Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. Рух справи. У січні 2025 року [PERSON] (далі «Позивач»), в інтересах якої діє її представник, звернулася до суду з позовом до ТОВ Виробничо-підприємницької фірми «БІЛА ВЕЖА» (далі «Відповідач») про захист прав споживача. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилалася на наступні обставини. 20.08.2019 року між [PERSON] інвестор №2, [PERSON] - інвестор №1 та ТОВ Виробничо- підприємницька фірма «БІЛА ВЕЖА» в особі засновника [PERSON] був укладений договір про спільну діяльність №200819. В указаному договорі було зазначено наступне: П.1.1.- Цей договір є змішаний договір, який містить елементи інвестиційного договору та договору підряду на будівництво, а також містить усі інші істотні умови, відносно яких за згодою Сторін досягнуто згоду. П.1.2 - Компанія\~ зобов`язується на свій ризик, за кошти Інвестора,\~ виконати увесь комплекс робіт по групі зблокованих будинків для довгострокового відпочинку та проживання, за адресою: [ADDRESS] , ввести об`єкт в експлуатацію та передати Інвестору житлове (ві) приміщення, які визначені сторонами в Додатку № 1 ( надалі- об`єкт нерухомості) . П.1.3 В поняття Об`єкт нерухомості згідно з цим Договором крім самого Об`єкту нерухомості входять також системи електропостачання, централізованого теплопостачання, водопостачання та водовідведення, будь-які інженерні та інші комунікації, якими обладнаний об`єкт, що забезпечує можливість використання Об`єкту нерухомості за призначенням. Вимоги Інвестора щодо Об`єкта нерухомості, строки, кошториси будівництва та інші умови визначаються в Додатку №1 до даного Договору. Згідно з додатком №1 до даного договору сторони погодили наступні специфікації Об`єкту будівництва: П.1.1 місцезнаходження нерухомості: [ADDRESS] . П.1.2- Загальна площа об`єкту нерухомості (квартири)\~ повинна становити 198 м2. П.1.3- Попередня вартість площі об`єкта нерухомості (квартири) на час закінчення виконання будівельних робіт по об`єкту нерухомості (Додаток №1), що планується збудувати, становить: 931 290,00 грн. (Дев`ятсот тридцять одна тисяча двісті дев`яносто гривень 00 копійок) за 198 м.2. Згідно Додатку №2 «Графік фінансування будівництва» до договору про спільну діяльність № 200819 від 20.08.2019 р. сума договору про спільну діяльність\~ №200819 від 20 серпня 2019 року становить: 931 290,00 грн. станом на 20.08.2019 року по ринковому курсу 37000,00 дол. США. Під час підписання\~ Договору Інвестор сплачує компанії грошові кошти у сумі 629250,00 грн. (25000 дол. США по ринковому курсу на 20.08.2019 року - 25,17 грн.) У строк не пізніше 20.09.2019 року Інвестор сплачує Компанії грошові кошти у розмірі 50340,00 грн.(2000 дол. США). У строк не пізніше 20.10.2019 року Інвестор сплачує Компанії грошові кошти у розмірі 50340,00 грн.(2000 дол. США). У строк не пізніше 20.11.2019 року Інвестор сплачує Компанії грошові кошти у розмірі 50340,00 грн.(2000 дол. США). У строк не пізніше 20.12.2019 року Інвестор сплачує Компанії грошові кошти у розмірі 50340,00 грн.(2000 дол. США). У строк не пізніше 20.01.2019 року Інвестор сплачує Компанії грошові кошти у розмірі 50340,00 грн.(2000 дол. США). Під час отримання права власності Інвестор сплачує Компанії грошові кошти в розмірі 50 340,00 грн. (2000 дол. США), але не пізніше 31.05.2020 року. Остаточний розрахунок за договором відбувається після підписання оглядового акту приміщення, в якому зазначається фактична площа об`єкту нерухомості та здачі об`єкта в експлуатацію, але не пізніше 31.05.2020 року. Згідно з додатком №3 «Перелік робіт» до договору про спільну діяльність № 200819 від 20.08.2019 року сторони уклали додаток про наступне: 1.Зведення капітальної споруди без підвального приміщення та без обштукатурювання внутрішніх стін та прокладки внутрішніх комунікацій електро-, водопостачання, водовідведення. 2.Закриття віконних отворів та зовнішніх фасадних дверних отворів склопакетними конструкціями, тильних дверних отворів металевими дверима\~ згідно з проектом. 3. Підведення до об`єкту будівництва комунікацій електро-, водопостачання, водовідведення, опалення. 