Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , в якому просить зменшити розмір аліментів, стягуваних з нього на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 22.04.2014, до 1/6 частини його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач вказав,\~що він перебував у цивільному шлюбі з [PERSON] . Від зазначених відносин сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом про народження № 04, в якому його зазначено як батька дитини. Рішенням Кам`янсько-Дніпровського\~районного суду\~Запорізької області\~від22.04.2014 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.03.2014 і до досягнення дитиною повноліття, а такогож стягнуто на користь [PERSON] аліменти на її утримання, як матері з якою проживає дитина до трьох років у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з 03.03.2014 і до досягнення [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. На підставі виконавчого листа № 318/721/14-ц, виданим 22.04.2014 Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області, відкрито виконавче провадження №43831244 з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 03.03.2014 і до повноліття дитини. 24 лютого 2022 року, у зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації в Україну та запровадженням воєнного стану, було оголошено загальну мобілізацію. У лютому\~2023\~року позивач\~був призваний\~до лав\~Збройних Сил\~України для\~виконання обов`язку\~із захисту\~територіальної цілісності\~та суверенітету\~держави. 31 березня 2024 року, під час виконання службових обов`язків, внаслідок ворожого артилерійського обстрілу позивач отримав мінно-вибухову травму, що підтверджується довідкою про обставини травми №4515 від 30.04.2024. В результаті поранення було спричинено важкі тілесні ушкодження, а саме: вогнепальне осколкове краніофаціальне поранення з ушкодженням правого очного яблука, численними \~ \~ \~ \~переломами кісток обличчя, забоєм головного мозку, пошкодженням глотки та ЛОР-органів, втратою правого ока (енуклеація), що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 5120 від 08.04.2024, а також випискою з КП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» № 1275 від 22.04.2024. 08.04.2024 був переведений до КП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни з діагнозом «Вогнепальне осколкове краніофаціальне поранення із вхідним отвором у проекції правої орбіти, травматичною деструкцією правого очного яблука, в/п багатоуламковими переломами верхньої щелепи справа, усіх стінок правої орбіти, передньої стінки лобної пазухи, решітчастого лабіринту, основної кістки, піднебінної кістки. Забій головного мозку І ст. Пошкодження носоглотки та ротоглотки. Металевий осколок у ретрофарингеальному просторі, СПО (31.03.2024). Енукліація правого ока. ЦАГ (01.04.2024). Гіпоплазія правої ХА. СПО (02.04.2024) Видалення стороннього тіла глотки. Стійкий виражений цефалічний, вестібуло-атактичний, аміостатичний синдром. Акубаротравма. Двобічний сальпінгоотит. Вушний шум, де перебував на лікуванні до 22.04.2024, що підтверджується випискою № 1275 від 22.04.2024. Далі в позові вказав, що з 04.09.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у ЦОЗ «АТУЗ». З 30.09.2024 по 03.10.2024 проходив стаціонарне лікування у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується випискою № 6775 від 03.10.2024. З 02.11.2024 по 08.11.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується випискою № 7453 від 08.11.2024. Далі зазначив, що внаслідок отриманої травми, в результаті тяжких тілесних ушкоджень, позивач зазнав непоправної втрати втратив праве око. Упродовж зазначеного періоду переніс декілька хірургічних втручань, а також пройшов протезування правого ока, що підтверджується довідкою ТОВ «Лабораторія очного протезування» від 02.05.2024. Також зазначив, що згідно з витягом рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 244/25/1064/В від 05.03.2025 на підставі діагнозів, а саме: Q11.1- інший вид анофтальму; 111.9- Гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба серця без (застійної) серцевої недостатності; 044.3-хронічний посттравматичний головний біль; М42.12 остеохондроз хребта у дорослих шийний відділ; Т90.5 - наслідки внутрішньочерепної травми; Н90.4-нейросенсорна втрата слуху, одностороння з повним збереженням слухового сприйняття та протилежній стороні. Ускладення основного діагнозу Н52.2-астинматизм; Н52.0-Гіперметропія у зв`язку з чим [PERSON] встановлено II\~групу інвалідності,\~втрата працездатності\~70%, що підтверджується копією витягу МСЕ. Зазначене стало причиною, через яку позивач не має можливості продовжувати сплачувати аліменти в тому розмірі, який призначено рішенням суду. Додатково вказав, що його фізичні можливості обмежені, та він позбавлений можливості працювати, а єдиним джерелом існування стануть соціальні виплати по інвалідності, які досі не призначені. Він змушений утримуватись виключно за рахунок підтримки близьких. Позивач перебуває у стані постійного болю та залежності від медичної допомоги. У таких обставинах сплата аліментів у розмірі 1/4 від усіх видів доходу є для нього дуже складною у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та неможливістю сплачувати аліменти, які були стягнуті по рішенню суду. Тому вважає, що він спроможний сплачувати аліменти в 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до повноліття дитини. Станом на 01.04.2025 має заборгованість зі сплати аліментів, яка становить 284 997,25 грн., з яких 146 573,74 грн. утворились у період з березня 2024 по березень 2025 року включно, саме внаслідок його тяжкого поранення, тривалого лікування, реабілітації та фактичної втрати працездатності. Враховуючи вищенаведене, позивач змушений звернутися до суду з відповідним позовом про зменшення розміру призначених аліментів, з урахуванням відсутності у нього фінансової можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, який визначив суд. Просив, зменшити розмір аліментів, визначених рішенням Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області від 22.04.2014, які стягуються з нього [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до повноліття дитини. Частково звільнити його [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами, яка нарахована у виконавчому провадженні № 43831244 відповідно до виконавчого листа №318/721/14-ц, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за період з березня 2024 року по березень 2025 року включно в розмірі 146 573,74 гривень. Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 07.07.2025 у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін та призначено судове засідання на 23.07.2025, яке було відкладено на 13.08.2025 та 09.09.2025. Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, 13.08.2025 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час і місце повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надавала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлені про час і місце його проведення, будь-яких заяви чи клопотань до суду не скерували. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. ст.\~247,\~280,\~281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно частини 1 та частини 2 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Від зазначених відносин сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією запиту на цифрові копії документів від 27.03.2025, ідентифікатор запиту: 00096060483, актовим записом про народження № 04, в якому позивач зазначений батьком дитини. Місце народження дитини: с. Матвіївка, Вільнянського району Запорізької області, Україна, рнокпп [NUMBER] . Відповідно до\~рішення Кам`янсько-Дніпровського\~районного суду\~Запорізької області\~від 22.04.2014\~з [PERSON] \~стягнуто на\~користь [PERSON] ,\~аліменти на\~утримання сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/4\~частини від\~усіх видів\~заробітку (доходів),\~але не\~менше 30%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно,\~починаючи з\~03.03.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто на користь [PERSON] аліменти на її утримання, як матері з якою проживає дитина до трьох років у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з 03.03.2014 і до досягнення [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. На підставі виконавчого листа № 318/721/14-ц виданого 22.04.2014 Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області, відкрито виконавче провадження №43831244 з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 03.03.2014 до повноліття дитини. 27.07.2019 [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб з гр. [PERSON] , актовий запис № 32, її прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до паспорта громадянина України [NUMBER] виданого органом 2329 від 11.09.2019 [PERSON] народилася [INFO] , має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . 24 лютого 2022 року, у зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації в Україну та запровадженням воєнного стану, було оголошено загальну мобілізацію, що є загальновідомими обставинами, які не підлягають доказуванню (ч. 3 ст. 82 ЦПК України). У лютому 2023 року позивач був призваний до лав Збройних Сил України для виконання обов`язку із захисту територіальної цілісності та суверенітету держави, що підтверджується копією військового квитка серії [NUMBER] , виданим [INFO] від 16.05.2014. 31 березня 2024 року, під час виконання службових обов`язків, внаслідок ворожого артилерійського обстрілу позивач отримав мінно-вибухову травму, що підтверджується копією довідки про обставини травми №4515 від 30.04.2024. В результаті поранення було спричинено важкі тілесні ушкодження, а саме: вогнепальне осколкове краніофаціальне поранення з ушкодженням правого очного яблука, численними \~ \~ \~ \~переломами кісток\~обличчя,\~забоєм головного мозку, пошкодженням глотки та ЛОР-органів, втратою правого ока (енуклеація),що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 5120 від 08.04.2024, а також випискою з КП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» № 1275 від 22.04.2024. 08.04.2024 [PERSON] був переведений до КП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни з діагнозом «Вогнепальне осколкове краніофаціальне поранення із вхідним отвором у проекції правої орбіти, травматичною деструкцією правого очного яблука, в/п багатоуламковими переломами верхньої щелепи справа, усіх стінок правої орбіти, передньої стінки лобної пазухи, решітчастого лабіринту, основної кістки, піднебінної кістки. Забій головного мозку І ст. Пошкодження носоглотки та ротоглотки. Металевий осколок у ретрофарингеальному просторі. СПО (31.03.2024): Енукліація правого ока. ЦАГ (01.04.2024). Гіпоплазія правої ХА. СПО (02.04.2024) видалення стороннього тіла глотки. Стійкий виражений цефалічний, вестібуло-атактичний, аміостатичний синдром. Акубаротравма. Двобічний сальпінгоотит. Вушний шум. В зазначеному госпіталі позивач перебував на лікуванні до 22.04.2024, що підтверджується випискою № 1275 від 22.04.2024. З 04.09.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у ЦОЗ «АТУЗ». З 30.09.2024 по 03.10.2024 [PERSON] проходив стаціонарне лікування у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується випискою № 6775 від 03.10.2024. З 02.11.2024 по 08.11.2024 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується випискою № 7453 від 08.11.2024. Внаслідок отриманої травми, в результаті тяжких тілесних ушкоджень, позивач зазнав непоправної втрати втратив праве око. Упродовж зазначеного періоду [PERSON] переніс декілька хірургічних втручань, а також пройшов протезування правого ока, що підтверджується довідкою ТОВ «Лабораторія очного протезування» від 02.05.2024. Згідно з Витягом рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 244/25/1064/В від 05.03.2025 на підставі діагнозів, а саме: Q11.1- інший вид анофтальму; 111.9 - Гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба серця без (застійної) серцевої недостатності; 044.3-хронічний посттравматичний головний біль; М42.12 -остеохондроз хребта у дорослих шийний відділ; Т90.5- наслідки внутрішньочерепної травми; Н90.4-нейросенсорна втрата слуху, одностороння з повним збереженням слухового сприйняття та протилежній стороні. У складення основного діагнозу Н52.2-астинматизм; Н52.0-Гіперметропія, у зв`язку з чим [PERSON] встановлено II групу інвалідності, втрата працездатності 70%. Також судом встановлено, що фізичні можливості позивача обмежені, та він позбавлений можливості працювати, а єдиним джерелом існування стануть соціальні виплати по інвалідності, які досі не призначені. За таких обставинах сплата аліментів у розмірі 1/4 від усіх видів доходу є для позивача дуже ускладненою у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та неможливістю сплачувати аліменти, які були стягнуті за рішенням суду. Станом на 01.04.2025 за позивачем обліковується заборгованість зі сплати аліментів, яка становить 284 997,25 грн., з яких 146 573,74 грн. утворились у період з березня 2024 року по березень 2025 року включно, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів складеного державним виконавцем Центрального ВДВС у місті Запоріжжі ПМУ МЮ (м. Одеса) Ярехою Павлом Володимировичем у ВП № 43831244. З досліджених судом медичних документів вбачається, що заборгованість виникла у період, коли позивач внаслідок тяжкого поранення, тривалого лікування, реабілітації та фактичної втрати працездатності не мав можливості сплачувати аліменти. Таким чином, суд вбачає суттєву зміну як стану здоров`я, так і матеріального стану платника аліментів (позивача), в порівнянні з його станом здоров`я та матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідно до положень ст. 192 СК України, є підставою для зменшення розміру аліментів, які підлягають подальшому стягненню. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок з утримання дітей покладається законом рівною мірою на обох батьків. У СК України ідея юридичної рівності учасників сімейних відносин знайшла яскраве втілення в різних аспектах. Зокрема у ньому послідовно провадиться принцип рівності прав й обов`язків матері й батька з утримання дитини. Сама назва гл. 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Аліменти на утримання дітей стягуються, як правило, з того з батьків, який проживає окремо від дітей.\~ Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. Безумовний характер батьківського обов`язку має різні аспекти свого прояву. Таким чином, утримання дитини є таким же обов`язком і її матері. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили, тому в цій частині позовні вимоги позивача, який просив зменшити розмір аліментів з дня звернення з позовом до суду, задоволенню не підлягають. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини щомісяця, на думку суду, є розумним та не суперечить нормам матеріального права. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з частиною третьою статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно з частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. При цьому частиною другою\~статті 197 СК України\~передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до частини четвертої\~статті 273 ЦПК України\~якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно частини першої\~статті 273 СК України\~якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до пункту 22\~постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року\~суд, у випадках передбачених\~статтею 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Викладене вище повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові №343/860/17 від 21 листопада 2018 року та №344/12158/16-ц від 01 серпня 2018 року. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. При цьому, вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Позивач надав суду докази про наявність у нього тяжкої хвороби та встановлення йому ІІ групи інвалідності, зокрема щодо непоправної втрати правого ока. Таким чином, з огляду на наведені вище обставини суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Позивач перед судом не порушував питання щодо розподілу судових витрат. При цьому, відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відомостей про наявність підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору суду не надано. Відповідно до частини 1 та частини 6 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved