Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

19.06.2025 року до суду звернувся позивач із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.02.2025 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] , укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] , отримав у власність від позивача суму грошових коштів (без нарахування відсотків за користування ними) в розмірі 136\~336 грн. 00 коп. та зобов`язувався повернути позивачу суму позики щомісячними платежами в строки відповідно до встановленого графіку. Факт отримання [PERSON] грошових коштів підтверджується його підписом на договорі позики. Однак, у встановленні договором позики строки відповідач, [PERSON] , не повертає суму позики, у зв`язку з чим позивач, ФОП [PERSON] , змушена звернутись до суду. Враховуючи викладені обставини, просить суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу в розмірі 136 336 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 1\~363 грн. 36 коп. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 червня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, так як розгляд справи, відповідно до вимог\~ст. 279 ЦПК України, здійснювався судом за відсутності учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Спірні правовідносини виникли із позикових відносин, тому, вирішуючи спір, суд застосовує такі норми матеріального права. Згідно із частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій\~статті 627 ЦК України\~визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із частиною першою\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із ч.3\~ст.1049 ЦК України\~позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідач отримав від позивача кошти за договором позики від 26.02.2025 року, у розмірі 136\~336 грн. 00 коп. на строк до 28 березня 2026 року. У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що відповідач частково або повністю виконав свої зобов`язання за вказаним договором позики та повернув повністю кошти за цим договором позики. На підставі викладеного, суд задовольняє пред`явлений позов і стягує з відповідача на користь позивача борг за договором позики від 26.02.2025 року в розмірі 136\~336 грн. 00 коп. Згідно з ч. 1\~ст.141ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1363 грн. 36 коп. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1363 грн. 36 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved