Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

Позиція позивача. 27 грудня 2023 позивач звернувся до суду із позовною заявою у якій просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості: - за кредитним договором №388415415 в розмірі 22\~098,75 грн., з яких: 5748,93 грн.\~основна сума боргу; 16\~349,82 грн.\~за відсотками. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором №388415415 в розмірі 7250,00 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. У зв`язку з тим, що відповідач борг не повертає, позивач був змушений звернутися з позовом до суду. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Процесуальні дії по справі. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20.08.2024 передано у провадження судді Ярощук О.В. (а.с.36). Ухвалою суду 26.08.2024 року справу прийнято до свого провадження за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін (а.с.37-38). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був належним чином повідомлений. В позові зазначив, що просить суд, розглядати справу за його відсутності, та в разі неявки відповідача, не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання була належним чином повідомлена, причини не явки суду не відомі. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалася. Фактичні обставини встановлені судом. Висновки суду. З`ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Зі змісту позовної заяви вбачається, що 24 грудня 2020 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № 388415415. 28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» передає Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату належні йому права вимоги, а Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» приймає належні ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. 31 грудня 2020 року Додатковою угодою №26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли угоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників №135 від 25.05.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відовідача за кредитним договором № 388415415. 20 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до якого Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» передає «ФК ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК ЄАПБ» приймає належні Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 року до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 22\~098,75 грн. з яких: 5748,93 грн\~сума заборгованості за основною сумою боргу; 16\~349,82 грн\~сума заборгованості за відсотками (а.с.14). З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Норми права застосовані судом. Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша\~статті 509 ЦК України). Згідно з ст.627, 629\~ЦК України відповідно до статті 6цього Кодексусторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст.1046, ч.ч. 1 та 2 ст.1054ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад»\~ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до визначень, що містяться в ст. 3\~Закону України «Про електронну комерцію»: електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. За положеннями\~ст. 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша\~статті 510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої\~статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя\~статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя\~статті 656 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язаннів обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Частиною 1 статті 1077\~ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст.\~77\~ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст.\~78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 5ст. 83 ЦПК України). Висновки суду. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами щодо повернення кредитів та процентів за користування ними, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку наразі остання повинна сплатити на користь позивача. Розмір такої заборгованості підтверджується Витягом з Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до Договору факторингу № 20102022, (а.с.14), випискою з рахунку, яка підтверджуює факт перерахування коштів (а.с.8). Так, згідно Розрахунку заборгованості за Кредитним договором №388415415 від 24.12.2020 року, залишок заборгованості відповідача перед позивачем становить 22\~098,75 грн., з яких: 5748,93 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16\~349,82 грн.- сума заборгованості за процентами. (а.с.15). Отже, на підставі вищевикладеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача за кредитними договорами підтверджені належними та допустимими доказами, тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за Кредитним договором №388415415 від 24.12.2020 року в розмірі 22\~098,75 грн. У відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684,00 гривні. На підставі викладеного та

Outcome: approved