Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

11 червня 2025 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову, представник позивача зазначив, що 29.03.2002 між сторонами було зареєстровано шлюб у Кринківській сільській раді Глобинського району Полтавської області, актовий запис № 4. Від вказаного шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя у сторін не склалося. Сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен із сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, за глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Шлюбні відносини між ними припинені. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є спільною власністю сторін немає. Посилаючись на те, що збереження сім`ї та примирення між ними не можливе, просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 29.03.2002 Кринківською сільською радою Глобинського району Полтавської області, актовий запис № 4. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи, направила до суду заяву, в якій просила суд відкласти розгляд справи в судовому засіданні на іншу дату та час, доказів поважності відкладення розгляду справи не подала. Відповідно до ч. 3\~ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 29.03.2002 між [PERSON] , [INFO] , уродженцем с. Бура Рубанівка Ахтирського району Сумської області та [PERSON] , [INFO] , уродженкою с. В. Кринки Глобинського району Полтавської області було зареєстровано шлюб у Кринківській сільській раді Глобинського району Полтавської області, актовий запис № 4 (а.с.11). Від вказаного шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Сторони фактично припинили шлюбні відносини. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 105 Сімейного кодексу України,шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до заяви відповідача, сторонам по справі надавався строк для примирення строком на два місяці, до 09 вересня 2025 року. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню\~статті 111 СК України\~та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком». Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року по справі № 206/3459/16-ц (провадження № 61-21621св17). Частина 2\~ст. 112 СК України\~передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбудеться і хоча б один з них наполягатиме на припиненні шлюбу, суд повинен вирішити справу по суті. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, спільне життя у сторін не склалося, сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен із сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, про що зазначав позивач звертаючись до суду з даним позовом, а примирення між сторонами не відбулося, хоча судом надавався такий строк в два місяці, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не визнала вимоги в повному обсязі, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у зв`язку з чим, шлюб необхідно розірвати, так як примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка (позивача) на свободу та особисту недоторканість.

Outcome: approved