Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 18.05.2020 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua/, [PERSON] було подано заявку на отримання кредиту. Дана заява №10001928633 від 18.05.2020 року знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://cashberry.com.ua/. Електронний підпис відповідачем накладено одноразовим ідентифікатором. Оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом чи електронного договору - електронним підписом. Оскільки відповідачем було обрано один із вищеперерахованих варіантів підписання Договору, тим самим підтверджено прийняття умов Кредитного договору №10001928633 від 18.05.2020 року. Таким чином, [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 10001928633 від 18.05.2020 з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс». Того ж дня відповідачу були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 5400 гривень. Мета отримання кредиту: споживчі потреби. Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. 10.05.2024 року, згідно з умовами Договору факторингу № 10052024/1, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступило право вимоги за Кредитним договором №100052024/1 від 18.05.2020 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», яке, в свою чергу, набуло права вимоги до відповідача. Згідно з договором факторингу сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 18576 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить - 5400 гривень; заборгованість за відсотками становить 13176 гривень. Зазначив, що кредитор може розраховувати як на проценти по кредиту за весь час до його повернення, незалежно від закінчення строку дії договору, так і на застосування заходів цивільної відповідальності. Позивачем було направлено вимоги про сплату заборгованості за вказаним договором на адресу відповідача, які не були виконані відповідачем. Просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №10001928633 від 18.05.2020 року у розмірі 18576 гривень та понесені судові витрати у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 гривень. Ухвалою суду від 12.05.2025 року провадження у справі було відкрито та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем відзиву на позов подано не було. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив, викладені в заяві обставини. Пояснив, що відповідач до первісного кредитора із заявою про пролонгацію договору не звертався, доказів пролонгації дії договору надати суду не може. Просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що 18.05.2020 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] укладено договір №10001928633, за умовами якого кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит на суму 5400 гривень на умовах строковості, зворотності, платності в межах встановленого кредитного ліміту, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, зазначені в п.3.1.1 цього Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах, встановлених цим Договором. (а.с.14). Кредит надається позичальнику строком до 17.06.2020 року (п.1.2). Кредит надається позичальнику виключно за допомогою веб-сайту кредитора (https://cashberry.com.ua/), за умови ідентифікації позичальника та акцептування позичальником оферти про укладення цього Договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір є укладеним з моменту одержання Товариством акцептування позичальником відповідної оферти товариства в особистому кабінеті (п.2.1, п.2.2). Кредит вважається наданим кредитором позичальнику з моменту перерахування грошових коштів на банківських рахунок (п.2.3). Повернення позичальником суми кредиту, процентів за користування кредитом підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок кредитора та/або за допомогою платіжних систем у строк, встановлений п.1.2 цього Договору (п.2.4). Нарахування процентів за користування кредитом становить здійснюється наступним чином: на залишок суми кредиту за кожний день користування кредитними коштами, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п.1.2 цього Договору. Річна процентна ставка становить 365% (а.с.14). Плата за користування кредитом є фіксованою та незмінною протягом усього строку дії договору. Розділом дев`ятим визначено, що договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції та підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію». Цей договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до довідки ТОВ «Платежі Онлайн» №376/03 від 25.03.2025 року, товариство підтвердило проведення успішної транзакції 18.05.2020 року щодо видачі коштів у сумі 5400 гривень через платіжний сервіс «Platon» на банківську картку Monobank [NUMBER] , код авторизації 198661 (а.с.19). Із дослідженої судом виписки про рух грошових коштів по картковому рахунку № [NUMBER] , наданої АТ «Універсалбанк», встановлено, що зазначену банківську картку було емітовано на ім`я [PERSON] . Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій: [NUMBER] . 18.05.2020 року о 10 год. 19 хв. на картку було зараховано кошти у сумі 5400 гривень. Таким чином, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» свої зобов`язання за кредитним договором виконало. 10.05.2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Компані Інвест Фінанс» уклали Договір факторингу №10052024/1 від 10.05.2024 року, за умовами якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за кредитним договором №10001928633 від 18.05.2020 року (а.с.11). Пунктом 4 договору факторингу встановлено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги у формі, наведеної в додатку №1 до договору. Відтак, матеріалами справи підтверджуються обставини уступки права вимоги за кредитним договором №10001928633 від 18.05.2020 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс». Із дослідженого судом кредитного договору №10001928633 від 18.05.2020 року встановлено, що оспорюваний договір укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Положеннями ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно доЗакону України«Про електронні довірчі послуги». Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як було встановлено судом, кредитний договір №10001928633 від 18.05.2020 року укладено в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону, а саме: з боку позикодавця засвідчено кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу, а з боку позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора, та за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі. Із копії вказаного договору також видно, що [PERSON] як позичальник та споживач за договором, ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши Товариству свої персональні дані (РНОКПП - [NUMBER] ), серію та номер паспорта [NUMBER] ), номер мобільного телефону [NUMBER] (а.с.23). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання. Відповідно до ст.525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Звертаючись до суду з позовними вимогами, ТОВ «Діджи Фінанс» посилалося на те, що заборгованість відповідача становить 18576 грн. 00 коп., з яких: 5400 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 13176 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками. Розглядаючи доводи позивача щодо дійсного розміру заборгованості, суд враховує норми цивільного законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини. Так, згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього кодексу. Частиною 1ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, постанова Верховного Суду від 06.11.2019 р. у справі № 359/2703/15ц). Згідно з п. 1.2 договору строк дії позики становить до 17.06.2020 року. Умовами договору передбачено, що позичальник має право звернутися до кредитора з проханням про пролонгацію строку надання кредиту та строку дії цього договору (п.4.2.1 Договору). Проте, представник позивача у судовому засіданні підтвердив, що відповідач з проханням про продовження строку дії договору не звертався. Відповідно до п.3.1.1.1 договору, річна процентна ставка за договором становить 365 річних, що становить 1 % в день. Проценти за договором нараховуються за кожен день користування кредитними коштами. Отже, проценти за договором повинні бути нараховані за період з 18.05.2020 року по 17.06.2020 року і після цього строку нарахування процентів припиняється. Із долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що позивачем було нараховано заборгованість зі сплати процентів за період із 18.05.2020 року по 15.11.2023 року, тобто за межами строку кредитування, щоденний розмір відсотків визначено у сумі 54 гривень. Таким чином, згідно проведеного судом розрахунку, розмір відсотків за кредитним договором №10001928633 від 18.05.2020 року становить 1620 гривень, що відповідає графіку розрахунків, долученого до договору. Отже, сукупний розмір заборгованості за кредитним договором становить 7020 гривень. Як вбачається із дослідженого судом розрахунку заборгованості за договором, наданого позивачем, відповідачем вже було внесено у рахунок погашення заборгованості за договором кошти у розмірі понад 15000 гривень, що беззаперечно підтверджує той факт, що заборгованість за кредитним договором №10001928633 від 18.05.2020 року - відсутня. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed