Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.07.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №6819579 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022 року та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 9000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Строк кредиту 360 днів, з терміном повернення\~ 25.06.2024 зі сплатою відсотків 1,99% в день. Відповідач умови договору не виконав і має заборгованість по кредитному договору у розмірі 30\~312,90 грн., яка складає 9000 грн. - заборгованість за тілом кредита; 15 939,90 грн. - заборгованість за процентами; 5 373 заборгованість за процентами за 30 календарних днів. 27.05.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. 25.11.2024 рішенням №251124/1 змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Капітал». Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» в розмірі 30\~312,90 грн., яку позивач прохає суд стягнути із відповідача, а також\~ стягнути з відповідача понесені судові витрати та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Представник позивача в позовній заяві просив розглянути справу за відсутності представника, проти винесення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання 15.07.2025 та 08.09.2025 не з`явився, був повідомлений належним чином, за адресою зазначеною в позовній заяві та шляхом оголошення на сайті «Судова влада України», про причини неявки суду не повідомив. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст.\~526,\~527,\~530,\~611,\~651,\~1048,\~1050,\~1054 ЦК України. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Судом встановлено, що 01.07.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №6819579 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022 року та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 9000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Строк кредиту 360 днів, з терміном поверненням\~ 25.06.2024 зі сплатою відсотків 1,99% в день. Відповідач умови договору не виконав і має заборгованість по кредитному договору у розмірі 30\~312,90 грн., яка складає 9000 грн. - заборгованість за тілом кредита; 15 939,90 грн. - заборгованість за процентами; 5 373 заборгованість за процентами за 30 календарних днів. 27.05.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. 25.11.2024 рішенням №251124/1 змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Капітал». Згідно п.1.1 Договору Факторингу, за цим договором позивач (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» (Клієнта) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2. Договору Факторингу, перехід від Клієнта (ТОВ «Авентус Україна») до Фактора (позивача) вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами, скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників\~підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора право вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Із матеріалів\~справи вбачається,\~що відповідно\~до підписаного\~між ТОВ\~«Авентус Україна»\~та ТОВ\~«ФК «Фінтраст\~Україна» Акту\~прийому-передачі\~Реєстру Боржників\~від 27.05.2024\~року та Витягу з Реєстру Боржників\~ Додаток №1 до Договору Факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 року, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 30\~312,90 грн. Згідно\~ ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог\~ст.525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України\~встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно\~ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На момент звернення позивача до суду та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог\~ ст.1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Отже, відповідач істотно порушив умови кредитного договору, ст.\~526,\~527,\~530,\~1048,\~1050,\~1054 ЦК України\~не повернув суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов слід задовольнити. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором №6819579 від 01.07.2023 року в розмірі 30\~312,90 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі №372/1010/16-ц. В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 10 000 грн. підтверджується договором про надання правничої допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024 року, актом №7795 від 10.12.2024 р. прийому передачі виконаних робіт згідно Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 р. Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. А тому, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 4000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до п. 1 ч.2\~ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2422,40 грн. сплаченого судового збору, а також витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн.

Outcome: approved