Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області у грудні 2024 року від представника позивача Кудіної Анастасії Вячеславівни надійшла зазначена позовна заява, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитними договорами № 103366744 та № 0079-07/2022 у загальному розмірі 35 925 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимоги позивач зазначив, що згідно з відповідними договорами факторингу до нього перейшло право грошової вимоги до [PERSON] , яка утворилась внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань за такими кредитними договорами: - Кредитний договір від 06 січня 2022 року № 103366744, укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», заборгованість у розмірі 24 600 грн, з яких: 8 000 грн основна сума заборгованості; 15 000 грн заборгованість за відсотками, 1 600 грн заборгованість за комісією; - Кредитний договір від 01 липня 2022 року № 00079-07/2022, укладений з ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», заборгованість у розмірі 11 325 грн, з яким 3 000 грн основна сума боргу, 8 325 грн сума заборгованості за відсотками. Згідно з умовами кредитних договорів відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Проте, відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредити в строки, передбачені кредитними договорами. Суд ухвалою від 17 січня 2025 року відкрив провадження у справі, розгляд справи вирішив проводити за правилами спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами. Встановив відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Копія ухвали від 17 січня 2025 року та копія позовної заяви з додатками направлялась відповідачу за адресою реєстрації, однак поштове відправлення № 0610228726691 повернулося до суду 06 лютого 2025 року без вручення. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Суд вжив всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку. Суд встановий, що між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] 06 січня 2022 року укладений Договір про надання споживчого кредиту № 103366744, підписаний електронним підписом позичальника у формі одноразового ідентифікатора: W42444, відповідно до якого, [PERSON] отримав у кредит 8 000 грн, строком на 15 днів, дата повернення кредиту 21 січня 2022 року, комісія за надання кредиту 1 600 грн, проценти за користування кредитом 1.5% за кожен день користування кредитом. Кошти надані у безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок споживача, з використанням реквізитів платіжної картки. Між первісним кредитором та позивачем, укладений Договір факторингу від 16 липня 2024 року № 16072024, згідно з яким до останнього перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту від 06 січня 2022 року № 103366744 у розмірі 24 600 грн, з яких: 8 000 грн основана сума боргу; 15 000 грн заборгованість за відсотками, 1 600 грн заборгованість за комісією (Акт прийому передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу від 16 липня 2024 року № 16072024; витяг з Реєстру боржників до Договорму факторингу № 16072024 від 16 липня 2024 року). Крім того, між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] укладений Договір про надання фінансового кредиту № 00079-07/2024, відповідно до якого відповідач отримав фінансовий кредит у розмірі 3 000 грн строком на 20 днів, дата повернення кредиту 01 липня 2022 року, проценти за користування кредитом 2,5 % на добу у безготівковій формі на рахунок клієнта з використанням реквізитів платіжної картки. Договір підписаний позичальником електронним цифровим підписом у формі одноразового ідентифікатора: W241. За Договором факторингу від 29 червня 2023 року № 29062023, укладений між позивачем та первісним кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», Акта прийому-передачі Реєстру Боржників за цим договором, витягом з Реєстру боржників, право грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 11 325 грн, з яких: 3 000 грн основна сума боргу, 8 325 грн сума заборгованості за відсотками перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1055 Цивільного кодексу України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин третьої, четвертої, шостої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства ( стаття 526 Цивільного кодексу України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України). За статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 1048 Цивільного кодексу України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статтею 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 300/438/18. Згідно із частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як встановив суд, за умовами споживчого договору від 06 січня 2022 року № 103366744 загальна сума кредиту складає 8 000 грн, строк кредиту 15 днів до 21 січня 2022 року, з процентами 1 800 грн та комісією 1 600 грн. Отже, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» має право на стягнення процентів за користування кредитом за вказаним договором за 15 днів до 21 січня 2022 року. Відповідно до графіку платежів, який є невід`ємною частиною договору про надання фінансового кредиту від 01 липня 2022 року № 00079-07/2022, зазначено розмір кредиту з урахуванням процентів яку необхідно сплатити відповідачем складає 4 500 грн. Нарахування та стягнення процентів за користування кредитами поза визначеними строками суперечить зазначеним вимогам Цивільного кодексу України та висновкам Верховного Суду. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача: - за умовами споживчого договору від 06 січня 2022 року № 103366744, укладеного між ТОВ «Мілаон» та [PERSON] заборгованість у розмірі 11 400 грн, з яких: 8 000 грн основна сума боргу, 1 800 грн проценти за користування кредитом та 1 600 грн комісія за надання кредиту; - за умовами договору про надання фінансового кредиту від 01 липня 2022 року № 00079-07/2022, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] заборгованість у розмірі 4 500 грн, з яких: 3 000 грн основна сума боргу, 1 500 грн проценти за користування кредитом. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України пропорційно до задоволених вимог із [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути 1340 грн у відшкодування понесених судових витрат зі сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial