Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, в якому просив стягувати щомісячно з [PERSON] на його користь аліменти на навчання у розмірі частини від його доходу. У обгрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач є його батьком. Він вже досяг повноліття та здобуває освіту на денній формі навчання, тому перебуває на утриманні лише матері [PERSON] . У зв`язку з цим позивач і звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів на його навчання. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10.06.2025 відкрито провадження по справі. 05.08.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву. В обгрунтування поданого відзиву відповідач зазначає, що ніколи не відмовлявся від виконання батьківського обов`язку щодо утримання сина, сплачував аліменти. Суми отриманих коштів є значним, і значно більшим ніж мінімальний розмір аліментів для неповнолітньої дитини за останні два роки. Перевірити факт витрачання цих коштів не мав можливості, оскільки приймає участь у бойових діях. Також зазначив, що не отримував жодного звернення від сина щодо потреби в коштах. Син уникає зустрічей з ним. Колишня дружина створила такі умови, що батько з сином не спілкуються. Як учасник бойових дій надав відповідні підтверджуючі документи колишній дружині для використання під час здобуття сином освіти. Частково визнає позовні вимоги, не заперечує щодо стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини всіх його доходів. 08.08.2025 позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідач тривалий час, а саме 10 років ухилявся від виконання своїх обов`язків по сплаті аліментів унаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідач є військовослужбовцем, визнаний придатним для проходження війської служби та отримує грошове забезпечення. Отже, посилання на скрутне становище є необгунтованим. Він ніколи не проявляв ініціативи для спілкування чи допомоги, а його твердження про те, що мати перешкоджала спілкуванню, є неправильним. Відповідач зустрічався з ним лише один раз, коли йому було 7 років. Жодних документів на підтвердження його статусу учасника бойових дій для використання їх під час здобуття освіти не надавав. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Позивач зазначив, що навчання в університеті є платним, вартість за чотири роки навчання складає 184 000,00 грн і ця сума не є остаточна, оскільки умовами договору, передбачено зміну ціни навчання. Окрім цього, слід покривати витрати на проживання (комунальні послуги, харчування, проїзд, підручники) та інші необхідні потреби для навчання та життєдіяльності людини. Також зазначив, що мати працює помічником вихователя у державному садочку та отримує заробітну плату у розмірі 10000,00 грн на місяць. Цей дохід є мінімальним і дозволяє покривати лише базові потреби, але не дає змоги сплачувати за навчання та покривати всі необхідні витрати. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. Третя особа у судовому засіданні у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. В судовому засіданні допитано свідка [PERSON] , який пояснив, що позивач являється його онуком. В цьому році він вступив на навчання до університет, навчання є платним. Відповідач зі сином бачилися лише один раз. Більше він не проявляв ініціативи для спілкування чи надання допомоги сину. За таких обставин, враховуючи що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, суд вважає можливим провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів, без участі належно сповіщеного відповідача. Суд, заслухавши думку позивача, його представника, третьої особи, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] . Батько: [PERSON] , мати: [PERSON] . Постановою головного державного виконавця Корюківського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Титенком А.Ю. від 27.05.2021 відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 2-4622/2009, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку з у сіх видів його доходу, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.07.2009 і до повноліття дитини. Згідно договору про навчання у Київському столичному університеті імені Бориса Грінченка № 274/24, позивач є студентом першого курсу Київського столичного університету імені Бориса Грінченка. Загальна вартість навчання за весь строк навчання становить 184 000,00 грн. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на службі в Збройних Силах України за мобілізацією з лютого 2022 року. Згідно довідки військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» Міністерства оборони України № 5645 від 01.10.2024, старший сержант [PERSON] за станом здоров`я придатний до військової служби. Отже, відповідач [PERSON] працевлаштований та має постійний дохід. За приписами ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] 16.08.2024 зараховано на денну форму навчання до Київського столичного університету імені Бориса Грінченка, освітньо-кваліфікаційний рівень: бакалавр, спеціальність «Комп`ютерні науки», навчання платне. Загальна вартість навчання за чотири роки становить 184000,00 грн. Строк навчання до 30.06.2028. З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. За приписами ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд зауважує, що обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.01.2019 в справі № 346/103/17, дитина, яка навчається на денній формі, не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Оцінивши надані по справі докази, з огляду на те, що позивач є повнолітною особою, проте відповідач зобов`язаний утримувати дитину, якщо вона продовжує навчання до досягнення ним двадцяти трьох років, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, суд уважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково та стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача аліменти на навчання у розмірі 1/6 частини від його доходу, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 29.05.2025, і до досягнення 23 років за умови продовження навчання. Суд уважає, що такий розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, щомісяця є обґрунтованим та доцільним. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява подана [PERSON] 29.05.2025, а тому суд присуджує аліменти, починаючи з цієї дати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при зверненні до суду позивач був звільнена від сплати судового збору, тому суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 1211,20 грн на користь держави. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial