Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. Адвокат Петричка О.Є., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся з позовною заявою до Снятинської міської ради про визнання\~права власності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер брат позивачки - [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно - частка у житловому будинку [ADDRESS] , яку померлий заповів позивачці. 28 січня 2025 року [PERSON] звернулась до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що не надала правовстановлюючий документ, який підтверджував би право власності спадкодавця на згаданий житловий будинок. Станом на 15.04.1991 у господарстві за адресою: [ADDRESS] (суспільна група - колгоспний двір) були зареєстровані: [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] . Отже, кожному з них належало по 1/4 частки колгоспного двору. Першим із членів колгоспного двору помер [PERSON] . Спадкова справа після його смерті не заводилась, тому його частка переходить до дружини [PERSON] та синів [PERSON] та [PERSON] . Їх частки після смерті [PERSON] становлять по 1/3. Наступною померла [PERSON] . Спадкова справа після її смерті також не заводилась, тому її частка переходить до її синів [PERSON] та [PERSON] . Отже, частки [PERSON] та [PERSON] у спадковому майні після смерті батьків становлять по 1/2. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом на все його майно є брат померлого - [PERSON] . Відповідно до довідки нотаріуса від 28.01.2025 після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом його майна є сестра померлого [PERSON] . У зв`язку із тим, що [PERSON] не може реалізувати своє право на спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом у нотаріальній конторі, у зв`язку із відмовою нотаріуса, вона звернулася до суду із позовом та просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Петричка О.Є. подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без участі позивачки та її представника, вказав, що позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити (а.с. 58). Представник відповідача Снятинської міської ради в судове засідання не з`явився. 10 червня 2025 року від представника до суду надійшла письмова заява, в якій вказав, що справу розглядати без його участі, рішення винести на розсуд суду (а.с. 55). Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області Посохова І.С. від 27 березня 2025 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області Посохова І.С. від 05 травня 2025 року підготовче засідання закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Згідно з розпорядженням керівника апарату Снятинського районного суду № 191 від 27.05.2025 вирішено призначити проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, обгрунтуванням якого є відрахування зі штату Снятинського районного суду Івано-Франківської області судді Посохова І.С., у зв`язку із достроковим закінченням відрядження судді на підставі рішення ВРП від 15.05.2025 № 1027/0/15-25 та наказу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 23.05.2025 № 02-03/29. \~ \~ \~ \~ Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2025 головуючим суддею у цивільній справі № 351/450/25 визначено суддю Мартинюка В.І. Ухвалою суду від 04 червня 2025 року суддею Мартинюком В.І. прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом адвоката Петрички О.Є. в інтересах\~ [PERSON] до Снятинської міської ради про визнання права власності та призначено до судового розгляду по суті. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.09.1973, [PERSON] народилася [INFO] у с. Підвисоке Снятинського району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 30. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до копії паспорта, 20.02.2008 [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб із [PERSON] , 1966р. нар. (а.с. 7). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.06.1969 [PERSON] народився [INFO] у с. Підвисоке Снятинського району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 11. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.06.1969 вбачається, що [PERSON] народився [INFO] у с. Підвисоке Снятинського району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 77. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). У відповідності до копії свідоцтва про смерть, виданого повторно 13.03.2025 Снятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального Міністерства юстиції, [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 23 (а.с. 11) . Згідно з копією свідоцтва про смерть, виданого повторно 13.03.2025 Снятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального Міністерства юстиції, [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 1 (а.с. 12) . З копії свідоцтва про смерть, виданого повторно 13.03.2025 Снятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального Міністерства юстиції, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 25 (а.с. 13). У відповідності до копії свідоцтва про смерть, виданого 11.06.2024 Снятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального Міністерства юстиції, [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 236 (а.с. 14). Відповідно до копії заповіту від 25.03.2024, посвідченого 25.03.2024 старостою Старостинського округу № 9 Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області Божовським В.В., [PERSON] все належне йому майно і все те, що на день смерті буде йому належати, заповів своїй сестрі [PERSON] , 1973 р.нар. (а.с. 15). 28 січня 2025 року [PERSON] отримала постанову державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори Білоконь К.С. № 57/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що спадкоємець не надав правовстановлюючий документ на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , який підтверджував би право власності спадкодавця на будинок (а.с. 16). Із довідки державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори Білоконь К.С. від 14.03.2025 № 173/01-09 вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заведена (а.с. 17). Відповідно до довідки державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори Білоконь К.С. від 14.03.2025 № 172/01-09 вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заведена (а.с. 18). Згідно з довідкою державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори Білоконь К.С. від 14.03.2025 № 26/02-14 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа № 7/2023. Спадкоємцем за законом є брат [PERSON] (а.с. 19). У відповідності до довідки державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори Білоконь К.С. від 28.01.2025 № 56/02-14 [PERSON] є спадкоємцем за заповітом до всього майна після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 20). Як вбачається із довідки Старостинського округу № 9 с. Підвисоке від 10.03.2025 № 272, станом на 15.04.1991, у [ADDRESS] згідно господарської книги № 17, були зареєстровані: голова сім`ї [PERSON] , 1940 р. нар., [PERSON] , 1935 р. нар., [PERSON] , 1963 р. нар. та [PERSON] , 1965 р. нар. Господарство відносилося до суспільної групи колгоспний двір (а.с. 22). З довідки Старостинського округу № 9 с. Підвисоке від 13.03.2025 № 299 вбачається, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у [ADDRESS] в господарстві були зареєстровані та проживали [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Заборона відчуження на майно померлого сільською радою не накладалася. Заповіт від імені померлого [PERSON] не посвідчувався у Підвисоцькій сільській раді (а.с. 26). Відповідно до довідки Старостинського округу № 9 с. Підвисоке від 13.03.2025 № 298, на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у [ADDRESS] в господарстві були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON] . Заборона відчуження на майно померлої сільською радою не накладалася. Заповіт від імені померлої [PERSON] не посвідчувався у Підвисоцькій сільській раді (а.с. 25). Із довідки Старостинського округу № 9 с. Підвисоке від 13.03.2025 № 297 вбачається, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у [ADDRESS] в господарстві були зареєстровані та проживали [PERSON] . Заборона відчуження на майно померлого сільською радою не накладалася. Заповіт від імені померлого [PERSON] не посвідчувався у Підвисоцькій сільській раді (а.с. 24). Відповідно до довідки Старостинського округу № 9 с. Підвисоке від 13.03.2025 № 296, на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у [ADDRESS] в господарстві був зареєстрований та проживав один. Заборона відчуження на майно померлого сільською радою не накладалася. Заповіт від імені померлого [PERSON] посвідчувався у Старостинському окрузі № 9 за № 9-24 від 25.03.2024 (а.с. 23). Отже, судом встановлено, що спір між сторонами виник щодо захисту позивачкою свого права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, який відносився до суспільної групи колгоспний двір. Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~п.\~6\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~20\~від 22.12.1995\~«Про судову\~практику у\~справах за\~позовами про\~захист права\~приватної власності» роз`яснено судам, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність»\~щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору; г) згідно зі\~ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність»\~загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30.05.2008\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, згідно з наведеною Постановою при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов таких висновків. З наведених матеріалів справи судом встановлено, що позивачка [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті свого брата, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, зокрема на спірний житловий будинок. Однак позивачка отримала від нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, у зв`язку з тим, що не надала правовстановлюючий документ на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , який підтверджував би право власності спадкодавця на будинок. Проте, суд вважає, що право позивачки, у зв`язку з тим, що остання вчинила усі передбачені законом дії для прийняття спадщини, підлягає захисту, а тому позивачка має право на звернення до суду з позовом про визнання за нею права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. Як встановлено у судовому засіданні спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 були зареєстровані [PERSON] голова сім`ї, дружина [PERSON] та сини [PERSON] , [PERSON] , а отже, їх частки у цьому майні були рівні та складали по 1/4 у кожного співвласника. Після смерті [PERSON] його частка переходить до дружини [PERSON] та синів Плугаторика 1.1., [PERSON] . Отже, їх частки після смерті [PERSON] станолять по 1/3. Після смерті [PERSON] її частка переходить до її синів [PERSON] , та [PERSON] . Отже, частки [PERSON] та [PERSON] у спадковому майні після смерті батьків становлять по 1/2. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом на все його майно є брат померлого - [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадкоємцем на все майно за заповітом є його сестра [PERSON] . На думку суду, без визнання права власності за позивачкою на спадкове майно у судовому порядку позивачка позбавлена можливості оформити свою спадщину за заповітом. Отже, в судовому засіданні встановлено, що доводи, викладені позивачкою у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог є достовірними, підтверджені належними та допустимими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим позовні вимоги адвоката Петрички Олександра Євгеновича, який діє в інтересах\~ [PERSON] , до Снятинської міської ради про визнання права власності, підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат у справі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивачів, якими судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивачів в даному випадку буде несправедливим.

Outcome: approved