Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла заява [PERSON] , заінтересовані особи: Харківська міська рада, Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, Харківське державне авіаційне виробниче підприємство, в якій заявник просив суд: встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на квартиру від 03.04.1998 видане на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви заявник зазначив, що йому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, яке записано у реєстрову книгу 03.04.1998 за №1126 на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (до 25.12.2002 були різні варіанти назви: « [PERSON] », « [PERSON] ». «Цигарівський» тощо). При видачі свідоцтва про право власності на житло в ньому була допущена помилка. яка перешкоджає заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Так, в свідоцтві про право власності на житло записано, що квартира знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При цьому, відповідно до листа Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 03.08.2017 №1831/0/50-17 за інформацією Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради у відповідному Управлінні обліковується триповерховий будинок по [ADDRESS] . Об?єкти нерухомого майна за адресою [ADDRESS] , в Управлінні містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради не обліковуються. З приводу виправлення зазначеної помилки, у свідоцтві про право власності на квартиру, було направлено заяву до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства щодо внесення змін. Наказом Харківського державного авіаційного виробничого підприємства від 12 травня 2020 року №33 «Про внесення змін у «Свідоцтво на право власності на житло» на кв. [ADDRESS] » вирішено: «1. Внести зміни до «Свідоцтва на право власності на житло» №1126 від 03.11.1998 та змінити адресу: із « [ADDRESS] » на « [ADDRESS] » 2. Направити копію цього наказу до КП «МіськБТІ» для урахування в роботі. 3. Контроль за виконанням цього наказу залишаю за собою.». Після чого, заявником було подано відповідну заяву до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради та долучено: копію паспорта та коду, нотаріально посвідчену копію свідоцтва на право власності на житло від 03.04.1998, нотаріально посвідчену копію Наказу Харківського державного авіаційного виробничого підприємства від 12.05.2020 та копію технічного паспорта на квартиру. Однак, листом КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 02.08.2024 №8118/04.10/24 заявнику було повідомлено, що зміни відповідно до наказу Харківського державного авіаційного виробничого підприємства від 12.05.2020 №33 в свідоцтві на право власності на житло від 03.04.1998 внесені не в повному обсязі. 3 огляду на вказане, з метою приведення у відповідність свідоцтва на право власності на житло від 03.04.1998, заявник повторно звернувся до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства із відповідним листом. На вказаний лист заявник отримав відповідь Харківського державного авіаційного виробничого підприємства від 03.02.2025 №202/38, відповідно до змісту якої [PERSON] (в. о. директора департаменту з соціально-побутових питань Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, який видавав Наказ від 12.05.2020 №33) на час звернення заявника звільнений з підприємства та, зважаючи на те, що наказ від 12.05.2020 №33 без печатки уже завірений нотаріально і знаходиться у справі БТІ поставити печатку на наказ не має можливості. Таким чином, внаслідок такої помилки, виникає невідповідність між правовстановлюючим документом на житло, який був виданий на моє ім?я та фактичною адресою розташування цього житла (квартири). У зв?язку із чим виникає необхідність встановити факт видачі заявнику свідоцтва на право власності на житло (квартиру), що розташоване за адресою: [ADDRESS] . З метою надання заявнику можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, а саме квартирою [ADDRESS] існує необхідність встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на квартиру від 03 квітня 1998 видане саме на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а не на квартиру за адресою: [ADDRESS] , оскільки квартири за останньою адресою в м. Харкові не існує та в Управлінні містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради не обліковується. Враховуючи вищезазначене, з метою захисту своїх законних прав та інтересів, заявник був змушений звернутися до суду з вищевказаною заявою. Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 28.05.2025 заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами окремого провадження. 08.07.2025 через систему «Електронний суд» надійшли пояснення від представника Харківської міської ради, відповідно до яких він просив відмовити у задоволенні заяви [PERSON] , оскільки з матеріалів справи не вбачається, що [PERSON] звертався до відповідної організації щодо зміни у свідоцтві про право власності на житло від 03.04.1998, виданого органом приватизації ХДАВП назви провулку, а саме з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Отже, заявником не доведено, що він не має іншої можливості у позасудовому порядку внести зміни у свідоцтво про право власності на житло від 03.04.1998, виданого органом приватизації ХДАВП. Заявник у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами, заяву підтримав та просив задовольнити. Представники заінтересованих осіб: Харківської міської ради, Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, Харківського державного авіаційного виробничого підприємства у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду невідомі, заяв або клопотань до суду не надходило. З врахуванням положень\~ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності заявника та заінтересованих осіб. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і її вирішення по суті, суддя дійшов таких висновків. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.04.1998, що видане згідно з розпорядженням від 03.04.1998 за №1126 [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . Згідно з довідкою Міської комісії з питань топоніміки та охорони історико-культурного середовища Харківської міської ради від 18.11.2016 за №421/0/6-16 вищезазначений провулок виник у другій половині XIX століття під власною назвою. Враховуючи те, що первісно назва провулку була мовою оригіналу - « [PERSON] » (рос.), з 1920-х років при вживанні цієї назви українською мовою були різні варіанти назви « [PERSON] », « [PERSON] », «Цигарівський» тощо. До Реєстру назв урбанонімів м. Харкова, затвердженого рішенням 9 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 25.12.2002, для цього елементу вулично-дорожньої мереж внесені єдину чинну на сьогодні назву - «провулок Цигарівський». Відповідно до наказу Харківського державного авіаційного виробничого підприємства від 12.05.2020 за №33 за заявою [PERSON] внесені зміни до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 03.04.1998 шляхом зміни адреси з « [ADDRESS] » на « [ADDRESS] ». Згідно з листом Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради за №8118/04-10/24 від 02.08.2024 повідомлено [PERSON] , що зміни відповідно до наказу Харківського державного авіаційного виробничого підприємства від 12.05.2020 за №33 у вищезазначеному свідоцтві про право власності на житло внесені не в повному обсязі. Відповідно до листа Харківського державного авіаційного виробничого підприємства від 03.02.2025 за №202/38 зазначено, що [PERSON] (в.о. директора департаменту з соціально-побутових питань Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, який видавав Наказ від 12.05.2020 №33) на час звернення заявника звільнений з підприємства та, зважаючи на те, що наказ від 12.05.2020 №33 без печатки уже завірений нотаріально і знаходиться у справі БТІ поставити печатку на наказ не має можливості. На замовлення [PERSON] замовлений технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер документу: ТІ01: 3983-5828-0490-3472, дані про проведену технічну інвентаризацію об`єкту нерухомості (квартиру), загальною площею 48,7 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , було внесено до реєстру будівельної діяльності. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК України). При цьому завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК України). Стаття 4 ЦПК України гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України). Згідно з ч.ч.1,2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст.319ЦПК України\~у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За таких обставин вбачається, що заявник не має можливості захистити свої права в позасудовому порядку шляхом внесення змін чи виправлень до свідоцтва про право власності на житло від 03.04.1998, що видане згідно з розпорядженням від 03.04.1998 за №1126. У п. 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31 березня 1995 року\~зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями\~ст.80 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, помилка в написанні назви провулку в свідоцтві про право власності на житло є очевидною та зумовлена різними варіантами перекладу назви провулку «Цигарівського», однак не спростовують факт належності заявнику вказаного нерухомого майна. З огляду на викладене, суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, з огляду на їх законність та обґрунтованість, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, від яких залежить встановлення майнових прав заявника, а законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Outcome: approved