4. Ремонт території загального користування та облаштування прибудинкової території. Зі свого боку інвестори взяли на себе зобов`язання сплатити на користь товариства 629250,00 грн. (еквівалент 25000 доларів США) під час підписання договору 50340,00 грн. (що еквівалентно 2000 доларів США), - не пізніше 20.09.2019 року; 50340,00 грн. (що еквівалентно 2000 доларів США), - не пізніше 20.10.2019 року; 50340,00 грн. (що еквівалентно 2000 доларів США), - не пізніше 20.11.2019 року; 50340,00 грн. (що еквівалентно 2000 доларів США), - не пізніше 20.12.2019 року; 50340 грн. (що еквівалентно 2000 доларів США), - не пізніше 20.01.2020 року, а залишок коштів у розмірі 50340,00 грн. (що еквівалентно 2000 доларів США) та остаточний розрахунок здійснити під час отримання права власності, після підписання оглядового акту приміщення, в якому буде вказана фактична площа об`єкта нерухомості та здачі об`єкта в експлуатацію (Додаток №2). У день підписання Договору Позивач та інвестор № 1 [PERSON] спільно сплатили Відповідачу кошти у сумі 629250,00 грн., що підтверджується квитанцією про отримання коштів від 20.08.2020 року. Крім цього відповідно до Графіка фінансування будівництва, який є Додатком №2, [PERSON] та [PERSON] спільно було сплачено грошові кошти у розмірі: - відповідно до квитанції від 12.09.2019 року у сумі 49600,00 грн.; - відповідно квитанції від 07.10.2019 року у сумі 49220,00 грн.; - відповідно квитанції від\~ 06.11.2019 року у сумі 49440,00 грн.; - відповідно квитанції від 18.12.2019 року у сумі 46940,00 грн.; - відповідно квитанції від 17.01.2020 року у сумі 48180,00 грн. Таким чином, всі поточні зобов`язання інвестори виконали своєчасно та у повному обсязі. Загалом на виконання умов укладеного Договору ними спільно на користь Відповідача було сплачено кошти у сумі 872630,00 грн., що еквівалентно 35000 доларів США, проте до цього часу Відповідач не виконав своїх зобов`язань згідно Договору, будівництво наразі не завершено з вини Відповідача. Відповідно до Договору про спільну діяльність №200819 від 20.08.2019 року розділу 5, Відповідальність сторін за порушення договору: 5.1. У випадку порушення зобов`язання, щ виникає з цього Договору ( надалі іменується « порушенням Договору»), Сторона несе відповідальність визначену цим Договором та ( або) чинним законодавством України. 5.1.1. Порушенням Договору є його невиконання, або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору. 5.1.2. Сторона не несе відповідальності за порушенням умов Договору, якщо вони сталося не з її вини ( умислу чи необережності). 5.2.Сторона, що порушила цей Договір, зобов`язана відшкодувати збитки, завдані таким порушенням. 5.3. Сплата стороною та ( або) відшкодування збитків, завданих порушенням Договору, не звільняє її від обов`язку виконати цей Договір в натурі, якщо інше прямо не передбачено чинним в Україні законодавством. 5.4. За несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором Компанія сплачує Інвестору, або ж Інвестор сплачує Компанії штраф у розмірі 1,5% від суми несплачених коштів ( у випадку невиконання зобов`язання Інвестором) та 1,5% від суми фактично оплачених коштів ( у випадку невиконання зобов`язання Компанією) за кожен календарний місяць. Сплата штрафу не знімає відповідальності з Компанії по завершенню робіт даного Договору. У п. 2.1.9. укладеного між сторонами Договору встановлено, що інвестори сплачують Відповідачу вартість будівельних робіт відповідно до погодженого Графіка фінансування будівництва (додаток №2), і згідно вказаного додатку інвестори мають сплатити Відповідачу кошти\~ у розмірі 931290,00 грн (еквівалент 37000 доларів США), з них 629250,00 грн (еквівалент 25000 доларів США) у день підписання Договору. Остаточний розрахунок за договором відбувається після підписання оглядового акту приміщення, в якому зазначається фактична площа об`єкту нерухомості та здачі об`єкта в експлуатацію, але не пізніше 31.05.2020 року. Враховуючи те, що грошові кошти у розмірі 872630,00 грн. за будівництво об`єкта нерухомості були сплачені Відповідачу, і після виконання Договором такі кошти інвесторам не повертаюся, зазначена сума власне і є вартістю послуги. Таким чином розмір пені за несвоєчасне виконання Відповідачем зобов`язань за Договором за період з 08.01.2024 року по 08.01.2025 року складає 872630,00 грн., вартість послуги з будівництва приміщень х 3 відсоток пені х 365 кількість днів = 9555298,50 грн., У 2003 році Інвестор № 1 [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення пені з Відповідача і рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.06.2024 року по справі №357/16040/23 позовну заяву [PERSON] задоволено частково та стягнуто з Відповідача на користь [PERSON] пеню за несвоєчасне виконання умов договору про спільну діяльність 200819 від 20.08.2019 року в період з 10.12.2022 року по 10.12.2003 року у розмірі 436315,00 грн., тобто розмір половини вартості послуг з будівництва, які Позивач, як один із двох інвесторів сплатила на користь Відповідача. 22.11.2024 року представник Позивача звернулася до Відповідача з претензію про досудове врегулювання спору, надіславши вказану претензію поштовим відправленням.\~ Проте вказана претензія не була отримана Відповідачем та повернулася\~ в зв`язку із завершення строку зберігання. З огляду на викладене, розмір пені за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань до Договором за період з 08.01.2024 року по 08.01.2025 року складає 9555288,50 грн., проте враховуючи вимоги розумності та справедливості, а також враховуючи те, що фактично Позивач оплатила половину вартості послуг з будівництва на користь Відповідача, Позивач просить стягнути пеню у розмірі 436315,00 грн. Окрім того, прояв бездіяльності Відповідача, що полягала у невчиненні жодних дій на виконання умов укладеного Договору від 20.08.2019 року, при цьому, отримавши кошти за виконання умов Договору, заподіяло Позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнавала більше чотирьох років поспіль, адже Відповідачем не виконано умови договору, не дотримано строків здачі в експлуатацію об`єкта нерухомого майна та, станом на сьогодні, Позивач залишилася без житлового приміщення для власних потреб та без коштів, які були внесені згідно умов договору на його будівництво, крім того, вона мала обґрунтовані та законні очікування отримати у власність нерухомість відповідно до своїх фінансових вкладень (інвестицій). Позивач відчуває глибоке почуття несправедливості й образи, неможливість реалізації своїх бажань, занепокоєння, стрес, розчарування тривалу невизначеність. Завдану моральну шкоду Позивач оцінює в 50000,00 грн. Посилаючись на приписи матеріального і процесуального права, Позивач просила суд стягнути з Відповідача на її користь пеню за несвоєчасне виконання умов Договору про спільну діяльність №200819 від 20.08.2019 року за період з 08.01.2024 року по 08.01.2025 року у розмірі 436315,00 гривень, моральну шкоду в розмірі 50000,00 гривень та судові витрати по справі. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 17.01.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с. 40). 21.07.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по даній цивільній справі, призначено її до судового розгляду по суті (а.с. 66) У судові засідання Позивач/її представник не з`явилися, до канцелярії суду представником Позивача було подано заяву про розгляд даної справи без участі сторони Позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 51). У всі призначені по даній справі судові засідання представник Відповідача не з`явився, про дату час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 49). Частина поштових відправлень, які було направлено на адресу Відповідача, повернулися до суду з довідками підприємства поштового зв`язку з відмітками «за закінченням зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 50, 55, 60, 69, 74). Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «за закінченням зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). Такий правовий висновок викладено й у постанові Верховного Суду від 13.05.2024 року по справі №755/4829/23. Згідно з ст. ст. 280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 2. Мотивувальна частина. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Зміст спірних правовідносин. 20.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-підприємницька фірма «Біла Вежа», [PERSON] (інвестор 1) та [PERSON] (інвестор 2) укладено договір про спільну діяльність № 200819 (а.с.17-18). Згідно з пп. 1.1.-1.3 договору, він є змішаним, містить елементи інвестиційного договору та договору підряду на будівництво, а також містить усі інші істотні умови, відносно яких, за згодою сторін, досягнуто згоду. Компанія зобов`язується на свій ризик, за кошти інвесторів виконати увесь комплекс робіт по групі зблокованих будинків для довгострокового відпочинку та проживання за адресою: [ADDRESS] , ввести об`єкт в експлуатацію та передати інвестору житлове (ві) приміщення, які визначені сторонами в додатку № 1 до договору. В поняття об`єкт нерухомості, згідно з цим договором, крім самого об`єкту нерухомості входять також системи електропостачання, централізованого теплопостачання, водопостачання та водовідведення, будь-які інженерні та інші комунікації, якими обладнаний об`єкт, що забезпечує можливість використання об`єкту нерухомості за призначенням. Вимоги інвестора щодо об`єкта нерухомості, строки, кошториси будівництва та інші умови визначаються в додатку № 1 до даного договору. Відповідно до п. 3.2. договору оформлення права власності інвестору на об`єкт будівництва здійснюється забудовником до 31.05.2020 за умови виконання інвестором п. 3.1. даного договору, тобто у разі сплати інвестором коштів відповідно до графіка фінансування будівництва, який є додатком № 2. Згідно з п. 4.1. договору запланований термін введення в експлуатацію об`єкта нерухомості разом з усіма видами робіт 31.05.2020 року. За умовами додатку № 1 до даного договору, сторони погодили наступні специфікації об`єкту нерухомості: місце знаходження об`єкту нерухомості: [ADDRESS] , загальна площа об`єкта нерухомості повинна становити 198 кв.м. Попередня вартість площі об`єкта нерухомості на час закінчення виконання будівельних робіт по об`єкту нерухомості (додаток № 1), що планується збудувати становить: 931 290 грн. за 198 кв.м. (а.с. 19). Відповідно до додатку № 2 до даного договору, сума договору про спільну діяльність №200819 від 20.09.2019 становить 931 290 грн., станом на 20.08.2019 по ринковому курсу 37 000 доларів США. Під час підписання договору інвестор сплачує компанії грошові кошти в сумі 629 250 грн. (25 000 доларів США по ринковому курсу на 20.08.2019 25,17 грн.), не пізніше 20.09.2019 - 50 340 грн. (2 000 доларів США), не пізніше 20.10.2019 - 50 340 грн. (2 000 доларів США), не пізніше 20.11.2019 - 50 340 грн. (2 000 доларів США), не пізніше 20.12.2019 - 50 340 грн. (2 000 доларів США), не пізніше 20.01.2020 - 50 340 грн. (2 000 доларів США), а залишок коштів у розмірі 50 340 грн. (2 000 доларів США) та остаточний розрахунок здійснити під час отримання права власності, після підписання оглядового акту приміщення, в якому буде вказана фактична площа об`єкта нерухомості та здачі об`єкта в експлуатацію, але не пізніше 31.05.2020 року (а.с. 20). Додатком № 3 до договору встановлено умови договору: зведення капітальної споруди без підвального приміщення та без обштукатурювання внутрішніх стін та прокладки внутрішніх комунікацій електро-, водопостачання, водовідведення; закриття віконних отворів та зовнішніх фасадних дверних отворів склопакетними конструкціями, тильних дверних отворів-металевими дверима згідно з проектом; підведення до об`єкту будівництва комунікацій електро-, водопостачання, водовідведення, опалення; ремонт території загального користування та облаштування прибудинкової території (а.с. 21). 20.08.2019 [PERSON] та [PERSON] на виконання договору № 200819 від 20.08.2019 сплачено відповідачу 629 250 грн. та в подальшому: 12.09.2019 - 49 600 грн., 07.10.2019 49 220 грн., 06.11.2019 49 440 грн., 18.12.2019 46 940 грн., 17.01.2020 48 180 грн., загалом у розмірі 872 630 грн., що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 22). Представник Позивача 06.12.2023 звертався до відповідача з претензією № 06/12-2 щодо врегулювання спору в добровільному порядку (а.с. 23-24, 25). Вирішуючи дану справу суд керується наступними нормами матеріального та процесуального права України. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). За правилами ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17). Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 Кодексу. Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц. За правилами частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ч. 1 ст. 526 ЦК України. Також ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Неустойкою, (штрафом, пенею), згідно зі статтею 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку, відповідно до статті 550 ЦК України, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (стаття 617 цього Кодексу). Предметом неустойки, згідно зі статтею 551 ЦК України, може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Сплата (передання) неустойки, відповідно до статті 552 ЦК України, не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. За правилами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 883 ЦК України передбачено відповідальність підрядника. Так, підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі. Суми неустойки (пені), сплачені підрядником за порушення строків виконання окремих робіт, повертаються підрядникові у разі закінчення всіх робіт до встановленого договором граничного терміну. Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно з п.7 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»: договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ); робота - діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб п.21 ч.1 ст. 1Закону України «Про захист прав споживачів». споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника п.22 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Згідно з ч.1 та 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди. Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зобов`язання з компенсації моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.12.2022 року по справі № 214/7462/20. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Указаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 05.12.2022 року по справі № 214/7462/20. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 року у справі №752/17832/14-ц, указано, що моральна шкода це страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення стосунків з оточенням, до інших негативних наслідків морального характеру. Суд визначає його залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 року у справі № 216/3521/16-ц. Висновки суду. Щодо позовних вимог про відшкодування майнової шкоди. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». У пункті 8.26. постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) вказано, що «водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах». Судом встановлено та сторонами по справі не спростовано, що Відповідач не виконав належним чином перед Позивачем свої зобов`язання відповідно до договору про спільну діяльність №200819 від 20.08.2019 року. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивача пеню за несвоєчасне виконання умов Договору про спільну діяльність №200819 від 20.08.2019 року за період з 08.01.2024 року по 08.01.2025 року у розмірі 436315,00 гривень, що відповідає розміру половини вартості послуг з будівництва, які Позивач як один із двох інвесторів сплатила на користь Відповідача. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Судом встановлено, що Позивач, у результаті порушення її прав Відповідачем щодо невиконання договору про спільну діяльність, зазнала моральних переживань, які полягали у відчутті негативних емоцій та переживань з приводу порушення її права власності, Доводи Позивача з цього приводу, викладені у позовній заяві та повідомлені суду в ході засідання, є розумними та переконливими, як і розмір заявлених вимог. Разом з цим, визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами розумності, справедливості та співмірності, зважаючи на те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб Позивача, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. За таких умов, суд вважає за доцільне позовні вимоги у цій частині задовольнити частково, стягнувши з Відповідача на користь Позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 гривень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі поданих сторонами доказів. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки Позивач є звільненим від сплати судових витрат на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а його вимоги задоволено повністю, із Відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 4413,15 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial