежів), кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку сплати чергового платежу, згідно Графіка платежів, має право (не обов`язок) нарахувати проценти за ставкою 912.5 відсотків річних в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України (п. 4.2.); договір (з додатками №1, №2, №3 та Правилами), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно з Правилами відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п. 2.1 цього Договору; строк дії цього Договору складає період, що починається з моменту його укладення і закінчується в останній день строку кредитування (дату остаточного погашення заборгованості), згідно п. 1.3, п. 1.4 Договору;якщо станом на цю дату зобов`язанняпозичальника та/або кредитодавця залишаються невиконаними/неналежно виконаними - цей Договір діє до повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 7.1). Договір укладено в електронній формі. Згідно з п. 6.2 договору та інформацією у ньому, відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення електронного повідомлення із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір підписано відповідачкою одноразовим ідентифікатором 582455. Відповідно до Паспорту споживчого кредиту № 8063959 (а.с.10-12), відповідачці перед укладенням договору надано стандартизовану інформацію про основні умови кредитування. Зокрема, у паспорті зазначено суму кредиту 5000,00 грн, строк 345 днів, фіксовану річну процентну ставку 912,50%, комісію за надання кредиту в розмірі 1150,00 грн, орієнтовну загальну вартість кредиту 40 612,50 грн та орієнтовну реальну річну процентну ставку 278443,10%. Паспорт кредиту підписаний відповідачкою електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора. Правомочність первісного кредитора, ТОВ «МІЛОАН», підтверджується копією Ліцензії на діяльність з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, виданої розпорядженням № 2843 від 10.11.2016 (а.с. 31), та копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 32-34), який ідентифікує товариство за кодом ЄДРПОУ 40484607 та підтверджує повноваження його керівника. Також долучено копію витягу зі Статуту ТОВ «МІЛОАН» (а.с. 35-36). Факт виконання первісним кредитором свого зобов`язання з надання кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням № 126327955 від 23.03.2024 (а.с. 21), згідно з яким на картковий рахунок відповідачки № [NUMBER] перераховано 5000,00 грн. Надалі, 28.08.2024, між первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 28082024/2 (а.с. 23-25). Факт передачі права вимоги за кредитним договором відповідачки підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників №1 від 28.08.2024 (а.с. 26), а також Витягом з Реєстру боржників №1 до цього договору факторингу (а.с. 27). Згідно з цим витягом, позивач набув право грошової вимоги до відповідачки на загальну суму 23975,00 грн, що складається з: 5000,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням; 16345,00 грн заборгованість за відсотками; 1100,00 грн заборгованість за комісією; 1530,00 грн заборгованість за неустойкою. На обґрунтування розміру заборгованості позивач надав Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 8063959 (а.с. 28-29) в якому зазначено, що за період з 23.03.2024 по 28.08.2024 первісний кредитор\~ нарахував комісію за надання кредиту в розмірі 1150,00 грн та відсотків за користування кредитом на загальну суму 18220,00 грн. Цим же розрахунком підтверджується, що 08.04.2024 відповідачка здійснила погашення частини заборгованості двома окремими платежами на загальну суму 1925,00 грн, з яких 1875,00 грн зараховано в рахунок сплати процентів, а 50,00 грн в рахунок сплати комісії. Також 29.01.2024 ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачка уклали договір про надання фінансового кредиту № 44744-01/2024 (а.с. 37-42). Відповідно до пункту 1.1 договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 4000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1.2 визначено, що кредит надається на власні потреби клієнта строком на 120 днів, з датою надання 29.01.2024 та кінцевою датою погашення 27.05.2024. Згідно з пунктами 1.4 та 1.4.1 договору, за користування кредитом нараховуються проценти за фіксованою процентною ставкою, що становить 2,50% на день та застосовується у межах строку кредитування. Пункт 1.4.2 договору передбачає програму лояльності: у разі сплати першого платежу до 27.02.2024, клієнт отримує знижку в розмірі 69,20% на цей платіж. В іншому випадку, клієнт зобов`язаний сплатити платежі у повному розмірі згідно з графіком. Відповідно до пункту 1.6 договору, кредит надається у безготівковій формі на платіжну картку клієнта № 5355-28xx-xxxx-5722 та вважається наданим у день перерахування товариством суми кредиту. Порядок розрахунків за договором визначений у розділі № 3. Зокрема, пунктом 3.1 встановлено, що повернення кредиту та сплата процентів здійснюються згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною договору. Пункт 3.3 визначає, що нарахування процентів здійснюється починаючи з дня надання кредиту на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня. У Паспорті споживчого кредиту (п. 6) передбачена відповідальність за прострочення виконання зобов`язань у вигляді пені в розмірі 0,2 % від суми заборгованості за кожний день прострочення. Додатком № 1 до договору встановлено Графік платежів (а.с. 43-44), згідно з яким відповідачка зобов`язана здійснювати платежі у таких датах та розмірах: 27.02.2024 3000,00 грн; 28.03.2024 3000,00 грн; 27.04.2024 3000,00 грн; та 27.05.2024 3000,00 грн в рахунок сплати відсотків, а також 4000,00 грн в рахунок погашення основної суми кредиту. Пунктом 2 цього додатку уточнюється, що у разі своєчасного та належного виконання умов програми лояльності, сума першого платежу з урахуванням знижки складе 924,00 грн. Відповідно до Паспорта споживчого кредиту (а.с. 45-47), орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача становить 16000,00 грн, а реальна річна процентна ставка складає 101094,05 % (а.с. 45). Договір укладено в електронній формі та підписано відповідачкою шляхом використання одноразового ідентифікатора W5871, що є аналогом її власноручного підпису. Правомочність первісного кредитора ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» на надання фінансових послуг підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи (а.с. 54) та Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 55). Надалі, 25.07.2024, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та позивачем уклали договір факторингу № 25072024 (а.с. 48-50). На виконання умов цього договору, право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 44744-01/2024 відступлено позивачу. Факт передачі права вимоги підтверджується долученими до матеріалів справи копіями Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 25.07.2024 (а.с. 51) та Витягу з Реєстру боржників до вказаного договору факторингу (а.с. 52). Згідно з цим витягом, позивач набув право грошової вимоги до відповідачки на загальну суму 10000,00 грн, з яких 4000,00 грн становить заборгованість за основною сумою боргу, а 6000,00 грн за процентами. На обґрунтування розміру заборгованості позивач надав Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 44744-01/2024 (а.с. 53). Згідно з цим документом, відповідачка не здійснювала жодних платежів у рахунок погашення боргу, внаслідок чого станом на 25.07.2024 заборгованість за тілом кредиту склала 4000,00 грн та відсотками - 6000,00 грн, а загальна сума боргу - 10000,00 грн. Крім того, судом встановлено, що 11.01.2024 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачка уклали Договір позики № 2582532 (а.с. 56-58). За умовами цього договору, позикодавець надав відповідачці грошові кошти в розмірі 5000,00 грн (п. 2.1) строком на 30 днів (п. 2.2). Договором встановлено диференційовану процентну ставку: базова ставка за перший день користування позикою становить 22,21% (п. 2.3), а з другого дня 3,00% (п. 2.4). Також передбачена можливість застосування зниженої процентної ставки у розмірі 0,01% на день за умови дотримання програми лояльності. Пунктом 4 Договору визначено, що нарахування процентів продовжується і після спливу первісного строку, але не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами. Договір укладено в електронній формі та підписано відповідачкою шляхом використання одноразового ідентифікатора ЕmVWqBiW83, що є аналогом її власноручного підпису. Правомочність первісного кредитора, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», на надання фінансових послуг підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії ІК № 146 від 20.10.2015 (а.с. 76) та Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 77). Надалі, на підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 60-62), укладеного між первісним кредитором та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ», та Додаткової угоди № 34 від 19.08.2024 (а.