Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 14 серпня 2025 року до суду надійшла позовна заява, у якій [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 02 серпня 2018 року Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 87. Позовні вимоги\~мотивовані тим,\~що з\~02\~серпня 2018\~року сторони\~перебувають у\~зареєстрованому шлюбі, спільних дітей не мають. Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки, спільне господарство не ведеться. Із січня 2025 року сторони проживають окремо, а подальше спільне життя та збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивачки. Відповідач не бажає добровільно розлучитися в органах РАЦС, тому позивачка змушена звернутися до суду. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подавав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Представник позивачки\~ адвокат\~Лобуренко С.В.\~подав заяву,\~у якій\~просив розгляд\~справи проводити\~за його\~та позивачки\~відсутності,\~позов підтримує,\~проти ухвалення\~заочного рішення\~не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивачки та її представника відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, оскільки вони скористалися процесуальними правами та виклали свої правові позиції. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 15 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою суд постановив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання на 28 серпня 2025 року. Відповідачу було запропоновано подати відзив на позовну заяву. 28 серпня 2025 року у зв`язку з неявкою сторін розгляд справи було відкладено на 04 вересня 2025 року. Відповідач не подав відзиву чи інших письмових пояснень, а також не повідомив суду про зміну своєї адреси. Водночас він був належним чином повідомлений про розгляд справи, оскільки суд надіслав ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з доданими матеріалами на його зареєстровану адресу. Поштове відправлення не було вручено відповідачу, оскільки, згідно з інформацією про трекінг, воно не було отримане під час доставки. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 висловив правову позицію, згідно з якою надсилання судових документів рекомендованою кореспонденцією на зареєстровану адресу особи є достатнім для визнання повідомлення належним, оскільки отримання такого листа адресатом перебуває поза контролем відправника. Аналогічну позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (провадження №11-268заі18), зазначивши, що належне повідомлення вважається здійсненим у разі надсилання документа на дійсну адресу особи. Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18, поштові відправлення, повернуті через «закінчення терміну зберігання» або з аналогічним формулюванням, вважаються належно врученими, якщо вони були направлені на реальну адресу реєстрації фізичної особи. Отже, суд вжив усіх належних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи та надання йому можливості реалізувати своє право на захист. За таких\~обставин справа\~може бути\~розглянута за\~відсутності відповідача\~на підставі\~наявних у\~справі матеріалів,\~оскільки суд\~дотримався вимог\~ЦПК України\~щодо належного\~повідомлення сторін. IV. Підстави для ухвалення заочного рішення Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення за наявності таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки; відповідач не подав відзиву на позов; позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. З огляду на встановлені обставини та наявність усіх зазначених підстав, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи відповідно до статей 280281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. V. Фактичні обставини, встановлені судом Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим цього ж дня Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 87 (а.с. 7). У сімейних відносинах сторін виник тривалий та глибокий розлад, спричинений несумісністю характерів і різними поглядами на спільне життя, унаслідок чого шлюбні відносини фактично припинені. Із січня 2025 року подружжя проживає окремо, між ними відсутні спільний побут, взаєморозуміння та взаємопідтримка. У подружжя відсутні неповнолітні діти. Відповідач відмовився розірвати шлюб через органи РАЦС. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка наполягає на його розірванні, оскільки примирення між сторонами є неможливим. Суд не встановив жодних перешкод для розгляду та задоволення позову про розірвання шлюбу. V. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновок суду Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України та була ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції». Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен із подружжя у взаємовідносинах між собою та зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в ньому та його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки або чоловіка до укладення шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ст. 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, реальні причини позову, враховує наявність неповнолітньої дитини та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановить, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що між подружжям [PERSON] та [PERSON] склався тривалий та незворотний конфлікт, обумовлений відсутністю спільних життєвих інтересів, взаєморозуміння та підтримки, що унеможливлює збереження шлюбу. Сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та не мають наміру відновлювати сімейні стосунки. З матеріалів справи вбачається, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу та має стійке волевиявлення щодо його припинення. Беручи до уваги, що шлюбні відносини фактично припинені, а їхнє відновлення неможливе, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. VІ. Щодо розподілу судових витрат Судом встановлено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в сумі 1211 грн 20 коп., що підтверджується платіжним документом від 14.08.2025 (а.с. 9). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд в даному\~випадку дійшов\~до висновку\~про задоволення\~позову,\~а тому\~враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved