Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 30.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвеструм» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №48663-03/2023, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання споживчого кредиту на сайті Первісного кредитора в мережі Інтернет, що станом на момент укладення договору перебував за адресою https://www.zecredit.com.ua/, ТОВ «ФК «Інвеструм» 30.03.2023 року направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір про надання фінансового кредиту №48663-03/2023 у вигляді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту кредитного договору. У процесі заповнення заявки і реєстрації особистого кабінету позичальником ТОВ «ФК «Інвеструм» здійснив ідентифікацію і верифікацію особи. ТОВ «ФК «Інвеструм» на номер телефону [PERSON] , через телекомунікаційну систему надіслало одноразовий ідентифікатор W0159, який у свою чергу відповідачем було введено/відправлено ТОВ «ФК «Інвеструм» у відповідному розділі сайту, чим він прийняв пропозицію укладення Договору про надання фінансового кредиту №48663-03/2023. Відповідно до розділу 1 договору про надання фінансового кредиту ТОВ «ФК «Інвеструм» зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в гривні, у розмірі 11300 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається строком на 25 днів, базова процентна ставка становить 2,5% на день. ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Також, позивач вказував, що 26.03.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №42688-03/2023, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». У процесі заповнення заявки і реєстрації особистого кабінету позичальником ТОВ «ФК «Інвеструм» здійснив ідентифікацію і верифікацію особи. ТОВ «ФК «Інвеструм» на номер телефону [PERSON] , через телекомунікаційну систему надіслали одноразовий ідентифікатор W0135, котрий у свою чергу відповідачем було введено/відправлено ТОВ «ФК «Інвеструм» у відповідному розділі сайту, чим він прийняв пропозицію укладення Договору про надання фінансового кредиту №42688-03/2023. Відповідно до розділу 1 договору про надання фінансового кредиту ТОВ «ФК «Інвеструм» зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в гривні, у розмірі 15000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається строком на 25 днів, базова процентна ставка становить 2,5% на день. ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. 03.07.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір факторингу №3072023, відповідно до умов якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, ТОВ «ФК «Інвеструм» передав ТОВ «Стар Файненс Груп», а ТОВ «Стар Файненс Груп» прийняв права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у ТОВ «ФК «Інвеструм» за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «ФК «Інвеструм». Відповідно до Додатку 1 (Реєстру Боржників) до договору факторингу №3072023 від 03.07.2023 року, в тому числі було відступлено і заборгованість [PERSON] за кредитними договорами №48663-03/2023 від 30.03.2023 року та №42688-03/2023 від 26.03.2023 року. 29.11.2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (на даний час назва ТОВ «Свеа Фінанс») було укладено договір факторингу №01.02-79/23, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає ТОВ «Росвен Інвест Україна», а ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуває Права вимоги від ТОВ «Стар Файненс Груп» за кредитними договорами та сплачує ТОВ «Стар Файненс Груп» за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договір факторингу №01.02-79/23 від 29.11.2023 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №48663-03/2023 складає: 44070 гривень. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість відповідача за договором про надання фінансового кредиту №48663-03/2023 від 30.03.2023 року становить 44070 гривень, з яких: 11300 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 32770 гривень - заборгованість по відсоткам. Згідно Додатку 1 (Реєстру боржників) до договір факторингу №01.02-79/23 від 29.11.2023 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №42688-03/2023 складає: 58500 гривень. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість відповідача за договором про надання фінансового кредиту №42688-03/2023 від 26.03.2023 рок становить 58500 гривень, з яких: 15000 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 43500 гривень - заборгованість по відсоткам. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за договором 48663-03/2023 від 30.03.2023 року у розмірі 44070 гривень, за договором 42688-03/2023 від 26.03.2023 року у розмірі 58500 гривень та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 16.05.2025 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідачем відзиву на позов подано не було. Ухвалою суду від 12.08.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позов підтримав. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісткок до його електронного кабінету в порядку, передбаченому положеннями ст.14 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 30.03.2023 року між [PERSON] та ТОВ «ФК «Інвеструм» укладено договір про надання фінансового кредиту №48663-03/2023 (а.с.7зв.-9). Відповідно до п.1.1. договору, Товариство надало [PERSON] фінансовий кредит у розмірі 11300 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно п.1.2. договору, тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 23.04.2023 року. Дата надання кредиту 30.03.2023 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (п.п.1.3, 1.4 договору). Пунктом 1.9 договору передбачено, що клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заяви на отримання кредиту на сайті товариства або в мобільному застосунку, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Сторони домовились, що всі документи щодо надання кредиту підписуються клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п.1.10 договору). Згідно п.3.4.2 договору, клієнт зобов`язаний своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом у порядку встановленому договором. Відповідно до п.4.3 договору, у разі якщо клієнт не повернув кредит у строк визначений договором, проценти передбачені договором продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору. Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразового ідентифікатора W0159. На виконання умов Кредитного договору, 30.03.2023 року ТОВ «Інвеструм груп» з використанням сервісу онлайн платежів iPay.ua здійснив перерахування кредитних коштів у сумі 11300 гривень на картковий рахунок відповідача [NUMBER] , що підтверджується супровідним листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 18.03.2025 року №2919_250318184123 (а.с.25). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №48663-03/2023 від 30.03.2023 року загальна заборгованість [PERSON] становить 44070 гривень, з яких: 11300 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 32770 гривень - заборгованість за процентами (а.с.20-24). Також, судом було встановлено, що 26.03.2023 року між [PERSON] та ТОВ «ФК «Інвеструм» укладено договір про надання фінансового кредиту №42688-03/2023 (а.с.45зв.-47). Відповідно до п.1.1. договору, Товариство наддало [PERSON] фінансовий кредит у розмірі 15000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно п.1.2. договору, тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 19.04.2023 року. Дата надання кредиту 26.03.2023 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2,00% на добу. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити банківської картки, вказаної клієнтом (п.п.1.3, 1.4 договору). Пунктом 1.9 договору передбачено, що клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заяви на отримання кредиту на сайті товариства або в мобільному за стосунку, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Сторони домовились, що всі документи щодо надання кредиту підписуються клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п.1.10 договору). Згідно п.3.4.2 договору, клієнт зобов`язаний своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом у порядку встановленому договором. Відповідно до п.4.3 договору, у разі якщо клієнт не повернув кредит у строк визначений договором, проценти передбачені договором продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору. Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразового ідентифікатора W0135. На виконання умов Кредитного договору, 26.03.2023 року ТОВ «Інвеструм груп» з використанням сервісу онлайн платежів iPay.ua здійснив перерахування кредитних коштів у сумі 15000 гривень на картковий рахунок відповідача [NUMBER] , що підтверджується супровідним листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 18.03.2025 року №2919_250318184122 (а.с.62). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №42688-03/2023 від 26.03.2023 року загальна заборгованість [PERSON] становить 58500 гривень, з яких: 15000 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 43500 гривень - заборгованість за процентами (а.с.57-61). ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за кредитними договорами виконало, шляхом перерахування грошових коштів на картку позичальника. 03.07.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» (фактор) було укладено договір факторингу №3072023, згідно умов якого клієнт передав фактору, а фактор прийняв і зобов`язується оплатити клієнту права вимоги за грошовими зобов`язаннями у загальному розмірі: 320904260,80 грн., що виникли у клієнта за кредитними договорами, укладеними між боржниками та клієнтом. Відповідно до п.1.2 договору факторингу, на підставі цього договору фактор стає новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із основних договорів, та отримує права вимоги по зобов`язанням за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, а також вимоги по основним договорам, які виникнуть в майбутньому, з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі відповідно до додатку №2 до цього договору (а.с.26-27, 63-64). Згідно витягів з реєстру боржників до договору факторингу №3072023 від 03.07.2023 року, від 17.10.2024 року до ТОВ «Стар Файненс Груп» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за договором №48663-03/2023 від 30.03.2023 року в розмірі 38420 гривень, з яких: 11300 - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27120 гривень - сума заборгованості за відсотками. Кількість днів прострочення виконання кредитних зобов`язань - 71 та за договором №42688-03/2023 від 26.03.2023 року у розмірі 52500 гривень, з яких: 15000 - сума заборгованості за основною сумою боргу; 37500 гривень - сума заборгованості за відсотками. Кількість днів прострочення виконання кредитних зобов`язань - 75 (а.с.30, 67). 29.11.2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» (клієнт) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвст Україна» було укладено договір факторингу №01.02-79/23 (а.с.31-38, 68-74). У відповідності до умов цього договору, клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги до клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором (п.2.1 договору факторингу). Відповідно до розділу 3 договору факторингу оформлення відступлення права вимоги відбувається в такому порядку: - права вимоги відступаються (передаються) в розмірі заборгованостей, що зазначений у п.2.2 цього договору на дату відступлення з правом подальшого нарахування (отримання) майбутніх процентів, штрафних санкцій, комісій та інших платежів, що передбачені кредитними договорами; - для підтвердження наявності та дійсності прав вимоги, клієнт зобов`язується передати фактору документацію в порядку та строки, що передбачені цим договором; - право вимоги переходить до фактора з моменту підписання цього договору після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами. Разом з правами вимоги фактору переходить всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав та передбачені цим договором. Згідно витягів з реєстру боржників до договору факторингу від 29.11.2023 року №01.02-79/23 до ТОВ «Свеа Фінанс» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за договором №48663-03/2023 від 30.03.2023 року у розмірі 44070 гривень, з яких: 11300 - сума заборгованості за основною сумою боргу; 32770 гривень - сума заборгованості за відсотками. Кількість днів прострочення виконання кредитних зобов`язань - 220 та за договором №42688-03/2023 від 26.03.2023 року у розмірі 58500 гривень, з яких: 15000 - сума заборгованості за основною сумою боргу; 43500 гривень - сума заборгованості за відсотками. Кількість днів прострочення виконання кредитних зобов`язань - 224 (а.с.44, 81). Згідно рішення єдиного учасника від 25.03.2024 року найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» змінено на Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінвнс» (а.с.82). Пунктом 1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Отже, ТОВ «Свеа Фінанс» у визначеному Законом порядку набуло право вимоги до [PERSON] . Відтак, матеріалами справи підтверджуються обставини уступки права вимоги за договорами про надання фінансового кредиту №48663-03/2023 від 30.03.2023 року та №42688-03/2023 від 26.03.2023 року. Даючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Із досліджених судом договорів про надання фінансового кредиту №48663-03/2023 від 30.03.2023 року та №42688-03/2023 від 26.03.2023 року встановлено, що оспорювані договора укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Положеннями ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно доЗакону України«Про електронні довірчі послуги». Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як було встановлено судом, договори про надання фінансового кредиту №48663-03/2023 від 30.03.2023 року та №42688-03/2023 від 26.03.2023 року укладені в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію»та підписаний сторонами, відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону, а саме з боку кредитодавця засвідчено кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу, а з боку позичальника за допомогою електронного підпису (W0159, W0135), та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного уписьмовій формі. Із копій вказаних договорів видно, що [PERSON] як позичальник за кредитними договорами, ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши відповідачу свої персональні дані (РНОКПП [NUMBER] , серію та номер паспорта [NUMBER] , номер мобільного телефону [NUMBER] , номер картки [NUMBER] хх-хххх-5566). Згідно із ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом частини першої та другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання. Відповідно до ст.525, ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Звертаючись до суду з позовними вимогами, ТОВ «Свеа Фінанс» посилалося на те, що у відповідача наявна заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №48663-03/2023 від 30.03.2023 року у розмірі 44070 грн. 00 коп., з яких: 11300 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 32770 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками. А за договором про надання фінансового кредиту №42688-03/2023 від 26.03.2023 року у розмірі 58500 грн. 00 коп., з яких: 15000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 43500 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками. Розглядаючи доводи позивача щодо дійсного розміру заборгованості, суд враховує норми цивільного законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини. Так, згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього кодексу. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, постанова Верховного Суду від 06.11.2019 р. у справі № 359/2703/15ц). Згідно з п.1.2 кредитного договору №48663-03/2023 від 30.03.2023 року строк дії кредиту 25 днів з 30.03.2023 року по 23.04.2023 року. Умовами договору не передбачено можливості пролонгації його дії. Відповідно до п.1.3 кредитного договору, за користування кредитом товариством нараховується проценти у розмірі 2,50% в день. Отже, проценти за договором №48663-03/2023 від 30.03.2023 року повинні бути нараховані за період з 30.03.2023 року по 23.04.2023 року і після цього строку нарахування процентів припиняється. Із наданого представником позивача розрахунку заборгованості за договором №48663-03/2023 від 30.03.2023 року вбачається, що позивачем було нараховано заборгованість зі сплати процентів за період з 30.03.2023 року по 23.07.2023 року, тобто за межами строку кредитування, у зв`язку з чим судом здійснено власний розрахунок. Так, 11300 грн. 00 коп. (сума кредиту) х 2,50 % = 282 грн. 50 коп. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у коштами). Таким чином, розмір заборгованості за відсотками за договором становить: 7062 грн. 50 коп. (11300 грн. 00 коп. х 2,5% х 25 дні). Крім того, згідно з умов п.1.2 кредитного договору 42688-03/2023 від 26.03.2023 року строк дії кредиту 25 днів з 26.03.2023 року по 19.04.2023 року. Умовами договору не передбачено можливості пролонгації його дії. Відповідно до п.1.3 кредитного договору, за користування кредитом товариством нараховується проценти у розмірі 2,00% в день. Отже, проценти за договором №42688-03/2023 від 26.03.2023 року повинні бути нараховані за період з 26.03.2023 року по 19.04.2023 року і після цього строку нарахування процентів припиняється. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №42688-03/2023 від 26.03.2023 року позивачем було нараховано заборгованість зі сплати процентів за період з 26.03.2023 року по 20.07.2023 року, тобто за межами строку кредитування, у зв`язку з чим судом здійснено власний розрахунок (а.с.57зв.-59). Так, 15000 грн. 00 коп. (сума кредиту) х 2,00 % = 300 грн. 00 коп. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у коштами). Таким чином, розмір заборгованості за відсотками за договором становить: 7500 грн. 00 коп. (15000 грн. 00 коп. х 2,0% х 25 дні). Отже, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухилилася від сплати заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Зважаючи на зазначене, з [PERSON] на користь ТОВ «Свеа Фінанс» підлягає стягненню заборгованість за договором №48663-03/2023 від 30.03.2025 року у розмірі 18362 грн. 50 коп., з яких: 11300 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 7062 грн. 50 коп. - заборгованість за відсотками; за договором №42688-03/2023 від 26.03.2023 року у розмірі 22500 грн. 00 коп., з яких: 15000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 7500 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial