Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

13.05.2025 до суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кеш ту гоу» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 120600 від 16.04.2020 у загальному розмірі 5200 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1000 грн та заборгованості за відсотками у загальній сумі 4200 грн; а також стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 та витрати на правову допомогу у розмірі 10500 грн. В обґрунтування позову представник позивача вказує, що 16.04.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» та [PERSON] укладено кредитний договір № 120600 про надання фінансового кредиту. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту становить 1000 грн; дата надання кредиту: 16.04.2020; строк кредиту: 14 днів; стандартна процентна ставка 2% в день або 730 відсотків річних. Товариство свої зобов?язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору. 28.10.2021 між ТОВ «Займер» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кеш ту гоу» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу № 01-28/10/201 ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Представник позивача зазначає у позовній заяві, що відповідач не виконав належим чином свої зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором станом на 13.01.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 5200 грн та складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1000 грн; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4200 грн. Окрім того представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500 грн. Ухвалою суду від 19.05.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов. Позивач не надавав суду клопотань про розгляд справи в загальному порядку або в спрощеному порядку з викликом сторін, в позові зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлений щодо розгляду справи належним чином. Копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позову та долучених до нього документів, направлені відповідачу за місцем його реєстрації. Відповідач відзиву не подав. Оскільки відповідачем у встановлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. За таких\~обставин відповідно\~до ст.\~280\~ЦПК України\~суд розглянув\~справу \~в порядку\~заочного провадження\~на підставі\~наявних в\~ній доказів,\~оскільки позивач\~не заперечував\~проти такого\~порядку вирішення\~спору, відповідач повідомлений щодо розгляду справи належним чином, відзиву не подав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд зазначає таке. Судом встановлено, що 16.04.2020 між ТОВ «Займер» (товариство) та [PERSON] (клієнт) укладено індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту № 120600 (далі договір). Договір підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора. Відповідно до п. 1.1. договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 1000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно з пунктами 1.2. 1.4. договору кредит надається строком на 14 днів, тобто до 29.04.2020. Строк дії договору 14 днів. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2 % (проценти) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Пунктом 2.1. договору встановлено, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п. 6.1. договору цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». В п. 7 договору вказано реквізити рахунку позичальника: [NUMBER] . У додатку № 1 до договору визначено графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, в якому відображено строк видачі кредиту, його суму, фіксовану процентну ставку. Також у вказаному додатку зазначено, що сума нарахованих процентів за користування кредитом становить 280 грн; до оплати всього: 1280 грн. Вказаний графік підписано представником ТОВ «Займер» та [PERSON] в електронному вигляді. Відповідно до копії довідки про ідентифікацію, надану директором ТОВ «Займер», [PERSON] з якою укладено договір № 120600 від 16.04.2020 ідентифіковано ТОВ «Займер». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснювалося в інформаційно-телекомунікаційній системі. Одноразовий ідентифікатор KL3769, дата відправки ідентифікатора позичальнику: 16.04.2020; номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор: 380997648242. Частиною першою статті 627 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що відповідно до\~ст. 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. ст.\~626,\~628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до\~ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з п. 6 ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису, шляхом накладення відповідачем аналогу ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора KL3769. Додаток до вказаного договору також підписано відповідачем шляхом накладення аналогу ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора KL3769. Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Відповідно до копії інформаційної довідки від 25.02.2025 № 1815/02, виданої директором ТОВ «Платежі онлайн», ТОВ «Платежі онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція. Номер транзакції: 28703-26436-98997; сума: 1000 грн; дата та час проведення: 16.04.2020 о 13:24:05; номер платіжної картки: [NUMBER] . З огляду на вказане суд доходить висновку, що між сторонами дійсно було укладено кредитний договір, в якому узгоджено усі обов`язкові умови, а також підтверджено факт перерахування первісним кредитором на рахунок відповідача грошових коштів в узгодженому розмірі на вказаний у договорі рахунок, відповідно до умов кредитного договору. 28.10.2021 ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» (фактор) та ТОВ «Займер» (клієнт) уклали між собою договір факторингу № 01-28/10/2021 (далі договір факторингу), відповідно до умов якого на умовах, встановлених цим договором та у відповідності до гл. 73 ЦК України фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) (п. 1.1. договору факторингу). Відповідно до п. п. 6.2.3. договору факторингу права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами цього договору. В разі невиконання фактором вимог п. 7.2 договору, договір вважається неукладеним, при цьому в разі невиконання фактором зобов`язання щодо сплати другої частини ціни продажу, договір вважається неукладеним, а клієнт повертає першу частину ціни продажу, сплачену відповідно до п. 7.2. договору. Згідно з п. п. 7.1. договору факторингу в якості ціни за придбання (відступлення) прав вимоги фактор сплачує клієнту плату в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору становить 1444834,08 грн. Згідно з копією витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021 ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» право вимоги заборгованості до боржника [PERSON] за кредитним договором № 120600 у загальному розмірі 5200 грн, яка складається із: суми виданого кредити у розмірі 1000 грн, залишку по відсотках у сумі 4200 грн. Відповідно до копій платіжних доручень № 1653 від 02.11.2021, № 432 від 02.11.2021, № 1672 від 23.11.2021 ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» перерахувало ТОВ «Займер» грошові кошти у загальній сумі 1444834,08 грн, призначення платежіж: сплата відступлення права грошової вимоги до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021, зг. Реєстру боржників додаток 1 від 28.10.2021. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Верховний Суд України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15 сформував правову позицію, відповідно до якої боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже позивачем підтверджено відступлення до нього права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 120600 від 16.04.2020. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частиною першою ст.\~530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з копією вимоги від 13.01.2025 про виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] повідомлено про зміну кредитора у кредитному договорі № 120600 від 16.04.2020 та про розмір нарахованої та несплаченої боржником заборгованості за вказаним кредитним договором. Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором № 120600, наданої директором ТОВ «ФК «Кеш ту гоу», заборгованість за кредитним договором № 120600 від 16.04.2020 станом на 31.01.2025 становить 5200 грн та складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1000 грн; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4200 грн. Враховуючи викладене суд доходить висновку, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором № 120600 від 16.04.2020, яка становить 1000 грн. Стосовно позовних вимог у частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за кредитним договором суд зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. Як вже було встановлено судом, відповідно до умов кредитного договору кредит надається строком на 14 днів, тобто до 29.04.2020. Строк дії договору 14 днів Відомості про продовження строку дії кредитного договору позивачем суду не надані та в матеріалах справи відсутні. Вимоги про стягнення заборгованості за пенею за прострочення виконання зобов`язання у строки відповідно до п. 4.3. кредитного договору позивачем не пред`явлено. Згідно з умовами кредитного договору позичальник мав сплатити відсотки за користування кредитом у період з 16.04.2020 по 29.04.2020 за ставкою 2 % на день від суми кредиту в розмірі 280 грн. (14 днів х 20 грн), що також узгоджується з графіком розрахунків, яким встановлена загальна вартість кредиту 1280 грн, що складається з: суми кредиту у розмірі 1000 грн та нарахованих процентів за користування кредитом у сумі 280 грн. Проте позивачем також нараховано відповідачу заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 3920 грн поза межами строку дії договору. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, що узгоджується з позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України. Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 Отже, після спливу визначеного договором строку кредитування 29.04.2020 -позивач не мав права нараховувати проценти за користування кредитними коштами. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кеш ту го» щодо стягнення з відповідача заборгованості за простроченою заборгованістю за процентами за кредитним договором № 120600 від 16.04.2020 підлягає частковому задоволенню, а саме: у сумі 280 грн за період з 16.04.2020 по 29.04.2020 включно. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судом встановлено, що при подачі позовної заяви до суду позивачем сплачено 2422,40 грн судового збору, які підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (24,62%). Згідно з ч. 3\~ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи суд також враховує практику Верховного Суду, а саме те, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатись у ці правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар. Останній може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. З матеріалів справи вбачається, що 29.12.2023 між ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» в особі директора [PERSON] та адвокатом Пархомчуком С.В. укладено договір про надання правової допомоги (далі договір про надання правової допомоги), відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокат приймає доручення і бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених договором (п. 1.1. договору про надання правової допомоги). Відповідно до п. п. 3.1., 3.2. договору про надання правової допомоги вартість правової допомоги адвоката (гонорар) обчислюється виходячи із фактично затрачених годин роботи адвоката (погодинна оплата) та розраховується, виходячи з вартості години роботи адвоката, яка встановлюється сторонами у розмірі 2000 грн за одну годину фактично витраченого часу на надання правової допомоги. Фактичні витрати адвоката, пов`язані з наданням правової допомоги за цим договором за умови надання документів, що підтверджують ці витрати, сплачуються клієнтом адвокату понад узгоджену суму гонорару додатково. Факт надання адвокатом правової допомоги клієнту підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який містить детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат. Згідно з додатковою угодою № 1 від 27.12.2024 до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, укладеної між ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» в особі директора [PERSON] та адвокатом Пархомчуком С.В., сторони погодили продовжити строк дії договору про надання правової допомоги до 31.12.2025. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду копію акту про отримання правової допомоги від 26.05.2025, згідно з яким адвокатом Пархомчуком С.В. надано ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» правничу допомогу під час підготовки та направлення позову про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 120600 від 16.04.2020 загальною вартістю 10500 грн, з детальним описом виконаних адвокатом робіт. Також представником позивача надано суду копію платіжної інструкції № 39071 від 26.05.2025, відповідно до якої ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» сплачено на рахунок [PERSON] грошові кошти у розмірі 10500 грн. Призначення платежу: оплата за правничу допомогу відповідно до рахунку 26.05.2025-25 від 26.05.2025 договору про надання правової допомоги від 29.12.2023. Беручи до уваги складність справи, виконану адвокатом роботу, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також з огляду на відсутність заперечень з боку відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку, що вказані витрати, відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 133, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (24,62%). Враховуючи викладене,

Outcome: partial