Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Рішенням суду від 20 серпня 2025 року позовну заяву задоволено, розірвано шлюб, зареєстрований 15 жовтня 2016 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №2134. 23 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» подано заяву представника [PERSON] адвоката Кудрінської Юлії Євгенівни про ухвалення додаткового рішення, у якій заявник просив ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат, яке у зв`язку несправністю технічного обладнання, що унеможливлювало роздрукування заяви (підтверджується актом, затвердженого керівником апарату суду 21.08.2025 року) зареєстровано 26.08.2025 року Ухвалою суду від 27 серпня 2025 року заяву прийнято до розгляду. Встановлено, що розгляд заяви здійснюватиметься без повідомлення сторін. 01 вересня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшли заперечення представника [PERSON] адвоката Костинюка Юрія Дмитровича на заяву про ухвалення додаткового рішення, у якому заявник просив відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі. Будь-яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Щодо суми сплаченого судового збору, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 1\~211,20 гривень. Згідно копії платіжної інструкції від 23 вересня 2023 року №9315-6485-0968-5047, позивачка сплатила в якості судового збору грошову суму у розмірі 1\~073,60 гривень. Також, відповідно до копії платіжної інструкції від 18.04.2025 року №9376-0489-0150-0525, позивачкою сплачено в якості судового збору грошову суму у розмірі 137,60 гривень. Загальний розмір суми сплаченого судового збору склав 1\~211,20 гривень. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з відповідача в порядку розподілу судових витрат підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1\~211,20 гривень. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. У запереченні на заяву про ухвалення додаткового рішення представник [PERSON] зазначає про те, що оскільки позивачкою не заявлялося клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, підстави для розподілу таких витрат відсутні. Зазначене на відповідає дійсності, оскільки, у позовній заяві позивачка просила суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~500,00 гривень. Тобто, звертаючись до суду із позовом позивачка заявила клопотання про розподіл судових витрат. У запереченні заяву про ухвалення додаткового рішення представник [PERSON] вказує, що до заяви не додано доказів понесених витрат та їх розміру. Проте, такі докази містять у додатках до позовної заяви. Так, 18 березня 2025 року між [PERSON] та адвокатом Кудрінською Юлією Євгенівною було укладено договір про надання правової допомоги №18/03-11, за яким виконавець зобов`язався надати замовнику правову допомогу у вигляді надання правової інформації, консультації, роз`яснень з юридичних питань, складання необхідних процесуальних документів та інше, а замовник зобов`язався оплатити надані йому послуги виконавцем. У п.1.1.1. Договору сторони погодили, що сума винагороди становить 10\~500,00 гривень за повний супровід цивільної справи про розірвання шлюбу у Приморському районному суді м. Одеси. На виконання умов зазначеного договору, [PERSON] перерахувала на користь адвоката Кудрінської Юлії Євгенівни грошову суму у розмірі 10\~500,00 гривень, що підтверджується копією виписки по картці від 20.04.2025 року та знімком екрану з додатку інтернет-банкінгу «monobank». У статті 11 ЦПК України вказано, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно ч.ч.5-6 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, у відповідності до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пунктом 3.2\~Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009\~передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір\~обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial