Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

представник заявника [PERSON] адвокат Межвінський С.Д. звернувся із заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною встановлення над нею опіки та призначення опікуна. В обґрунтування заяви зазначає, що баба заявника - [PERSON] , [INFO] , яка внаслідок психічного розладу потребує постійного стороннього догляду, просить суд у визначеному законом порядку визнати [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку, призначивши [PERSON] опікуном. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, жодних клопотань не надходило. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Буської міської ради Золочівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1\~ст. 16 ЦК України). Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.3\~ст.296 ЦПК України\~заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. У такому випадку заявник діє в інтересах особи, недієздатність якої встановлюється, а не у своїх власних інтересах. Частиною третьою\~статті 297 ЦПК України\~передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до\~статті 298 ЦПК України\~суд, за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи, призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до положень частини першої\~статті 103 ЦПК України\~суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Згідно п. 2 ч. 1\~ст. 105 ЦПК України\~призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи Як вбачається із медичного висновку ЛКК № 424 від 17.05.2024 року, виданого КНП «Буська ЦРЛ», [PERSON] , 1939 р.н., має діагноз: «психічні і поведінкові розлади внаслідок ушкодження головного мозку чи соматичної хвороби з когнітивним розладом, рекомендовано потребує постійного стороннього догляду». Відповідно до ч. 1 ст. 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Враховуючи, що встановлення психічного стану [PERSON] необхідні спеціальні знання в галузі психіатрії, суд призначив згідно ухвали від 28.01.2025 року в справі судово-психіатричну експертизу, а провадження у справі зупинено. 20.06.2025 року справа повернулась до суду після проведеної експертизи та згідно ухвали Буського районного суду Львівської області від 23.06.2025 року провадження у справі за заявою [PERSON] , за участю заінтересованої особи Органу опіки та піклування Буської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання фізичної особи недієздатної та встановлення опіки було відновлено, у зв`язку із проведенням експертизи. Проте, згідно з висновку судово-психіатричного експерта №760 від 15.05.2025 року, підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , «тяжким психічним розладом не страждає, виявляє розлади особи і поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку з помірним психоорганічним синдромом, наявні у [PERSON] психічні порушення істотно впливають на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними». Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України щодо визнання фізичної особи недієздатною, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного,\~стійкого психічного\~розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Оскільки цивільним законодавством визначено чітко, що для визначення особи недієздатною необхідно наявність двох умов, а саме: хронічного, стійкого психічного розладу та нездатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, а згідно висновку судово-психіатричного експерта №760 від 15.05.2025 року, підтверджено, що [PERSON] не страждає хронічним, стійким психічним розладом. Відповідно до ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до\~статті 36 ЦК України\~суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок обмеження цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється\~ЦПК України. Цивільна дієздатність фізичної особи є обмеженою з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша\~статті 40 ЦК України). Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частини перша-третя\~статті 41 ЦК України). Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України). Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Згідно з частиною першою\~статті 60 ЦК України\~суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною 4\~ст. 63 ЦК України, визначено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Таким чином, суд відмовляє у визнанні особи недієздатною [PERSON] , тому, що не доведено факт наявності\~хронічного, стійкого психічного розладу, в наслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, а крім того, оскільки питання визнання особи недієздатною підлягає відмові, внаслідок чого вимога про встановлення опіки над [PERSON] та призначення її опікуном заявника [PERSON] підлягає відмові, як похідна вимога між визнання недієздатності, в задоволенні якої відмовленно.

Outcome: dismissed