Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за договором №509602-КС-001 про надання кредиту від 11.09.2024 у сумі 81\~360,00 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 24\~000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах 40\~560,00 грн., суми заборгованості по штрафам 12\~000,00 грн., суми прострочених платежів за комісією 4\~800,00 грн. та витрати на сплату судового збору в сумі 2\~422,40 грн. У обґрунтування вимог позивач зазначив, що 11.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір №509602-КС-001 про надання кредиту. ТОВ «Бізнес Позика» 11.09.2024 направлено [PERSON] пропозицію (оферту) про укладення Договору №509602-КС-001 про надання кредиту. 11.09.2024 [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №509602-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало відповідачу грошові кошти у сумі 24\~000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] . Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у Боржника станом на 28.05.2025 утворилась заборгованість за Договором №509602-КС-001 про надання кредиту в сумі 81\~360,00 грн., що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 24\~000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах 40\~560,00 грн; суми прострочених платежів по штрафам 12\~000,00 грн.; суми прострочених платежів за комісією 4\~800,00 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 червня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 17 липня 2025 року. 17 липня 2025 року судове засідання відкладено на 08 вересня 2025 року за клопотанням відповідача. Представник позивача до судового засідання не з`явилася, у позовній заяві зазначає зазначив про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов, проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом надіслання рекомендованих поштових повідомлень на зареєстроване місце проживання та СМС-повідомлень, про наявність поважних причин неявки до судового засідання не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, зустрічний позов до суду не пред`явила. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд зазначає таке. Судом встановлено, що 11.09.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» (далі Кредитодавець) та [PERSON] (далі Позичальник) було укладено договір №509602-КС-001 про надання кредиту, відповідно до якого Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти у сумі 24\~000,00 грн., а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.п. 2.3., 2.4., 2.5., 2.6., 2.7., 2.8., 2.9., 2.10, 2.11. Договору строк кредиту становить 24 тижні; процентна ставка в день 1%, фіксована; комісія за видачу кредиту 4\~800,00 грн.; загальний розмір наданого кредиту 24\~000,00 грн.; строк дії договору до 26.02.2025; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 58\~973,82 грн.; орієнтовна реальна річна процентна ставка 6\~669,21 процентів; денна процентна ставка 0,86 процентів. Згідно п. 2.13. Договору дата повернення кредиту 26.02.2025. Згідно анкети клієнта [PERSON] зазначив номер банківської картки для перерахунку коштів [NUMBER] . З підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, наданого ТОВ «Профітгід», вбачається, що 11.09.2024 на картку № [NUMBER] зараховано 24\~000,00 грн., призначення платежу: «Перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. №509602-КС-001 від 11.09.2024 Без ПДВ». Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №509602-КС-001 від 11.09.2024 станом на 11.09.2024 складає 81\~360,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом 24\~000,00 грн., заборгованість по відсотках 40\~560,00 грн. за період з 11.09.2024 по 26.02.2025 (нарахування відсотків припинено з 26.02.2025), тобто в межах строку дії договору, заборгованість по комісії 4\~800,00 грн., заборгованість по штрафам 12\~000,00 грн. Указаний розмір заборгованості відображено також у довідці про стан заборгованості, наданій ТОВ «Бізнес Позика». Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627\~ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Статтею 1054\~ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З розрахунку суми боргу вбачається, що відповідач не вчиняла дій щодо погашення заборгованості за сумою кредиту. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту у сумі 24\~000,00 грн. та заборгованість за відсотками у сумі 40\~560,00 грн., які нараховані згідно умов договору. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення суми прострочених платежів за комісією у сумі 4\~800,00 грн. Розглядаючи указану вимогу, суд зазначає наступне. Як було встановлено судом, п. 2.5. Договору про видачу кредиту визначено сплату комісії за надання кредиту сумі 4\~800,00 грн., яка нараховується одноразово при видачі кредиту. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10 січня 2024 року, справа №727/5461/23, провадження №61-17096св23. Судом установлено, що умовами Договору про надання кредиту №509602-КС-001 від 11.09.2024 визначено сплату комісії, пов`язану з наданням кредиту, у сумі 4\~800,00 грн. (п. 2.5. Договору). При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу, та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо сплати комісії за надання кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням викладеного, позовна вимога про стягнення комісії в сумі 4\~800,00 грн. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Що стосується вимоги позивача про стягнення заборгованості по штрафам у сумі 12\~000,00 грн., суд зазначає таке. Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, та діє на день розгляду справи. Згідно п. 18 Прикінцевих та\~Перехідних положень\~ЦК України\~уперіод дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Ураховуючи те, що на момент укладення договору та розгляду цієї справи згідно Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на території України діє воєнний стан, на підставі п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України позивач не мав права нараховувати відповідачу пеню, отже заборгованість за пенею у сумі 12\~000,00 грн. необґрунтована, а тому вимога щодо її стягнення задоволенню не підлягає. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором №509602-КС-001 про надання кредиту від 11.09.2024 у сумі 64\~560,00 грн., з яких 24\~000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 40\~560,00 грн. заборгованість за відсотками. У решті частині позовних вимог слід відмовити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом задоволено позовні вимоги у сумі 64\~560,00 грн., що становить 79,35% позовної вимоги, а отже з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 1\~922,17 грн.

Outcome: partial