Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

У травні\~2025\~року позивач\~через систему\~«Електронний суд»\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~відповідача про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором. В обґрунтування позову зазначив, що 01.05.2024 між\~ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір №00-9749699 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 5 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. 25.11.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу №25112024-МК/Ейс, відповідно до якого відбулось відступлення прав вимоги, які зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, в тому числі і за кредитним договором №00-9749699 від 01.05.2024. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №25112024-МК/Ейс від 25.11.2024 до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором №00-9749699 від 01.05.2024 на суму 11\~821,00 грн., з яких: 5 500,00 грн. заборгованість за кредитом, 6\~321,00 грн. заборгованість за відсотками. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором №00-9749699 від 01.05.2024 та понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2\~422, 40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7\~000,00 грн. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського\~районного суду\~міста Дніпра\~від 30.06.2025\~справу прийнято\~до розгляду,\~відкрито провадження\~та визначено\~її розгляд\~проводити в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~без повідомлення\~(виклику)\~сторін. Розгляд (формування та зберігання) судової справи проводиться в змішаній (паперовій та електронній) формі. Відповідач [PERSON] повідомлявся судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої він є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, тому суд на підставі ч. 8 ст.178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 01.05.2024 між\~ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір №00-9749699 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 5 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Згідно п. 1.6 кредитного договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10,00% від суми кредиту, що складає 500,00 грн., яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених п.3.4 цього Договору. Відповідно до п. 3.4 кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснити оплату комісії за надання кредиту та повернути суму кредиту в останній день строку кредитування, яка є датою остаточного повернення кредиту, а саме: «26 квітня 2025 року». ТОВ «МАКС КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується листом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 18.07.2025 за вх. №31853. 25.11.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу №25112024-МК/Ейс, відповідно до якого відбулось відступлення прав вимоги, які зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, в тому числі і за кредитним договором №00-9749699 від 01.05.2024. Відповідно до Реєстру боржників від 25.11.2024 до Договору факторингу №25112024-МК/Ейс від 25.11.2024, ТОВ «ФК «ЕЙС» отримало право вимоги до відповідача за договором №00-9749699 від 01.05.2024 на суму 11 821,00 грн., з яких: 5 500,00 грн. заборгованість за кредитом, 6 321,00 грн. заборгованість за відсотками. Згідно ч. 1\~, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України\~встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1\~ст. 599 ЦК України\~визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1\~ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1\~ст. 612 ЦК України). Частиною 1\~ст. 625 ЦК України\~встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «ЕЙС» за кредитним договором №00-9749699 від 01.05.2024 становить 11\~821,00 грн. Дана сума складається з суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 000,00 грн., суми заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом в розмірі 6\~321,00 грн., суми заборгованості за комісіями в розмірі 500,00 грн. Наведений розрахунок позивача відповідачем не спростовано. Разом з тим, суд вважає, що нарахована позивачем заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5 500,00 грн. не підтверджується матеріалами справи, оскільки згідно інформацією, наданою АТ «Універсал Банк» за вх.№31853 від 18.07.2025, на картковий рахунок № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 01.05.2024 по 06.05.2024 було зараховано кошти в сумі 5 000 грн. Отже, враховуючи надані позивачем докази, суд встановив, що станом на день розгляду справи заборгованість за кредитним договором, яка складається з суми заборгованості за кредитом 5 000 грн., суми заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом 6\~321,00 грн. відповідачем не погашена, тому з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №00-9749699 від 01.05.2024 в загальному розмірі 11\~321,00 грн., задовольнивши таким чином позовні вимоги частково. У стягненні решти суми позовних вимог слід відмовити. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач, звертаючись до суду з позовом, сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн. Оскільки позовні вимоги у даній справі задоволено частково, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 319,94 грн. (2\~422,40 грн. х 11\~321,00 грн. : 11\~821,00 грн.) пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст.59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно п.1 ч.3 цієї статті віднесено витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Із матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» здійснював адвокат Тараненко А.І. на підставі договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07.04.2025. Крім того, до суду надано копію договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07.04.2025, копію додаткової угоди №29 до договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07.04.2025, довіреність, акт прийому-передачі наданих послуг від 15.05.2025. Отже, матеріалами справи підтверджується факт отримання ТОВ «ФК «ЕЙС» послуг адвоката щодо надання правничої допомоги в цій справі. Водночас, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач за розгляд справи у розмірі 7 000,00 грн., є завищеною та не є співмірною зі складністю справи та обсягом виконаних робіт, а тому підлягає зменшенню до 4 000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.

Outcome: partial