с. 65) до нього, право грошової вимоги до відповідачки за вказаним вище договором позики відступлено позивачу. Факт передачі права вимоги підтверджується долученими до матеріалів справи копіями Акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 29 від 19.08.2024 (а.с. 66) та Витягу з Реєстру боржників № 29 (а.с. 67) до вказаного договору факторингу. Згідно з цим витягом, позивач набув право грошової вимоги до відповідачки на загальну суму 18961,73 грн, з яких 4187,33 грн становить заборгованість за основною сумою боргу, а 14774,40 грн - за відсотками. На обґрунтування розміру заборгованості за договором позики № 2582532 позивач надав Розрахунок заборгованості (а.с. 68). Цей документ являє собою таблицю, що відображає стан боргу з моменту відступлення права вимоги 19.08.2024 до 31.01.2025. Згідно з першим рядком цього розрахунку, на момент набуття права вимоги позивачем, заборгованість відповідачки складалася з 4187,33 грн основного боргу та 14774,40 грн заборгованості за відсотками. Подальші рядки розрахунку демонструють, що після 19.08.2024 позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань, а відповідачка, своєю чергою, не здійснювала жодних платежів у рахунок погашення боргу. Таким чином, залишок заборгованості, згідно з цим документом, залишився незмінним. Водночас суд, зіставляючи дані цього розрахунку з первинним договором позики, звертає увагу на наступне. Згідно з п. 2.1 договору позики, первісна сума наданих відповідачці коштів становила 5000,00 грн. Однак, у розрахунку заборгованості на момент відступлення права вимоги основний борг зазначений у сумі 4187,33 грн. Це свідчить про те, що до моменту відступлення права вимоги відповідачкою, здійснено погашення частини тіла кредиту в розмірі 812,67 грн (5000,00 грн - 4187,33 грн) первісному кредитору. При цьому суд констатує, що наданий позивачем Розрахунок заборгованості не відтворює повної хронології нарахування відсотків та динаміку здійснення платежів відповідачкою з моменту укладення договору (11.01.2024) до моменту відступлення права вимоги (19.08.2024). Документ лише фіксує підсумкові суми боргу на дату його передачі. Окрім того, 10.12.2023 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачка уклали Договір позики № 76345338 (а.с. 69-71). За умовами цього договору, позикодавець надав відповідачці грошові кошти в розмірі 6000,00 грн (п. 2.1) строком на 30 днів з 10.12.2023 по 08.01.2024 (п. 2.2). Договором встановлено базову процентну ставку, а саме 2,5 % (п. 2.3). Також передбачена можливість застосування зниженої процентної ставки у розмірі 0,875 % на день за умови дотримання програми лояльності. Пунктом 4 Договору визначено, що нарахування процентів продовжується і після спливу первісного строку, але не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами. Згідно з п. 22 Договору, він укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, із застосуванням електронного підпису позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника. В реквізитах позичальника зазначено, що договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором heuJBkv36J. Надалі, на підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 60-62), укладеного між первісним кредитором та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ», та Додаткової угоди № 34 від 19.08.2024 (а.с. 65) до нього, право грошової вимоги до відповідачки за вказаним договором позики відступлено позивачу. Факт передачі права вимоги підтверджується долученими до матеріалів справи копіями Акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 30 від 19.08.2024 (а.с. 73) та Витягу з Реєстру боржників № 30 (а.с. 74) до вказаного договору факторингу. Згідно з цим витягом, позивач набув право грошової вимоги до відповідачки на загальну суму 17286,76 грн, з яких 4921,50 грн становить заборгованість за основною сумою боргу, а 12365,26 грн за відсотками. На обґрунтування розміру заборгованості за договором позики № 76345338 позивач надав Розрахунок заборгованості (а.с. 75). Згідно з цим документом, на момент відступлення права вимоги 19.08.2024, залишок боргу становив 17286,76 грн, з яких 4921,50 грн основний борг, а 12365,26 грн відсотки. Розрахунок також показує, що після цієї дати відповідачка не здійснювала жодних платежів, і залишок боргу не змінювався. Однак, при зіставлення даних цього розрахунку з умовами первісного договору позики № 76345338, суд встановив суттєву обставину. Відповідно до умов договору, первісна сума наданої відповідачці позики становила 6000,00 грн. Той факт, що на момент відступлення права вимоги залишок основного боргу складав 4921,50 грн, свідчить про те, що до моменту відступлення права вимоги відповідачка здійснила погашення частини основного боргу в розмірі 1078,50 грн (6000,00 грн - 4921,50 грн) первісному кредитору. При цьому, наданий позивачем Розрахунок заборгованості не відтворює повної хронології нарахування відсотків та динаміку здійснення платежів відповідачкою з моменту укладення договору. Документ лише фіксує підсумкові суми боргу на дату його передачі новому кредитору. Через це суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування первісним кредитором відсотків та встановити, коли саме і як були зараховані попередні платежі відповідачки. Правомочність позивача як юридичної особи та фінансової установи підтверджується копією Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи (а.с. 81) та копією Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с. 82). Ці документи засвідчують, що позивач є належним чином зареєстрованою юридичною особою з кодом ЄДРПОУ 35625014 та має спеціальний статус фінансової установи, що є обов`язковою умовою для здійснення факторингових операцій. Право позивача на надання фінансових послуг, зокрема послуг з факторингу, підтверджується копією розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, № 691 від 23.03.2017 «Про видачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг» (а.с. 83). Наявність цієї ліцензії надає позивачу право укладати договори факторингу та набувати права вимоги за кредитними зобов`язаннями. Повноваження генерального директора [PERSON] діяти від імені товариства, в тому числі підписувати договори факторингу та видавати довіреності, підтверджуються копією Протоколу № 41 Загальних зборів Засновників (Учасників) ТОВ «ФК «ЄАПБ» від 26.06.2014 (а.с. 87), копією наказу № ФК125-к від 02.07.2014 про його призначення (а.с. 88), а також копією витягу зі Статуту товариства (а.с. 79-80). Таким чином, суд доходить до висновку, що позивач, ТОВ «ФК «ЄАПБ», є належним чином зареєстрованою фінансовою компанією, яка має всі необхідні ліцензії та повноваження для здійснення факторингових операцій, а відтак є належним позивачем у даній справі, уповноваженим вимагати стягнення заборгованості. Повноваження представника позивача Какун А.С. підтверджуються довіреністю (а.с. 89), виданою уповноваженим на те Статутом Генеральним директором товариства, що в сукупності свідчить про належне підтвердження її права діяти від імені позивача. 4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками, та норми права, які застосував суд. За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умови договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12\~Закону визначає\~яким чином\~підписуються угоди\~у сфері\~електронної комерції.\~Якщо відповідно\~до акта\~цивільного законодавства\~або за\~домовленістю сторін\~електронний правочин\~має бути\~підписаний сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання електронного підпису відповідно до вимог законів України\~«Про електронні документи та електронний документообіг»\~та\~«Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»,\~за умови\~використання засобу\~електронного підпису\~усіма сторонами\~електронного правочину; електронного\~підпису одноразовим\~ідентифікатором,\~визначеним цим\~Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання цього усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України цього Закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Також відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом такого договору, згідно зі статтею 1078 ЦК України, може бути право грошової вимоги, що існує на даний час. Сторонами є клієнт та фактор, яким, відповідно до статті 1079 ЦК України, може бути банк або інша фінансова установа, що має право здійснювати факторингові операції. При цьому, згідно зі статтею 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові (новому кредитору) за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги. Згідно з правовою позицією яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи законність та обґрунтованість позовних вимог, суд вважає за необхідне встановити юридичну силу договорів, укладених в електронній формі, оскільки вони є підставою для виникнення заборгованості. При цьому суд враховує, що загальні положення щодо форми правочину встановлені Цивільним кодексом України. Так, відповідно до статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Стаття 207 цього ж Кодексу уточнює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, і він підписаний стороною (сторонами). Спеціальним законом, що регулює порядок укладення таких договорів, є Закон України «Про електронну комерцію». Відповідно до статей 10 та 11 цього Закону, електронні правочини вчиняються на основі пропозиції укласти договір (оферти) та прийняття цієї пропозиції (акцепту). У розглянутих справах заявки-анкети відповідачки на отримання кредиту є офертами, а її подальші дії з використанням сайту кредитора та введенням ідентифікатора акцептом. Ключовим моментом є спосіб підписання цих договорів. Як встановлено судом, у всіх випадках відповідачка використовувала одноразовий ідентифікатор унікальну комбінацію символів, що надходила на її верифікований номер телефону. Частина 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлює, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, серед іншого, одноразового ідентифікатора. Таким чином, законодавство України прямо прирівнює використання одноразового ідентифікатора, надісланого на підтверджений номер телефону особи, до її власноручного підпису. Оскільки у всіх розглянутих договорах дотримано цю процедуру, що підтверджується матеріалами справи, то ці договори вважаються укладеними у письмовій формі, підписаними сторонами та такими, що мають повну юридичну силу. Суд, перевіривши повноваження позивача, ТОВ «ФК «ЄАПБ», на звернення до суду з цим позовом, встановив, що він є належним кредитором за всіма заявленими вимогами. Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Таке відступлення права вимоги є однією з форм договору факторингу, правовідносини за яким регулюються главою 73 ЦК України. Як встановлено судом, первісні кредитори за всіма кредитними договорами (ТОВ «МІЛОАН», ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») мали дійсне право вимоги до відповідачки. Матеріалами справи підтверджується, що всі первісні кредитори є фінансовими установами, які мали право укладати договори факторингу. Надалі, на підставі відповідних договорів факторингу (№ 28082024/2 від 28.08.2024, №25072024 від 25.07.2024, № 14/06/21 від 14.06.2021), первісні кредитори відступили належні їм права вимоги за кредитними договорами на користь позивача, ТОВ «ФК «ЄАПБ», що також є фінансовою компанією та має право надавати послуги факторингу. Факт передачі прав вимоги за кожним із договорів підтверджується належними та допустимими доказами, долученими до матеріалів справи, а саме: Актами прийому-передачі Реєстрів Боржників та Витягами з відповідних Реєстрів. Ці документи деталізовано ідентифікують боржника, номер кредитного договору та точну суму заборгованості на момент відступлення, що дозволяє беззаперечно встановити обсяг прав, які перейшли до нового кредитора відповідно до статті 514 ЦК України. Таким чином, суд доходить до висновку, що заміна кредиторів за всіма спірними кредитними договорами відбулася у повній відповідності до вимог чинного законодавства. Позивач, ТОВ «ФК «ЄАПБ», належним чином набув прав вимоги до відповідачки і є належною стороною у даній справі, уповноваженою вимагати стягнення заборгованості. За кожним договором суд перевірив, чи відповідає сума заявленої заборгованості та проведений розрахунок чинному законодавству та умовам договору. Щодо позовних вимог за договором позики № 8063959, укладеним з ТОВ «МІЛОАН», суд, перевіряючи розрахунок позивача, робить наступні висновки. Вимога позивача про стягнення основного боргу (тіла кредиту) в розмірі 5000,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки згідно з розрахунком заборгованості, відповідачка не здійснювала платежів в рахунок погашення основної суми боргу. Щодо вимоги про стягнення комісії за надання кредиту в розмірі 1100,00 грн, суд зазначає наступне. У пунктах 1.5, 1.5.1 та інших пунктах Договору містяться умови про сплату комісії за надання кредиту. Однак, аналіз змісту вказаного договору свідчить, що в ньому не зазначено переліку конкретних додаткових та супутніх послуг ТОВ «МІЛОАН», які надаються позичальнику та за які встановлена ця комісія. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.10.2024 у справі № 582/202/22, положення договорів про споживчий кредит щодо обов`язку позичальника сплачувати комісії за надання кредиту є нікчемними відповідно до статті 11 та статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на нікчемність цієї умови договору, вимога про стягнення комісії задоволенню не підлягає. При перевірці вимоги про стягнення неустойки у розмірі 1530,00 грн, суд враховує, що з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України та пункту 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», у період дії воєнного стану та в тридцятиденний строк після його припинення, у разі прострочення позичальником виконання зобов`язань, він звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) та інших платежів за таке прострочення. Оскільки вся заявлена до стягнення неустойка нарахована за період після 24.02.2022, вона стягненню не підлягає. Щодо вимоги про стягнення відсотків у сумі 16345,00 грн, суд враховує, що договір укладено 23.03.2024. Суд враховує, що правовідносини сторін регулюються, окрім умов договору, нормами Закону України «Про споживче кредитування», які є спеціальними та мають вищу юридичну силу. Так, Законом України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав законної сили 24 грудня 2023 року, внесено зміни до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», яку доповнено частиною п`ятою. Відповідно до вказаної норми, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої згідно з частиною четвертою цієї статті, не може перевищувати 1 %. Крім того, Законом України № 3498-IX Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» доповнено п. 17, в якому передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Таким чином, нормами Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що при укладенні договорів про споживчий кредит максимальна денна процентна ставка застосовується в таких межах: з 24.12.2023 до 21.04.2024 (включно) 2,5 %; з 22.04.2024 до 19.08.2024 (включно) 1,5 %; а з 20 серпня 2024 року 1 %. Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З огляду на викладене та враховуючи, що правовідносини сторін регулюються спеціальними нормами Закону України «Про споживче кредитування», які мають вищу юридичну силу над умовами договору, суд здійснює перерахунок заборгованості за нарахованими відсотками за період з 23.03.2024 по 28.08.2024, оскільки після відступлення права вимоги їх нарахування припинено. За перший період з 23.03.2024 по 21.04.2024 (тривалістю 30 днів), договірна ставка 2,5% не перевищувала максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений законом на цей час (2,5%). Таким чином, нарахування є правомірним. Сума нарахованих за цей період відсотків становить 3750,00 грн (розрахунок: 5000,00 грн ? 2,5% ? 30 днів). За другий період з 22.04.2024 по 19.08.2024 (тривалістю 120 днів), договірна ставка 2,5% перевищувала встановлений законом ліміт у 1,5%. Відповідно, до застосування підлягає максимальна дозволена законом ставка 1,5%. Сума нарахованих за цей період відсотків становить 9000,00 грн (розрахунок: 5000,00 грн ? 1,5% ? 120 днів). За третій період з 20.08.2024 по 28.08.2024 (тривалістю 9 днів), договірна ставка 2,5% перевищувала новий законний ліміт у 1,0%. Отже, застосуванню підлягає максимальна ставка 1,0%. Сума нарахованих за цей період відсотків становить 450,00 грн (розрахунок: 5000,00 грн ? 1,0% ? 9 днів). Таким чином, загальна сума відсотків, яка могла бути законно нарахована за цей період, становить 13200,00 грн (розрахунок: 3750,00 грн + 9000,00 грн + 450,00 грн). З розрахованої суми законно нарахованих відсотків необхідно вирахувати здійснену відповідачем сплату в розмірі 1875,00 грн, а також зарахувати на користь відповідача безпідставно сплачену комісію у розмірі 50,00 грн. Отже, залишок заборгованості за відсотками, що підлягає стягненню, становить 11275,00 грн (розрахунок: 13200,00 грн - 1875,00 грн - 50,00 грн). Враховуючи викладене, загальна сума заборгованості за договором № 8063959, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складається з 5000,00 грн основного боргу та 11275,00 грн заборгованості за відсотками, що разом становить 16275,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №44744-01/2024, укладеним з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», суд виходить з наступного. Вимога позивача про стягнення основного боргу (тіла кредиту) в розмірі 4000,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки факт надання кредиту в зазначеній сумі та відсутність його погашення відповідачкою підтверджується умовами договору та долученим до справи розрахунком заборгованості. При перевірці вимоги про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 6000,00 грн, суд враховує, що договір укладено 29.01.2024, а отже, на правовідносини сторін поширюються імперативні норми Закону України «Про споживче кредитування», які обмежують максимальну денну процентну ставку за споживчими кредитами. З огляду на викладене, суд здійснює власний перерахунок максимальної суми відсотків, яку первісний кредитор мав право нарахувати за весь строк користування кредитом (120 днів), поділяючи розрахунок на два періоди відповідно до зміни законодавчих лімітів. За перший період з 29.01.2024 по 21.04.2024, що тривав 84 дні, договірна ставка 2,5% не перевищувала чинний на той час законний ліміт 2,5%. Таким чином, максимальна сума відсотків, яка могла бути нарахована за цей період, становить 8400,00 грн (розраховано як: 4000,00 грн ? 2,5% ? 84 дні). За другий період з 22.04.2024 по 27.05.2024, що тривав решту 36 днів строку, договірна ставка 2,5% перевищувала новий законний ліміт 1,5%. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору, що погіршують становище споживача, є нікчемними, а отже, застосуванню підлягає максимальна дозволена законом ставка 1,5%. Максимальна сума відсотків за цей період становить 2160,00 грн (розраховано як: 4000,00 грн ? 1,5% ? 36 днів). Таким чином, загальна сума відсотків, яка могла бути законно нарахована за весь строк кредитування, становить 10560,00 грн (розраховано як: 8400,00 грн + 2160,00 грн). Суд констатує, що заявлена позивачем до стягнення сума відсотків у розмірі 6000,00 грн є меншою за максимальну суму, яка могла бути нарахована з дотриманням вимог законодавства. Це свідчить про те, що первісний кредитор, ймовірно, припинив нарахування відсотків раніше закінчення строку договору, однак наданий суду Розрахунок заборгованості не висвітлює динаміку нарахування заборгованості, а вказує лише на загальну заборгованість станом на 25.07.2024. Оскільки заявлена до стягнення сума не перевищує максимально можливої за законом, вимога позивача в цій частині є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі. Таким чином, загальна сума заборгованості за договором № 44744-01/2024, що підлягає стягненню з відповідачки, складається з 4000,00 грн основного боргу та 6000,00 грн заборгованості за відсотками, що разом становить 10000,00 грн. \~ \~ \~ \~Щодо позовних вимог за договором позики № 2582532, укладеним з ТОВ «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок, доходить до наступних висновків. Вимога позивача про стягнення залишку основного боргу в сумі 4187,33 грн підлягає задоволенню. Суд зазначає, що первісна сума позики становила 5000,00 грн, однак на момент відступлення права вимоги основний борг складав 4187,33 грн, що свідчить про здійснення відповідачкою часткового погашення первісному кредитору. Оскільки позивач просить стягнути саме залишок боргу, ця вимога є обґрунтованою. При перевірці вимоги про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 14774,40 грн, суд враховує як умови самого договору, так і імперативні норми законодавства. Ключовим для визначення максимального періоду нарахування відсотків є пункт 4 Договору, в якому зазначено, що проценти нараховуються «...до повного погашення заборгованості за Договором, але не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування Позикою...». Оскільки первісний строк користування позикою, згідно з п. 2.2 Договору, становить 30 днів, максимальний загальний період, протягом якого первісний кредитор мав право нараховувати відсотки, складає 120 днів (30 днів первісного строку + 90 днів додаткового строку). Крім того, суд враховує, що договірні ставки (22,21% та 3,00%) значно перевищують обмеження, встановлені Законом України «Про споживче кредитування», а тому умови договору в цій частині є нікчемними. З огляду на зазначене, суд здійснює власний перерахунок максимально можливої суми відсотків на залишок основного боргу (4187,33 грн) за максимальний 120-денний період, дозволений договором (з 11.01.2024 по 09.05.2024). За перший період з 11.01.2024 по 21.04.2024, що тривав 102 дні, максимальна дозволена законом ставка становила 2,5%. Сума відсотків за цей період становить 10677,69 грн (розраховано як: 4187,33 грн ? 2,5% ? 102 дні). За другий період з 22.04.2024 по 09.05.2024, що тривав 18 днів, максимальна дозволена законом ставка становила 1,5%. Сума відсотків за цей період становить 1130,58 грн (розраховано як: 4187,33 грн ? 1,5% ? 18 днів). Таким чином, загальна сума відсотків, яка могла бути законно нарахована за весь дозволений договором період, становить 11808,27 грн (розраховано як: 10677,69 грн + 1130,58 грн). Суд констатує, що заявлена позивачем до стягнення сума відсотків у розмірі 14774,40 грн є завищеною, оскільки вона перевищує максимальну суму, яка могла бути нарахована з дотриманням як умов самого договору щодо строку нарахування, так і вимог законодавства щодо розміру ставки. При цьому суд зазначає, що наданий позивачем Розрахунок заборгованості (а.с. 68) є лише підсумковою таблицею і не відображає щоденної динаміки нарахувань, що позбавляє суд можливості встановити, за який саме період та за якою логікою первісний кредитор нарахував заявлену суму. Однак, проведений судом розрахунок беззаперечно доводить, що вимога позивача в частині стягнення відсотків є обґрунтованою лише в межах 11808,27 грн. Отже, загальна сума заборгованості за договором позики № 2582532, що підлягає стягненню, складається з 4187,33 грн основного боргу та 11808,27 грн заборгованості за відсотками, що разом становить 15995,60 грн. Щодо позовних вимог за договором позики № 76345338, укладеним з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», суд, перевіряючи розрахунок позивача, робить наступні висновки. Вимога про стягнення залишку основного боргу в розмірі 4921,50 грн підлягає задоволенню. Суд зазначає, що первісна сума позики становила 6000,00 грн, а залишок на момент відступлення права вимоги 4921,50 грн. Це свідчить про здійснення відповідачкою часткового погашення первісному кредитору. Оскільки позивач просить стягнути саме той залишок боргу, який він набув за договором факторингу, і відповідачка не надала заперечень чи власного розрахунку, ця вимога є обґрунтованою. При перевірці вимоги про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 12365,26 грн, суд виходить з умов договору. Пунктом 4 Договору встановлено максимальний період нарахування відсотків, що складає 120 днів. Базова процентна ставка, згідно з умовами, наданими для аналізу, становить 2,5% на день. Суд зазначає, що наданий позивачем Розрахунок заборгованості (а.с. 75) не дозволяє встановити, в який саме момент відповідачка здійснила часткове погашення основного боргу та чи здійснювались нею платежі в рахунок відсотків первісному кредитору. Через це, для перевірки правильності заявленої суми, суд проводить два можливі розрахунки максимальної суми відсотків за 120 днів. Перший розрахунок проводиться від первісної суми кредиту 6000,00 грн, що є максимально можливою базою для нарахування. У такому випадку, максимальна сума відсотків становить 18000,00 грн (розраховано як: 6000,00 грн ? 2,5% ? 120 днів). Другий розрахунок проводиться від кінцевого залишку основного боргу 4921,50 грн. У такому випадку, максимальна сума відсотків становить 14764,50 грн (розраховано як: 4921,50 грн ? 2,5% ? 120 днів). Суд констатує, що заявлена позивачем до стягнення сума відсотків у розмірі 12365,26 грн є меншою, ніж максимальна сума, яка могла бути нарахована за умовами договору в обох розрахункових сценаріях. При цьому відповідачка не надала суду свого розрахунку заборгованості чи доказів, які б спростовували розрахунок позивача. За таких обставин, оскільки позивач просить стягнути суму відсотків, яка не перевищує максимально дозволену договором, і відповідачка не надала заперечень, суд погоджується із заявленою до стягнення сумою відсотків у розмірі 12365,26 грн. Отже, загальна сума заборгованості за договором позики № 76345338, що підлягає стягненню, складається з 4921,50 грн основного боргу та 12365,26 грн заборгованості за відсотками, що разом становить 17286,76 грн. Отже, підсумовуючи обґрунтовані та доведені вимоги, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачки за всіма договорами, складається із заборгованості за договором з ТОВ «МІЛОАН» (16275,00 грн), за договором з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» (10000,00 грн), за договором № 2582532 з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (15995,60 грн) та за договором № 76345338 з тим же товариством (17286,76 грн), що в сукупності становить 59557 грн 36 коп. 5. Розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача. Згідно з ч. 3\~ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Щодо вимог в частині стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів - в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 1514,00 грн., то дослідивши матеріали справи, суд робить висновок, що вказана вимога про стягнення зазначених витрат є безпідставною, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що такі витрати були понесені в процесі розгляду даної справи. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, виходячи з того, що позовні вимоги задоволено частково на 84,81% (стягнуто 59557,36 грн із заявлених 70223,49 грн), з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2568,17 грн.

Outcome: partial