Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

У квітні 2025 року через систему Електронний суд представник позивачки [PERSON] - [PERSON] звернувся в суд з наведеним позовом. У позовній заяві зазначив, що позивачка є споживачем природного газу і щомісяця своєчасно та в повному обсязі сплачує за постачання природного газу. Разом з тим, в позивачки в додатку Приват 24 міститься запис про заборгованість в сумі 5292 грн. 28 коп. перед відповідачем за розподіл газу. Позивачка таку заборгованість заперечує та вважає, що у відповідача відсутнє право вимагати оплати боргу за розподіл газу та в позивачки відсутній обов`язок оплати такого боргу, оскільки позивачка ніяких договорів з відповідачем не укладала. Представник відповідача відзив на позовну заяву не подав, жодних заяв до суду не надходило. Позивачка та її представник в судові засідання не з`являлись, 02 травня 2025 року представник подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника. Представник відповідача в судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення повідомлень в Електронний кабінет, про причини неявки суд не повідомив. У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від нього подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до п. 9, 10, 23 та 37 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу»: замовником є фізична або юридична особа, яка на підставі договору замовляє надання однієї чи кількох із таких послуг: приєднання до газотранспортної або газорозподільної системи; транспортування природного газу; розподіл природного газу; зберігання (закачування, відбір) природного газу; послуги установки LNG; захищеним споживачем є побутові споживачі, приєднані до газорозподільної системи, підприємства, установи, організації, що здійснюють надання важливих суспільних послуг та приєднані до газотранспортної або газорозподільної системи, а також виробники теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи; побутовим споживачем є фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність; споживачем є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини. Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» одним із обов`язків споживача є обов`язок укласти договір про постачання природного газу та забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Згідно ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним. Представник позивачки зазначає в позовній заяві, що позивачка є споживачем природного газу та своєчасно і в повному обсязі сплачує за постачання природного газу. Але, жодних доказів на підтвердження зазначеного в позовній заяві представник позивача не додав, ні до позовної заяви, ні під час розгляду справи. Зокрема позивачкою та її представником не надано суду доказів того, що є власником чи користувачем квартири, будинку, до якого здійснюється постачання природного газу, доказів того, що позивачка здійснює оплату за такі послуги. Також в позовній заяві представник позивачки зазначає, що в додатку Приват 24 за позивачкою обліковується заборгованість за розподіл газу та на підтвердження цього надано скріншот з додатку. Але вказаний скріншот не може бути належним доказом того, що за позивачкою обліковується будь яка заборгованість, в тому числі за доставку природного газу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В ст. 77 ЦПК України зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. В ст. 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Позивачкою не надано суду доказів того, що відповідач вимагає від позивачки виконання нею якихось своїх зобов`язань. Суду не надано ні розрахунку заборгованості, ні вимоги про сплату заборгованості. Отже, позивачкою та її представником не доведено, що права позивачки порушені відповідачем, вимоги є безпідставними. За наведених обставин у задоволенні позову слід відмовити. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 1, 13, 40 Закону України «Про ринок природного газу»,ст. 509 ЦК України,

Outcome: dismissed