Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

В липні 2025 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Павлюк С.О. звернулась через «Електронний суд» до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на її користь, визначений рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.03.2023 у цивільній справі №\~489/2861/22 на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 2\~500,0 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону на частку від заробітку (доходу) в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення донькою повноліття, з дня набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог посилалась\~на те,\~що сторони\~перебували у\~шлюбі,\~вона та\~відповідач є\~батьками малолітньої\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Згідно рішення\~Ленінського районного\~суду м.\~Миколаєва від\~14.03.2023\~у цивільній\~справі №\~489/2861/22\~з відповідача\~на користь\~позивача на\~утримання доньки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~стягнуто аліменти\~у твердій\~грошовій сумі\~в розмірі\~2\~500,00\~грн.\~щомісячно з\~індексацією відповідно\~до закону,\~починаючи з\~13.10.2022\~і до\~досягнення дитиною\~повноліття. 12.06.2025 позивач звернулась до Інгульського ВДВС із заявою про примусове виконання рішення суду. З часу призначення аліментів відповідач вказане рішення не виконував, аліменти не сплачував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 35\~933,85 грн. Відповідач повідомив позивача, що перебуває на військовій службі та згідно інформації ПФУ та ДПС на запит відділу відповідач отримує дохід у ВЧ [NUMBER] та ВЧ [NUMBER] . При цьому позивач посилається на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та перебуває на його утриманні, оскільки не працює, виховуючи доньку сторін, [INFO] , в умовах нестабільно працюючого дитячого садка. Посилаючись на те, що станом на день звернення до суду з даним позовом розмір аліментів 2\~500,00 грн. на місяць на утримання дитини сторін є недостатнім, оскільки з часу постановлення рішення витрати на утримання доньки значно зросли, враховуючи, що позивач проходить військову службу, отримуючи стабільний дохід, інших дітей окрім доньки не має, вважає доцільним та обґрунтованим зміну способу стягнення аліментів. Згідно ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 24.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання у справі. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Павлюк С.О. в судове засідання не з`явились. Від представника 05.09.2025 надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, правом на подачу відзиву не скористався. Повідомлення відповідача [PERSON] про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі та судової повістки рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення та смс-повідомленням від суду, яке доставлено 24.07.2025 о 14:14 год. Направлена на його адресою кореспонденція повернута з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.08.2020, який на даний час розірвано, від якого у сторін є донька [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення\~Ленінського районного\~суду м.\~Миколаєва від\~14.03.2023\~у цивільній\~справі №\~489/2861/22\~з відповідача\~на користь\~позивача на\~утримання доньки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~стягнуто аліменти\~у твердій\~грошовій сумі\~в розмірі\~2\~500,00\~грн.\~щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 13.10.2022 і до досягнення дитиною повноліття. 12.06.2025 позивач звернулась до Інгульського ВДВС із заявою про примусове виконання рішення суду, того ж дня Інгульським ВДВС відкрито виконавче провадження (а.с.9,10, 12). 25.03.2023 позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.8). У відповідності до розрахунку Інгульського відділу ДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) станом на 22.07.2025 заборгованість по аліментам у відповідача становить 35\~933,85 грн. (а.с. 15-17). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що її стан з часу стягнення аліментів на утримання дитину не покращився, оскільки вона не працює (а.с.21-22), виховуючи доньку сторін, [INFO] , в умовах нестабільно працюючого дитячого садка, при цьому витрати на утримання дитини зросли Натомість відповідач згідно відповіді ПФУ на запит Інгульського ВДВС отримує дохід у ВЧ [NUMBER] та ВЧ [NUMBER] (а.с.16). Згідно довідки ВЧ [NUMBER] від 23.02.2025 відповідач мобілізований з 13.12.2024 (а.с.16 зворот). Згідно відповіді ДПС України на запит відділу ДВС розмір нарахованого доходу [PERSON] становить від 2\~688,97 грн. до 60\~796,68 грн. у першому квартирі 2025 року (а.с.\~17). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що з часу стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] сума аліментів на утримання дитини в розмірі 2\~500,00 грн. щомісячно суперечить інтересам дитини, цієї суми недостатньо для утримання доньки, забезпечення її потреб. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже як позивач, так і відповідач зобов`язані утримувати своїх дітей. Частина 2 статті 51 Конституції України визначає обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Цей же обов`язок закріплено в статті 180 СК України, за якою на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац 2 частини 3 статті 181 СК України). За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей, зокрема статті 182, 183, 184 СК України, саме про таке застосування цих норм сімейного права визначається у постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на встановлені обставини та надані сторонами докази суд виходить з інтересів та потреб дитини, враховує, що відповідач є працездатною, фізично здоровою особою, що здатна забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і неповнолітньої дитини, є військовослужбовцем за мобілізацією, отримує стабільний дохід, інших утриманців не має. Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає донька сторін, на її утримання, на забезпечення гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказування. Суд визнає, що змінився матеріальний стан відповідача (є військовослужбовцем), змінилися потреби в коштах для утримання і розвитку дитини, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про зміну способу їх стягнення та, відповідно, збільшення їх розміру. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а відповідач є військовослужбовцем та згідно п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» також звільнений від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 968,96 грн., оскільки позов подано через «Електронний суд», необхідно компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved