Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 02.10.2010 Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 670. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 02.10.2010 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки ведення спільного господарства, різні погляди на життя. Сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим, фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 2023 року. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечитиме інтересам обох сторін. На теперішній час проживають вони окремо. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою судді від 13 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась за невідомими суду причинами, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу, про що надав суду письмову заяву, в якій також просив провести судове засідання без технічної фіксації. Враховуючи, викладене, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, врахувавши фактичні обставини справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 02 жовтня 2009 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, про що Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 02.10.2009 зроблено відповідний актовий запис № 670, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу з позивачем, відповідач змінив своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно. Позивач наполягає на розірванні шлюбу та вважає примирення з відповідачем не можливим, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 СК України\~та ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки, майнового спору та спору про місце проживання дітей між ними немає. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені з 2023 року, спільне господарство не ведеться, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхніх дітей. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved