Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 27.06.2014 року. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] . Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] [INFO] , яка наразі мешкає разом з позивачем. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 05.10.2021 року шлюб розірвано. Зазначає, що [PERSON] не підтримує зі своєю дитиною [PERSON] жодних стосунків, не приймає участі у її вихованні, не цікавиться її життям та здоров`ям, рівнем навчання, не надає матеріальної допомоги, аліменти також не сплачує. Вказує, що вона самостійно утримує їх спільну з відповідачем доньку, одноосібно займається її вихованням та розвитком. Вважає, що наявні всі законні обставини для позбавлення відповідача відносно його дитини батьківських прав. Ухвалою суду від 06.05.2024 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження із призначення підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 17.07.2024 року виключено третю особу Службу у справах дітей по Шевченківському раону Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради зі складу осіб, які беруть участь у справі. Також вказаною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради. Ухвалою суду від 04.11.2024 року виключено третю особу Службу у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради зі складу осіб, які беруть участь у справі. Також вказаною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей Полтавської обласної військової адміністрації. Ухвалою суду від 29.01.2025 року виключено третю особу Службу у справах дітей Полтавської обласної військової адміністрації зі складу осіб, які беруть участь у справі. Також вказаною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної ради у м. Полтаві. Ухвалою суду від 18.03.2025 року витребувано зі Служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної ради у м. Полтаві висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно дитини [PERSON] , [INFO] та закрито підготовче провадження у справі і справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, від представника надійшла заява про слухання справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду висновок та заяву про розгляд справи за його відстуністю. Суд, з`ясувавши обставини справи, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Цей факт підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.11.2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 05.10.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.02.2024 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Як встановлено матеріалами справи, дитина [PERSON] проживає разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] . що підтверджується довідками про взяття на облік ВПО №1602-5001257280 та №1602-5001257261 від 21.04.2022 року . Позивач та її представник посилаються на те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини та всіма своїми діями демонструє небажання приймати участь у вихованні дитини. Не спілкується з дитиною та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Крім того, не виконує судове рішення про стягнення з нього аліментів. Ці обставини підтверджуються наступними доказами. Постановою про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] від 06.06.2023 року на підставі судового наказу №638/5324/21 від 21.10.2021 року та розрахунком заборгованості [NUMBER] згідно якого [PERSON] не сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] з квітня 2021 року по грудень 2023 року, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 37530,00 грн. Згідно довідки наданої завідувачем КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №27 від 29.06.2021 року №01-36/69, [PERSON] , [INFO] відвідує даний заклад з 01.09.2020 р. по теперішній час. За даний період батько [PERSON] не з`являвся, життям дитини не цікавився. Відповідно до довідки наданої КНП «Міська дитяча поліклініка №4» ХМР від 21.07.2021 року, [PERSON] знаходиться на обліку в КНП «МДП №4» ХМР та відвідує заклад разом з матір`ю. Частиною 4 ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку №115 від 24.06.2025 року, наданого виконавчим комітетом Подільської районного у м. Полтаві ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст.6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ст.ст.3,9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка відповідно до ст.9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ст.164 СК України батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п 16 ППВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання ними своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових, електронних доказів, висновків експертів, показань свідків. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до висновку що [PERSON] свідомо нехтує своїми обов`язками стосовно свого сина та ухиляється від їх виконання по вихованню дитини, а тому, враховуючи якнайкращі інтереси дитини, вважає за необхідне позбавити його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Даний висновок суду ґрунтується на зібраних у справі доказах, наведених вище. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, ст.ст.141, 150, 164, 166, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ППВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved