Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ, позивач) звернулося до суду із позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь 116\~389,14 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу. Також просило стягнути з відповідача на свою користь понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 08.03.2024 о 21:20 год. на а/д Р-19 «Фастів-Митниця-Обухів-Ржищів» відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «MERCEDES-BENZ C 220», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «HYUNDAI ACCENT», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (далі ДТП), власником вказаного транспортного засобу є [PERSON] (далі потерпіла). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.06.2024 у справі №\~381/1230/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. Цивільно-правова відповідальність відповідача як винної особи за шкоду, заподіяну майну третіх осіб на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була забезпечена за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водночас потерпіла особа звернулася до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди. МТСБУ визначило розмір заподіяного збитку та здійснило потерпілій особі регламентну виплату у розмірі 113\~763,14 грн. Загальний розмір з урахуванням понесених витрат з визначення такої шкоди та збору документів складає 116\~389,14 грн. Враховуючи, що винуватцем ДТП визнано відповідача, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, тому позивач вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу. Оскільки в досудовому порядку даний спір з відповідачем не вирішено, тому позивач за захистом своїх прав звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.03.2025 справу передано за підсудністю до Макарівського районного суду Київської області. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 10.04.2025 позов МТСБУ прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали від 10.04.2025 та копія позовної заяви з додатками відповідачу надсилалися за адресою реєстрації: [ADDRESS] , поштове відправлення № 06110246945210 повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання, дата 20.05.2025», що з урахуванням п. 99.1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених\~постановою КМУ №\~270 від 05.03.2009 , та п. 4 ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України вважається належним повідомленням особи про розгляд справи. Відповідно у встановлений судом строк, відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, у зв`язку з чим суд відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. 08.03.2024 о 21:20 год. на а/д Р-19 «Фастів-Митниця-Обухів-Ржищів» відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «MERCEDES-BENZ C 220», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «HYUNDAI ACCENT», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (а.с. 17-19). Внаслідок ДТП транспортним засобам завдано механічних пошкоджень. Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.06.2024 у справі №\~381/1230/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної ДТП (а.с. 14-15). Відповідно до ч.6 ст.82\~ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи,стосовно якої ухвалений вирок,ухвала або постанова суду, лише в питанні,чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як винної особи за шкоду, заподіяну майну третіх осіб на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була забезпечена за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Власник транспортного засобу «HYUNDAI ACCENT», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернулася до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди (а.с. 16). МТСБУ визначило розмір заподіяного збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «HYUNDAI ACCENT», д.н.з. [NUMBER] , який на підставі звіту про визначення вартості матеріального збитку №\~3741 від 12.04.2024, склав 120\~418,24 грн. (а.с. 20-39). Позивач, виконуючи вимоги ст. 41 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі довідки №\~1 від 18.09.2024 (а.с. 44) та Наказу №\~3.1/18336 від 26.09.2024 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с. 43), прийняв рішення про відшкодування шкоди потерпілій в загальному розмірі 113 763,14 грн., які було сплачено 03.10.2024 відповідно до платіжної інструкції №940222. Також позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 3\~076,00 грн., що підтверджується до платіжною інструкцією №\~940222. Загальний розмір з урахуванням понесених витрат з визначення такої шкоди складає 116\~389,14 грн. Вирішуючи вимоги позивача, суд керується наступним. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідно до\~ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 22.1 ст.\~22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п. 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. П. 27.2.\~ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених\~статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Статтею 38 підпункт 38.2.1 Закону передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи без діяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили умислу потерпілого. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, і володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн. Згідно ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved