Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

ТОВ «ФК «ЕЙС», від імені якого діє Тараненко А.І., звернулось до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-10177098 від 08.11.2023 у розмірі 23870 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.11.2023 між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-10177098 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 6200 грн на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 310 грн. ТОВ «Качай гроші» ініціювало переказ коштів згідно із вказаним договором безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку № [NUMBER] XXXX 2332. Строк дії кредитної лінії 120 днів. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 23870 грн, яка складається із заборгованості по кредиту 6510 гри та заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом 17360 грн. 22.01.2024 ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Макс Кредит» укладено Договір факторингу №22-01/2024, згідно умов якого, ТОВ «Макс Кредит» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10177098. В подальшому між ТОВ «Макс Кредит» та позивачем 16.08.2024 було укладено договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 00-10177098 від 08.11.2023 до відповідача, згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 00-10177098 від 08.11.2023 у розмірі 23870 грн та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 28.01.2025 провадження по справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, витребувано докази. Одночасно задоволено клопотання представника позивача про витребування інформації у АТ КБ «Приват Банк». На виконання ухвали суду від 28.01.2025 АТ КБ «Приват Банк» надіслало до суду відповідь щодо запитуваних даних та виписку по рахунку відповідача за період з 08.11.2023 по 13.11.2023. Сторони у судове засідання не з`явились. Представник позивача позовні вимоги у прохальній частині позовної заяви підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судові засідання повторно не з`явився. Про дату, час і місце слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Причини неявки відповідача суду невідомі. Крім того, відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, інших заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило. Судові повістки, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача, повернулися до суду без вручення із зазначенням у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, заяву представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення, положення ч. 4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд здійснив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, приходить до наступного. Судом встановлено, що 08.11.2023 між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №00-10177098, який підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису, тобто у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами вказаного договору ТОВ «Качай гроші» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 6200 грн, тип кредиту кредитна лінія, строк дії кредитної лінії 120 днів, тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка 2,50 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом. ТОВ «Качай гроші» виконало своє грошове зобов`язання та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 6200 гривень. Вказана обставина підтверджується Інформаційною довідкою від 09.09.2024 про перерахування грошових коштів через ТОВ «Платежі Онлайн» та додатком до цієї довідки, а також інформацією АТ КБ «Приватбанк», наданою на виконання ухвали суду від 28.01.2025. Також до позову долучено Паспорт споживчого кредиту, який містить такі ж умови надання кредиту, як у договорі, який підписаний [PERSON] 08.11.2023 електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 22.01.2024 ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Макс Кредит» уклали договір факторингу № 22-01/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Качай гроші» передає (відступає) ТОВ ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «Качай гроші» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 ТОВ «Макс Кредит»» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №00-10177098 від 08.11.2023 в сумі 18290 грн. 16.08.2024 ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС, у відповідності до умов якого ТОВ «Макс Кредит» передає (відступає) ТОВ ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «Качай гроші» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу 16082024-МК/ЕЙС\~від 16.08.2024 ТОВ ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-10748977 від 08.11.2023 в сумі 23870 грн. Як вбачається із виписки з особового рахунку за кредитним договором, детальних розрахунків заборгованості, всупереч умов договору №00-10748977 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість у розмірі 23870 грн., з яких: 6510 грн. заборгованість за тілом, 17360 грн.\~заборгованість по відсоткам. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Визначення факторингу міститься уст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1ст. 1077 ЦК України). Частиною 1ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Так позивач надав суду докази того, що перехід права вимоги за кредитним договором відбувся належним чином. Також, доведеною є обставина отримання [PERSON] грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором і взяті на себе зобов`язання остання не виконала, у передбачені строки кошти та нараховані відсотки не повернула, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з кредитного договору. Частиною першою статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Отже, зважаючи на те, що відповідач свої зобов`язання щодо сплати кредитних коштів не виконував, допустив заборгованість, тому наявні підстави для її стягнення у примусовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та про стягнення з [PERSON] на користь позивача 23870 гривень, яка складається з 6510 гривень заборгованості за тілом кредиту та 17360 гривень заборгованості за відсотками. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. У позовній заяві представником позивача зазначено про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved