Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , передати дітей Органу опіки та піклування Радомишльської міської ради Житомирської області для подальшого влаштування та стягнути з відповідачів на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дітей. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки, зловживають спиртними напоями, залишають дітей без нагляду. Вказана сім`я перебуває під соціальним супроводом з 2022 року. Батько дітей [PERSON] систематично вживає спиртні напої, і як наслідок поводить себе агресивно та жорстоко по відношенню до дружини та дітей, а іноді агресія супроводжується застосуванням фізичної сили. Діти мають ознаки психічного виснаження та виглядають зляканими. Протягом 7 днів неповнолітня [PERSON] не ночувала вдома, батьки не цікавилися місцем перебування доньки, а в телефонному режимі дівчинка повідомила фахівця з соціальної роботи, що боїться повертатися додому через жорстоку та агресивну поведінку батька. До того ж, [PERSON] та [PERSON] притягувалися до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Разом з тим позивачем зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Ухвалою судді від 28.10.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 67). В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вважає їх безпідставними. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 7, 8, 9). Неповнолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю та батьком за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). З листа Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Радомишльської міської ради №08/07 від 05.01.2023 вбачається, що фахівцями вказаної установи разом з співробітником поліції та представником служби у справах дітей Радомишльської міської ради був здійснений виїзд за телефонним повідомленням про те, що в с. Котівка троє малолітніх дітей протягом дня перебувають на вулиці, оскільки батьки не пускають їх до оселі. Прибувши на місце, було встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перебували у сусідки, яка забрала їх з вулиці, щоб обігріти та нагодувати, оскільки діти зранку перебували на вулиці. Батьків вдома не було і де вони перебували невідомо. Оскільки на той час була вже темна пора доби було прийнято рішення тимчасово розмістити дітей в дитячому відділенні Радомишльської районної лікарні. За час відсутності дітей батьки не здійснювали ніяких кроків для повернення дітей, на контакт з фахівцем з соціальної роботи не йдуть (а.с. 23). Згідно акту оцінки потреб сім`ї/особи від за 30.12.2022-05.01.2023 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мають брудний одяг, занедбаний вигляд, не дотримуються особистої гігієни, продукти харчування наявні у недостатній кількості. Зі слів [PERSON] вбачається, що коли її мама вживає алкоголь, то вона не готує їжу, та дівчинка ображена на батьків за те, що вони зловживають алкоголем і як результат [PERSON] має негативні стосунки зі своїми батьками (а.с. 24-30). З актів обстеження умов проживання від 09.01.2023, 14.07.2023, 13.02.2024, 08.04.2024 вбачається, що був випадок коли в приміщенні було не прибрано, постіль була брудна, речі розкидані, холодильник не працював, продукти харчування були наявні в обмеженій кількості, а загалом у кімнатах є меблі, у дітей є окремі спальні місця, є іграшки, одяг та взуття відповідають віку, статі та сезону. На момент обстеження (09.01.2023) менша донька перебувала в лікувальному закладі та батьки пообіцяли її забрати додому. Батькам було рекомендовано офіційно працевлаштуватися, вирішити питання щодо навчання наймолодшої дитини, звернутися до психолога для роботи з ними та їх дочкою [PERSON] , зробити косметичний ремонт, а також попереджено, про розгляд питання щодо можливого позбавлення батьківських прав (а.с. 31, 32, 33, 34). Неодноразово [PERSON] та [PERSON] було попереджено щодо відповідальності за недотримання прав неповнолітніх згідно із законодавством України (а.с. 35, 36, 37). Декілька разів відповідачі були запрошені до служби у справах дітей Радомишльської міської ради, оскільки надходили повідомлення про те, що [PERSON] систематично займається як психологічним так і фізичним насиллям, є сліди сильного побиття на обличчі та інших ділянках тіла [PERSON] , а діти мають ознаки психічного виснаження та виглядають зляканими (а.с. 44, 45, 46). З характеристик, наданих старостою Котівського старостинського округу Радомишльської міської ради встановлено, що [PERSON] та [PERSON] ніде не працюють, недостатньо займаються вихованням своїх дітей, за час проживання на території старостинського округу проявили себе з негативної сторони. [PERSON] зловживає спиртними напоями, агресивно поводиться в сім`ї, неодноразово до старостинського округу надходили скарги про вчинення домашнього насильства (а.с. 16, 17). Згідно повідомлень ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області [PERSON] та [PERSON] притягувались до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП (а.с. 18, 19, 20). Як вбачається з висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Радомишльської міської ради від 10.09.2024, встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків стосовно своїх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 56-59). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі №553/2563/15-ц (провадження №61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. З огляду на наведене, встановлено, що відповідачі свідомо нехтують обов`язками стосовно своїх неповнолітніх дітей, не піклуються про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечують необхідним вихованням, доглядом, що в сукупності суд розцінює як ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а надані по справі докази вказують на тривале свідоме небажання відповідачів належним чином виконувати батьківські обов`язки, піклуватися про дітей та займатись їх вихованням. Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачам, що при зміні ними своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, згідно із ст. 169 СК України, вони мають право звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. У відповідності до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частиною 1 ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зазначене відповідає положенням ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», якою визначено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як, вбачається з прохальної частини позовної заяви представник позивача просила суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, що відповідає положенням ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184 СК України. Частиною 2 ст. 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною 1 ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З наведеного вбачається, що позовна вимога стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі з кожного в розмірі 2000 гривень щомісячно на кожну дитину, відповідає вимогам закону. Таким чином, виходячи винятково з інтересів дітей, а також враховуючи наявність того факту, що відповідачі ухиляються від своїх батьківських обов`язків виховувати своїх неповнолітніх дітей, суд вважає, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь держави 2422,40 грн судового збору з кожного.

Outcome: approved