Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 23.02.2021 р. за власного волевиявлення, із повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua/, [PERSON] (Відповідач) подав Заявку на отримання кредиту. Дана заява № 10003230639 від 23.02.2021 знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб - сайті ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» (Кредитодавець). Електронний підпис накладено [PERSON] одноразовим ідентифікатором. Таким чином, [PERSON] укладений Договір про надання споживчого кредиту № 10003230639 від 23.02.2021 (Кредитний договір) з ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС». 23.02.2021 Відповідачу перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 5900,00 грн. Проте Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого, 05.09.2022 р. згідно умов Договору факторингу №556/ФК-22, ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 10003230639 від 23.02.2021 р. на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до Відповідача. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» змінено найменування та скорочене найменування на ТОВ «КОМПАНІ ІНВЕСТ ФІНАНС». Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 21569,22 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5900,00 грн; заборгованість за відсотками становить 15669,22 грн. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість за Кредитним договором № 10003230639 від 23.02.2021 року у розмірі 21569,22 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.05.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.29-30). 28.05.2025 та 29.05.2025 від відповідача надійшли до суду клопотання про витребування доказів та про надання додаткового терміну для подачі відзиву (а.с.33-40). Ухвалою суду від 29.05.2025 постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено дату судового засідання (а.с.41). 30.05.2025 від відповідача по справі судом отримано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позов є безпідставним і до задоволення не підлягає, оскільки він жодних кредитних договорів з ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» не укладав. З копії договору № 10003230639, який долучено до позовної заяви, вбачається, що договір містить лише дані позичальника [PERSON] та номер телефону, однак не містить будь-яких доказів накладення електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, окрім зазначення «Електронний підпис» в графі відведеній для підпису сторін. В матеріалах справи відсутні докази підписання відповідачем кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатора або іншим способом. Позивач не надав жодного доказу реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та фактичного надсилання відповідачу одноразового ідентифікатора. Крім того, з інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» № 62/4773/12 від 14.12.2022 вбачається, що ТОВ «Платежі онлайн» як оператор послуг платіжної інфраструктури повідомляє, що на сайті торговця CASHBERRY.COM.UA через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція: номер транзакції: 31411-53377-44483; сума транзакції: 5900,00 грн; дата та час проведення транзакції: 23.02.2021, 23:22:19; номер карти [NUMBER] ; банк емітент IZI BANK. Однак вказаний номер картки не належить відповідачу. Також відповідач звертає увагу, що з додатків до позову вбачається, що заявку на кредит зроблено 23.02.2021 о 23.21.26 год., а кошти перераховані на картку 23.02.2021 о 23.22.196 год, тобто за 53 секунди було: зроблено заявку на кредит, заповнено кредитний договір, отримано код для електронного підпису, підписано договір та отримано кошти. Також відповідач зазначає, що номером телефону, який вказано в договорі, він не користується з 2018 року. У березні 2021 року відповідачу почали телефонувати невідомі особи та вимагали повернення кредиту. З цього приводу відповідач звернувся до поліції. Листом поліції від 05.04.2021 відповідачу повідомлено, що місцезнаходження особи не встановлено, та порекомендовано відповідачу змінити номер телефону. У зв`язку з цим, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с.48-55). 30.05.2025 представником позивача подано суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю (а.с.64-65). Ухвалою суду від 10.06.2025 клопотання [PERSON] про витребування доказів було задоволено та витребувано у позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Джіджи Фінанс»: первинні бухгалтерські документи щодо фактичного перерахунку грошових коштів по договору про надання споживчого кредиту №10003230639 від 23.02.2021 від ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» на користь [PERSON] ; виписку з банківського рахунку ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» на дату фактичного перерахунку грошових коштів на користь позичальника [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) по договору про надання споживчого кредиту №10003230639 від 23.02.2021, засвідчена банківською установою; повну інформацію щодо банківської картки № [NUMBER] . Також витребувано з АТ «Таскомбанк» (код ЄДРПОУ 09806443, вул. Симона Петлюри, 30, м.Київ, 01032) інформацію: чи випускалась на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , жит. [ADDRESS] платіжна картка IZIBANK за № [NUMBER] станом на 23.02.2021; чи було зараховано на платіжну картку IZIBANK за № [NUMBER] грошові кошти у сумі 5900,00 згідно договору №10003230639 про надання споживчого кредиту у період з 23.02.2021 по 26.02.2021; чи був відкритий на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , жит. [ADDRESS] картковий рахунок у банку; чи є АТ «Таскомбанк» емітентом банківської карти № [NUMBER] ; чи належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] банківська карта № [NUMBER] , якщо банк є її емітентом; чи було зараховано на картковий рахунок № [NUMBER] грошові кошти у сумі 5900,00 грн згідно договору №10003230639 про надання споживчого кредиту у період з 23.02.2021 по 26.02.2021, якщо банк є її емітентом; на чиє ім`я випускалась картка № [NUMBER] ; коли і ким були зняті кошти з картки № [NUMBER] ; повний номер такої картки (а.с.72-74). 12.06.2025 від представника позивача отримано судом заяву на виконання ухвали суду про витребування доказів. Зазначає, що факт перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок позичальника, підтверджується доданою до позовної заяви інформаційною довідкою від Вих. No 62/4773/12 від 14.12.2022 р. ТОВ «Платежі Онлайн» як оператор послуг платіжної інфраструктури повідомляє, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція. ID транзакції: 31411-53377-44483; № карти/рахунок клієнта, куди видано кредит: [NUMBER] ; Дата транзакції: 23.02.2021 23:22:19; Сума транзакції, грн.: 5900.00 грн; Банк-емітент: IZI BANK Оскільки перерахунок кредитних коштів ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» здійснювалося через ТОВ «Платежі Онлайн» як оператор послуг платіжної інфраструктури повідомляє, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція, та вказано Банк-емітент IZI BANK, до нього відображена наступна інформація щодо реквізитів карткового рахунку відповідача на який було здійснено перерахунок кредитних коштів на виконання умов кредитного договору: Картковий рахунок: BIN: [NUMBER] ; Платіжна система: MASTERCARD; Видана БАНКОМ: PUBLIC JOINT STOCK COMPANY TASCOMBANK; Тип картки: CREDIT; Категорія картки: WORLD; Країна: UKRAINE. BIN (Bank Identification Number) - перші шість цифр на пластиковій картці, за якими можна визначити приналежність карти тій чи іншій країні і банку, тип карти і категорію карти. Також в заяві зазначено, що позивачу невідомий повний номер картки, як і первісному кредитору. Повний номер картки вводиться позичальником та автоматично зашифровується і зберігається у самій платіжній системі, через яку здійснюються платежі. У відповідності до умов кожного з укладеного кредитного договору ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану власноручно Позичальником при укладанні договору. Водночас лише безпосередньо відповідач має можливість надати виписку за картковим рахунком № [NUMBER] на спростування/підтвердження отримання 23.02.2021 кредиту в сумі 5900 грн., що є його прямим процесуальним обов`язком згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, у випадку наявності заперечень щодо отримання кредитних коштів. ТОВ «ФК «ДІДЖИ ФІНАНС» також повідомляє, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення Відповідачем кредитних (позичкових) коштів за укладеними з ТОВ «ФК ІНВЕСТ ФІНАНС», договору, щодо якого виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором (позикодавцем), а дані документи відповідно до п. 35 Положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Отже, Позивачем було надано до суду всі наявні документи по кредитній справі за договором про споживчий кредит, які були передані ТОВ «ФК ІНВЕСТ ФІНАНС» в рамках укладеного договору факторингу (а.с.82-86). Крім того, 12.06.2025 судом отримано від представника позивача додаткові пояснення у справі. Зазначено, що відповідно до п. 9.1. Договору про надання споживчого кредиту № 10003230639 від 23.02.2021, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ITC, доступ до якої забезпечується Позичальнику через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Позичальника здійснюється при вході Позичальника в Особистий кабінет у порядку, передбаченому Законодавством, у тому числі шляхом перевірки Кредитодавцем правильності введення коду, направленого Кредитодавцем на номер мобільного телефону Позичальника, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Позичальник самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС. Відповідно до Оферти до Договору про надання споживчого кредиту № 10003230639 від 23.02.2021 Відповідач підтвердив, згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису договору про надання споживчого кредиту № 10003230639 від 23.02.2021. З наведених обставин справи вбачається, що кредитний договір, на підставі якого Позивачем заявлено про стягнення заборгованості, був укладений в електронній формі із застосуванням верифікації та наданням персональних даних Відповідача. У свою чергу, стороною Відповідача до поданого відзиву на позовну заяву не надано жодних доказів на спростування факту укладення кредитного договору, або спростування факту перерахування та отримання ним кредитних коштів. Серед матеріалів справи відсутні докази на підтвердження факту, що персональні дані Відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки, карта на яку первісним кредитором здійснено перерахування позичених грошових коштів, номер телефону), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені. Будь яких доказів, які б спростували створення Відповідачем, особистого кабінету на сайті ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС», належність засобів зв`язку, зокрема номеру мобільного телефону та електронної пошти, які використовувались при укладенні договору, іншій особі ніж відповідачу, а також як укладення самого договору, так і отримання коштів на картковий рахунок матеріали справи не містять, тобто, якщо Відповідач заперечує проти позову, то згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами. Тобто Відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій не звертався, як і не оскаржував правомірність укладеного кредитного договору. Позивач до матеріалів справи долучив належні та допустимі докази укладення спірного кредитного договору, та відповідно доведено правомірність заявлених позовних вимог. Договір про надання споживчого кредиту № 10003230639 від 23.02.2021 не визнаний недійсним чи/або неукладеним у встановленому законом порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена ст. 204 ЦК України, не спростована. Доводи Відповідача, що наданий в якості доказів кредитний договір не містить електронних доказів генерування одноразового ідентифікатора за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 10003230639 від 23.02.2021, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки відсутність кваліфікованого електронного підпису не зумовлює недостовірність певних даних в електронній формі і недостовірність електронного доказу. Також в додаткових поясненнях зазначено, що на підтвердження законності нарахування заборгованості позивачем до позовної заяви було долучено копію деталізованого розрахунку заборгованості за кредитним договором № 10003230639, яка підписана та сформована первісним кредитором. Позивачем обґрунтовано розмір заборгованості за вказаним договором, тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань (а.с.88-99). 08.07.2025 від АТ «ТАСКОМБАНК» надійшла відповідь на ухвалу суду про витребування доказів, відповідно до якої станом на 24.06.2025 в АТ «ТАСКОМБАНК» відсутня інформація про [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), відповідно [PERSON] рахунки в АТ «ТАСКОМБАНК» не відкривались, банківська платіжна картка № [NUMBER] не видавалась. Грошові кошти в сумі 5900,00 грн зараховано на банківську карту № [NUMBER] , яка належить [PERSON] (а.с.103). 26.08.2025 відповідачем подано суду клопотання, в якому просить долучити до матеріалів справи документи, що підтверджують понесення ним витрат на правничу допомогу на загальну суму 9000,00 грн (а.с.111). 01.09.2025 від представника позивача судом отримано заперечення на клопотання, в якому зазначено, що кредитний договір, на підставі якого Позивачем заявлено про стягнення заборгованості, був укладений в електронній формі із застосуванням верифікації та наданням персональних даних Відповідача. Стороною Відповідача до поданого відзиву на позовну заяву не надано жодних доказів на спростування факту укладення кредитного договору, або спростування факту перерахування та отримання ним кредитних коштів. Серед матеріалів справи відсутні докази на підтвердження факту, що персональні дані Відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, номер телефону, електронна пошта), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені. Будь яких доказів, які б спростували створення Відповідачем, особистого кабінету на сайті ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС», належність засобів зв`язку, зокрема номеру мобільного телефону та електронної пошти, які використовувались при укладенні договору, іншій особі ніж [PERSON] , а також як укладення самого договору, так і отримання коштів на картковий рахунок матеріали справи не містять, тобто, якщо Відповідач заперечує проти позову, то згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами. Відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій не звертався, як і не оскаржував правомірність укладеного кредитного договору. Таким чином, Позивач до матеріалів справи долучив належні та допустимі докази укладення спірного кредитного договору, та відповідно доведено правомірність заявлених позовних вимог. Договір про надання споживчого кредиту № 10003230639 від 23.02.2021 не визнаний недійсним чи/або неукладеним у встановленому законом порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена ст. 204 ЦК України, не спростована. Доводи Відповідача, що наданий в якості доказів кредитний договір не містить електронних доказів генерування одноразового ідентифікатора за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 10003230639 від 23.02.2021 р., є необґрунтованими та безпідставними, оскільки відсутність кваліфікованого електронного підпису не зумовлює недостовірність певних даних в електронній формі і недостовірність електронного доказу. Враховуючи вищевикладений порядок та умови надання грошових коштів у кредит, позичальник, уклавши та підписавши договір про споживчий кредит № 10003230639 від 23.02.2021, мав можливість на власний розсуд розпорядитися кредитними коштами, зокрема, перерахувати їх на картковий рахунок третьої особи, у зв`язку з чим неемітування на ім`я відповідача платіжної картки № [NUMBER] не може вважатися доказом того, що ним не були отримані кредитні кошти відповідно до зазначеного договору. Представник позивача звертає увагу суду, що отримання коштів третьою особою не свідчить про неукладення договору, а стосується його виконання. Крім того, позичальник міг навмисно вказати картковий рахунок, який належить третій особі, з метою у подальшому уникнути відповідальності за неналежне виконання умов договору. Щодо клопотання відповідача про понесення ним витрат на правничу допомогу, то представник позивача вважає, що стороною відповідача не доведено, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (а.с.118-125). У судове засідання представник позивача не зявився, однак в заяві від 30.05.2025, додаткових поясненнях від 12.06.2025 та запереченні від 01.09.2025 просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує (а.с.64-65, 88, 124). У судове засідання відповідач не з`явився, однак його представник подала суду заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача (а.с. 135). У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч.1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". З врахуванням викладеного наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст. 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Відповідно до матеріалів справи 23.02.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 10003230639. Кредит оформлено онлайн шляхом використанням одноразового ідентифікатора який прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом на суму 5900,00 грн строком на 7 календарних днів, орієнтовна реальна процентна ставка 624,15%. Суд, досліджуючи договір про надання споживчого кредиту № 10003230639 від 23.02.2021 враховує, що договір не містить відомостей про одноразовий ідентифікатор, який має бути згенерований при підписанні відповідачем цього договору. До того ж, не містять відомостей про такий одноразовий ідентифікатор додаток №1 до зазначеного договору. Отже, позивачем не надано доказів проведення ідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, зазначення у тексті договору особистих даних відповідача не підтверджує підписання останнім кредитного договору в електронній формі. Відтак, відсутні належні та допустимі докази укладення відповідачем договору про надання споживчого кредиту № 10003230639. Також, слід зазначити, що відповідно до п. 2.1 договору про надання споживчого кредиту, кошти надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником Товариству з метою отримання кредиту. Суд звертає увагу, що в тексті договору не зазначено про можливість перерахування кредитодавцем кредитних коштів на рахунок іншої особи, крім позичальника. Згідно з п. 2.2 договору, сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих (банківських днів) з моменту укладення цього договору. З інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» № 62/4773/12 від 14.12.2022 вбачається, що ТОВ «Платежі онлайн» як оператор послуг платіжної інфраструктури повідомляє, що на сайті торговця CASHBERRY.COM.UA через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція: номер транзакції: 31411-53377-44483; сума транзакції: 5900,00 грн; дата та час проведення транзакції: 23.02.2021, 23:22:19; номер карти [NUMBER] ; банк емітент IZI BANK. 08.07.2025 від АТ «ТАСКОМБАНК» надійшла відповідь на ухвалу суду про витребування доказів, відповідно до якої станом на 24.06.2025 в АТ «ТАСКОМБАНК» відсутня інформація про [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), відповідно [PERSON] рахунки в АТ «ТАСКОМБАНК» не відкривались, банківська платіжна картка № [NUMBER] не видавалась. Грошові кошти в сумі 5900,00 грн 23.02.2021 року зараховано на банківську карту № [NUMBER] , яка належить [PERSON] . Таким чином, судом спростовується твердження представника позивача про те, що [PERSON] мав можливість перерахувати кредитні кошти на картковий рахунок третьої особи, оскільки ТОВ «Платежі онлайн» було безпосередньо перераховано зазначені кредитні кошти на номер карти [NUMBER] . Дана картка, як встановлено судом, [PERSON] не належить. А в тексті кредитного договору не зазначено про можливість перерахування кредитодавцем кредитних коштів на рахунок третьої особи. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», на що неодноразово вказував Верховний Суд у своїх постановах зокрема, постанова КЦС ВС від 22.04.2024 № 559/1622/19). Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази надання ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» грошових коштів відповідачу на підставі договору про споживчий кредит № 10003230639 від 23.02.2021 шляхом їх перерахування на картковий рахунок позичальника. Інформаційна довідка ТОВ «Платежі онлайн» № 62/4773/12 від 14.12.2022 не підтверджує факт перерахування коштів на картковий рахунок саме відповідача. Судом встановлено, що рахунки в АТ «ТАСКОМБАНК» [PERSON] не відкривались, банківська платіжна картка № [NUMBER] відповідачу не видавалась. Наданий суду розрахунок заборгованості не дозволяє зробити висновок щодо розміру заборгованості по фактично отриманій та неповернутій сумі коштів. Розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін (ст. 12 ЦПК України), в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. При цьому кожна сторона в силу статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимогами ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 21 липня 2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22). Враховуючи викладене, ч. 7 ст. 81 ЦПК України, відповідно до якої доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог щодо стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 10003230639 від 23.02.2021 року, оскільки будь-яких доказів отримання відповідачем грошових коштів на виконання умов договору позивач не надав, а розрахунок заборгованості не є достатньою підставою для стягнення з відповідача заборгованості у зазначеному позивачем розмірі, а відтак у задоволені позову слід відмовити у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Щодо понесених судових витрат сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.\~133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.\~137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як передбачено ч. 3 ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. На підтвердження понесених судових витрат за надання правничої допомоги стороною відповідача надано суду договір про надання правничої допомоги від 05.06.2025 (а.с.113), додаток від 10.06.2025 до договору про надання правничої допомоги від 05.06.2025, в якому детально розписано види наданої правничої допомоги та їх вартість опрацювання законодавчої бази та судової практики (1000,00 грн), надання консультацій (500,00 грн), складання відзиву, формування додатків до відзиву, виготовлення копій (4000,00 грн), складання п`ятьох клопотань (2200,00 грн), складання двох заяв (500,00 грн), подача документів до суду (900,00 грн) (а.с.114), акт виконаних робіт, в якому зазначено, які надано послуги: (а.с.112), квитанцію про оплату адвокату 9000,00 грн (а.с.116), ордер (а.с.136). Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Враховуючи особливості предмета спору, а також характер виконаної адвокатом роботи з урахуванням складності справи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, суд вважає, що стороною відповідача дійсно будо понесено витрати на правничу допомогу в сумі 9000,00 грн, і дана сума підлягає стягненню з позивача на користь відповідача. Крім того, оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому судові витрати залишаються за позивачем. На підставі наведеного та

Outcome: approved