Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

У травні 2025 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідачка) про стягнення суми за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 23.02.2019 по 23.02.2022, а саме: інфляційних втрат в розмірі 88 700,51 грн та трьох процентів річних в розмірі 36 574,89 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27.11.2012 з [PERSON] на користь АТ «Мегабанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором, судові витрати та збір за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в загальному розмірі 407 466,72 грн, яке відповідачка не виконала. 28.03.2023 між АТ «Мегабанк» та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги, на підставі якого позивач набув право вимоги до відповідачки на суму заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 01.09.2023 замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання вищевказаного рішення суду. Отже у зв`язку з невиконанням рішення суду позивач як правонаступник АТ «Мегабанк» має право на одержання з відповідачки інфляційних втрат та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України. Ухвалою суду від 19.05.2025 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. З огляду на вжиття судом всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання відповідачем в установлений судом строк відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до положень частини восьмої статті 178 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 27.11.2012 Шевченківський районний суд м. Києва ухвалив рішення у цивільній справі № 2-2957/11 про стягнення з поручителя [PERSON] на користь АТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором від 26.03.2008 № 1в01-п/2008 (позичальник - [PERSON] ) в розмірі 405 646,72 грн, судових витрат в розмірі 1 700 грн та 120 грн збору за інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи, а усього 407 466,72 грн. Рішення суду набрало законної сили та за ним було видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (виконавче провадження № 52418576). 28.03.2023 між АТ «Мегабанк» (банком) та [PERSON] (новим кредитором) укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, відповідно до умов якого банк відступив шляхом продажу новому кредитору належні банку права вимоги до позичальників та\\або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором від 26.03.2008 № 1в01-п/2008 на загальну суму 407 466,72 грн. Згідно з умовами, визначеними пунктом 2.2. цього договору, новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1. цього договору, набуває наступні права кредитора за основними договорами: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами щодо сплати боржниками грошових коштів у сумах, вказаних у Додатку №1 до цього договору, та визначених на момент набуття новим кредитором права вимоги, включаючи право вимагати сплати нарахованих і не сплачених на момент набуття права вимоги процентів у розмірах, вказаних у Додатку №1 до цього договору, право вимагати сплати нарахованих і не сплачених на момент набуття права вимоги штрафних санкцій, неустойок (штрафів, пеней), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань у випадках та на умовах, встановлених основними договорами. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у додатку №1 до цього договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора відповідно до цього договору у обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги. До нового кредитора не переходить права на нарахування процентів за користування боржниками кредитними коштами та права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надані банку відповідно до умов основних договорів. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.09.2023 здійснено заміну первісного стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду у цивільній справі № 2-2957/11 його правонаступником [PERSON] . На підставі цієї ухвали державний виконавець виніс постанову від 18.12.2023 про заміну сторони виконавчого провадження. З пояснення позивача убачається, що рішення суду відповідачка не виконала. Відповідно до положень частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (частина п`ята статті 11 ЦК України). Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, визначених статтею 526 цього Кодексу, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України). Норма частини першої статті 598 ЦК України встановлює правило щодо можливості припинення зобов`язання частково або у повному обсязі на підставі договору або закону. Загальною законною підставою припинення зобов`язання є його виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). У разі порушення зобов`язання, тобто його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом (статті 610, 611 ЦК України). Наслідки порушення грошового зобов`язання визначені нормою частини другої статті 625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до положень цивільного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Згідно зі статтями 513, 514, 516 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Аналіз наведених нормативних положень дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові, яке допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом, та відбувається на підставі укладеного між ними правочину (договору). З огляду на юридичну природу правочинів щодо відступлення права вимоги на них поширюється загальновизнане правило цивільного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet» (ніхто не може передати більше прав, ніж має сам). За загальним правилом договір набирає чинності з моменту його укладення, проте сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення (частини друга, третя статті 631 ЦК України). Строк чинності договору обумовлює і строк чинності зобов`язання, що виникло з цього договору, а відтак але лише з моменту набрання чинності договором щодо заміни кредитора у зобов`язанні новий кредитор набуває право вимоги до боржника у вказаному зобов`язанні, у тому числі і право на отримання гарантій належного виконання грошового зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. У спірних правовідносинах позивач набув право вимоги до відповідачки на підставі договору, що був укладений 28.03.2023, при цьому зазначений договір не містить умови про його застосування до відносин, які виникли до його укладення. Отже ураховуючи, що предметом позову є вимоги нового кредитора про стягнення з боржника втрат від інфляції та трьох процентів, нарахованих до набрання чинності договором щодо заміни кредитора у зобов`язанні, суд відмовляє у задоволенні позову за очевидною безпідставністю вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed