Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами №2113155260971 та №2113154904296 від 11.05.2021 року, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 100752,44 грн. В обґрунтування позову ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» посилається на те, що 11.05.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг №2113155260971, згідно з яким товариство надало відповідачу кредит в сумі 4100 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі, вказаному у п. 1.4 договору. 11.05.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] також було укладено договір №2113154904296, згідно з яким товариство надало відповідачу кредит в сумі 4500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. ТОВ «Служба миттєвого кредитування» свої зобов`язання за договорами виконало, надавши позичальнику кредитні кошти, згідно умов договорів, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до якого останнє набуло право вимоги до позичальників, в тому числі до [PERSON] 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» було укладено договір відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого останнє набуло право вимоги до позичальників, в тому числі до [PERSON] . Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду. 12.03.2025 року ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. 10.06.2025 року представником відповідача Галай А.В. надано суду пояснення по справі, відповідно до якого сторона відповідача частково визнає позов, а саме: за договором №2113155260971 від 11.05.2021 року на суму 5412 грн., яка складається з 4100грн. сума отриманого кредиту та 1312 грн. процентів за користування кредитом протягом 16 днів з 11.05.2021 по 26.05.2021 року; за договором №213154904296 від 11.05.2021 року 5940 грн., яка складається з 4500 грн. тіла кредиту та 1440 грн. процентів за користування кредитом протягом 16 днів з 11.05.2021 по 26.05.2021 року. Крім, того вважає, що заявлена сума стягнення витрат на правничу допомогу завищена, оскільки справа є справою невеликої складності, підготовка до справи не вимагала великого обсягу юридичної й технічної роботи. 13.06.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якого сторона позивача не погодження з доводами відповідача, наведеними у відзиві на позовну заяву. Вважає, що строк визначений п.1.3 договорів встановлює орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів, а граничний строк кредитування визначений п.1.9 договорів і становить 1 рік, що також відображено в Заяві-анкеті. Отже нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування. Представник позивача Бацюк О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача Галай А.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, надавши пояснення аналогічні тим, що містять у письмових поясненнях від 10.06.2025 року. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 11.05.2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансових послуг №2113155260971 «Стандартний», згідно якого відповідачу надано кредит без конкретної мети, на суму яка погоджується сторонами в заяві-анкеті та складає 4100грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором L6, який було на номер мобільного телефону зазначений позивачем у анкеті-заявці. Відповідно до п.1.9 Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) 1 рік. Пунктом 1.2 Договору передбачено, що кредит надається на строк, зазначений у заяві анкеті та графіку платежів, який є додатком до договору та є невід`ємною його частиною. Відповідно до п.1.3 орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Згідно п. 1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) \~ \~ \~ \~2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) \~ \~ \~ \~починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) \~ \~ \~ \~починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) \~ \~ \~ \~починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) \~ \~ \~ \~тип процентної ставки фіксована. Як вбачається з графіку платежів який є додатком № 2 до Кредитного договору, сума кредиту становить 4100 грн., проценти за користування кредитом 1312грн. Згідно паспорту споживчого кредиту: - сума кредиту 4100 грн., строк кредитування 16 днів, загальні витрати за кредитом 1312 грн.+164 грн. (комісія). На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 4100 грн. Дана обставина підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей фор пей» (копія додається), згідно якого на підставі укладеного між товариством і ТОВ ФК «Вей фор пей» договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ ФК «Вей фор пей» 11.05.2021 здійснено 1 переказ грошових коштів на карту, яка належить позичальнику, у сумі 4100 грн та не заперечується стороною відповідача. Крім того, 11.05.2021 ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансових послуг №2113154904296 «Стандартний», згідно якого відповідачу надано кредит без конкретної мети, на суму яка погоджується сторонами в заяві-анкеті та складає 4500грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором L4, який було на номер мобільного телефону зазначений позивачем у анкеті-заявці. Пунктом 1.2 Договору передбачено, що кредит надається на строк, зазначений у заяві анкеті та графіку платежів, який є додатком до договору та є невід`ємною його частиною. Відповідно до п.1.3 орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Згідно п. 1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) \~ \~ \~ \~2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) \~ \~ \~ \~починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) \~ \~ \~ \~починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) \~ \~ \~ \~починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) \~ \~ \~ \~тип процентної ставки фіксована. Як вбачається з графіку платежів який є додатком № 2 до Кредитного договору, сума кредиту становить 4500 грн., проценти за користування кредитом 1440 грн. Згідно паспорту споживчого кредиту: - сума кредиту 4500 грн., строк кредитування 16 днів, загальні витрати за кредитом 1440 грн.+630 грн. (комісія). На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 4500 грн. Дана обставина підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей фор пей» (копія додається), згідно якого на підставі укладеного між товариством і ТОВ ФК «Вей фор пей» договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ ФК «Вей фор пей» 11.05.2021 здійснено 1 переказ грошових коштів на карту, яка належить позичальнику, у сумі 4100 грн. та не заперечується стороною відповідача. Між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» 01.12.2021 року укладено договір факторингу №1-12, за яким відступлено права вимоги, зокрема за договорами укладеними із відповідачем. В подальшому, між ТОВ «Вердикт Капітал» і ТОВ «Коллект Центр» 10.01.2023 укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, що підтверджується реєстром боржників і актом приймання-передачі. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги за договорами №2113155260971 та №2113154904296 від 11.05.2021 року до відповідача [PERSON] . Відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на день подання позовної за ним утворилась заборгованість: -за договором №2113155260971 від 11.05.2021 року у розмірі 79165,67 грн., з них: 4100 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 75065,67 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, проте враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 48033,14 грн., з яких 4100 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 43933,14 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги: -за договором №2113154904296 від 11.05.2021 року у розмірі 86889,15 грн., з них: 4500 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 82389,15 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, проте враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 52719,30 грн., з яких 4500 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 48219,30 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 525\~ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1ст. 516 ЦК України). Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, які підтверджують наявність наявність договірних відносин між сторонами. Водночас суд критично оцінює розмір заборгованості, яку позивач просить стягнути, а саме в частині вимог позивача про стягнення заборгованості по відсотках. Так, згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом. У таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. Зазначене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18, від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц. Відповідно до умов договорів №2113155260971 та №2113154904296 від 11.05.2021 року, відповідач отримав грошові кошти у розмірі 4100 грн. та 4500 грн. відповідно, строком на 16 днів. Згідно додатків № 2 до договорів, які є невід`ємною частиною до договорів, сума нарахованих процентів за користування коштами складає 1312 грн. та 1440 грн. відповідно, загальна вартість кредитів становить 5412 грн. та 5940 грн. відповідно. У п. 1.2. договорів вказано, що кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів. Згідно цих документів строк кредитування становить 16 днів, а не 365 днів, як помилково зазначає позивач. У п.1.3 договорів зафіксовано, що у разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих відсотків. Суд дійшов висновку, враховуючи умови договорів, що строк кредитування може продовжуватись кожні 16 днів, якщо боржник буде вчасно в останній день кредитування сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, але не більше року. Тобто 365 днів це період, у межах якого може бути продовжено строк кредитування. Позивачем не надано доказів, що відповідач сплачував проценти за користування кредитом, а отже що цей строк продовжувався. Таким чином, не підлягає задоволенню стягнення відсотків з відповідача, нарахування яких виходить з межі строку кредитування (16 днів), оскільки позивачем не доведено правомірності нарахування таких відсотків. З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, беручи до уваги, що відповідач істотно порушив умови укладених ним кредитних договорів, у встановленому порядку та строки не погашав кредити та проценти за користування ними, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме: -за договором №2113155260971 від 11.05.2025 року підлягає стягненню заборгованість у розмірі 5412 грн., яка складається з 4100 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1312 грн. заборгованість за процентами, нараховані за 16 днів користування кредитом; -за договором №2113154904296 від 11.05.2025 року підлягає стягненню заборгованість у розмірі 5940 грн., яка складається з 4500 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1440 грн. заборгованість за процентами, нараховані за 16 днів користування кредитом; У задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи . До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу. Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн, який підлягає відшкодуванню відповідачем з урахуванням приписів ст.141 ЦПК України. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Доля цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує те, що дана цивільна справа є малозначною, всі обставини по цій справі були встановленні в судовому порядку. Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Згідно частин 2, 3, ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Нормами ЦПК України передбачено співмірність гонорару адвоката, тобто заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Гонорар адвоката має бути розумним з урахуванням витраченого адвокатом часу. Витрати мають бути обґрунтованими, документи, що підтверджують витрати, мають бути складені належним чином. Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Для подання даної позовної заяви, позивач звернувся за правовою допомогою до адвокатського об`єднання АО «Лігал Ассістанс», з яким укладено відповідний договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024, у відповідності до умов якого, погодили надання наступних правових (юридичних) послуг, а саме, супровід примусового стягнення заборгованості з [PERSON] . Із заявки на надання юридичної допомоги №506 від 01.01.2025 та витягу з акту №3 про надання юридичної допомоги від 31.01.2025 року встановлено, що на надання усної консультації та вивчення документів витрачено 2 години вартістю 4000 грн., на складання позовної заяви про стягнення боргу витрачено 4 години вартістю 12000 грн., а всього 16000 грн. Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи об`єм та характер наданих послуг, їх складність, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16000 грн. не відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи, сталою правовою позицією і безумовно є завищеними, тому вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідача в користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн., при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з вимог ч.4 ст.137 ЦПК України. Вказана сума на думку суду є об`єктивно обґрунтованою, доказів протилежного відповідачем не надано. На підставі викладеного та

Outcome: partial