Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

У січні 2025 року Виконавчий комітет Ізюмської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого зазначило, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Батька обох дітей записано згідно ч. 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Діти обліковуються службою у справах дітей Ізюмської міської ради з квітня 2023 року. Родина [PERSON] перебувала під соціальним супроводом Ізюмського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, проте була знята з супроводу за невиконання умов договору. З весни 2024 року [PERSON] разом з дітьми мешкала в родині своєї рідної матері [PERSON] , але з літа 2024 року залишила дітей та пішла жити окремо, продовжуючи вживати алкоголь, наркотичні речовини, вести аморальний спосіб життя. Мати не займається вихованням дітей, не піклується про їхнє життя та здоров`я, не дбає про нормальне самоусвідомлення дітей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не забезпечує дітей фінансово, відсторонилась від виховання дітей, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не намагається виправитися та не виявляє бажання повернути дітей до себе в родину на спільне проживання та виховання. У зв`язку з цим діти, які залишились без батьківського піклування, за наказом начальника служби у справах дітей Ізюмської міської ради вони тимчасово влаштовані в родину рідної бабусі [PERSON] , яка займається вихованням дітей, піклується про них, забезпечуючи потреби онуків, контролює навчальний процес. У 2024 році родину [PERSON] , знову було взято під соціальний супровід з причин неналежного виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей, ведення аморального способу життя, наявності алко-нарко залежності та не приймання участі у розвитку, вихованні та догляду за дітьми. Оскільки діти залишилися на вихованні в родині бабусі, центр проводив роботу та надавав соціальні послуги відповідно до потреб. Мати дітей [PERSON] за період з 17.10.2024 року до теперішнього часу на контакт з центром йти відмовилась, мінімізувати складні життєві обставини наміру не має, на консультації та рекомендації фахівців не реагує. За повідомленням закладу освіти [PERSON] зв`язок з навчальним закладом не підтримує, процесом навчання і успіхами дітей не цікавиться. Класні керівники та вихователі неодноразово мали розмову з матір`ю дітей щодо сумлінного виконання батьківських обов`язків, але на даний час вона уникає контакту з навчальним закладом, постійно ігнорує неодноразові звернення. Діти проживають на даний час з бабусею [PERSON] , яка завжди підтримує зв`язок зі школою, контролює своєчасне відвідування дітьми уроків і виховних занять. Діти забезпечені необхідним шкільним приладдям, засобами для дистанційного навчання. Уроки та виховні заняття без поважних причин не пропускають, домашні завдання виконують вчасно. Бабуся завжди цікавиться досягненнями онуків, постійно підтримує зв`язок з вчителями. За потребою [PERSON] , завжди вчасно реагує на зауваження щодо успішності дітей, приділяє увагу вихованню в них відповідального ставлення до навчання. За інформацією Ізюмського РУП ГУНП [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП невиконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей. Громадянка неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, але ситуація не змінювалась на краще. З огляду на викладене, діючи в якнайкращих інтересах дітей, Виконавчий комітет Ізюмської міської ради просив суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] відзиву на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 18 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22 травня 2025 року закрито підготовче провадження призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача надав заяву, в якій просив справу розглянути за відсутністю позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про судове засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 280 ЦПК України). У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи викладене, оскільки відповідач належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, відзиву на позовну заяву не подала, тому суд, зі згоди позивача, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] від 15.10.2012 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] від 11.06.2015 року (а.с. 6). Відомості про батька [PERSON] та [PERSON] записані згідно ч. 1 статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с. 7-8). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади від 22 лютого 2024 року (а.с. 9). 26 квітня 2023 року фахівцями Ізюмського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді черговий раз було відвідано родину [PERSON] , [INFO] , яка з 06 лютого 2023 року знаходиться під соціальним супроводом в Центрі з причини ухиляння від виконання батьківських обов`язків, аморального способу життя, вживання алкогольних напоїв, відсутність навичок ведення домашнього господарства належним чином та не бажання працевлаштовуватися. Вищезазначена особа проживає разом з неповнолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та співмешканцем - [PERSON] , [INFO] , який є власником домоволодіння, де мешкає родина [PERSON] . Під час візиту встановлено: антисанітарні умови проживання (дуже брудно, наявні ознаки сирості, грибку), скрізь лежали недопалки з під сигарет, пусті пляшки з під алкогольних напоїв, брудні тарілки з запліснявілими залишками їжі стояли на столі, неповнолітні діти були брудні та одягнуті не по сезону. Також, на момент перевірки, в приміщенні, де мешкає родина, знаходився сторонній чоловік, присутність, якого ніхто членів родини пояснити не зміг та з яким гр. [PERSON] та гр. [PERSON] розпивали спиртні напої в присутності дітей. Зі слів сусідів, з якими вдалося поспілкуватися фахівцям Центру, встановлено, що до помешкання за вищезазначеною адресою постійно приходять сторонні люди, знаходячись в нетверезому стані, розпивають спиртні напої з матір`ю неповнолітніх дітей та її співмешканцем, завжди гучно лунає музика до пізньої години і, як наслідок, ці фактори заважають спокою поряд проживаючих мешканців. У гр. [PERSON] відсутні особисті документи (паспорт, індивідуальний податковий номер). На постійні рекомендації зазначеній особі з приводу відновлення документів вона виявляє не бажання у відновленні бо не вважає за потрібне. За результатами відвідування, обстеження і спілкування вжито заходи: взяття під соціальний супровід ІМЦСССДМ родину [PERSON] з приводу складних життєвих обставин в яких опинилася сім`я, з причини ухилення матір`ю гр. [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по відношення до своїх дітей, ведення аморального способу життя, зловживання алкогольними напоями, девіантною поведінкою матері та іншими антисоціальними факторами, що можуть спричинити загрозу здоров`ю дітей для подальшого надання всіх необхідних соціальних послуг відповідно до компетенції ІМІІСССДМ та вимог чинного законодавства. Вказані обставини підтверджуються ПОВІДОМЛЕННЯМ/ІНФОРМАЦІЄЮ про сім`ю/особу, яка перебуває у складних життєвих обставинах, від 27 квітня 2023 року № 01-14/65вс, складеним директором Ізюмського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (а.с. 17). Згідно з Актом обстеження умов проживання від 13 червня 2023 року за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , для дітей не створено належних умов для проживання та виховання. [PERSON] без постільної білизни, в кімнатах брудно, разом з дітьми в кімнатах мешкають маленькі цуценята. Стосунки, традиції в сім`ї відсутні, мати дітьми не займається, діти недоглянуті (а.с. 10). Відповідно до Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 29 серпня 2024 року діти [PERSON] та [PERSON] проживають в родині баби [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). За вказаною адресою для дітей створено окрему кімнату, спільні місця, місця для розвитку та навчання, дітей забезпечено речами, одягом, що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 01.10.2024 (а.с. 11 зворот). Відповідно до листа Ізюмського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 08 січня 2025 року № 01/14/15-ВС Центром постійно проводилася профілактична робота з вищезазначеною родиною з метою підвищення батьківського виховного потенціалу щодо належного ставлення до виховання та догляду за дітьми. [PERSON] були надані соціально-педагогічні послуги, направлені на виявлення та задоволення потреб дітей, соціально-медичні послуги, консультації щодо збереження, підтримки та охорони здоров`я, соціально-економічні послуги щодо задоволення матеріальних інтересів і потреб сім`ї, юридичні послуги - надання консультацій з питань чинного законодавства, інформаційні послуги - надання інформації, необхідної для вирішення складної життєвої ситуації в зазначеній родині, бесіди та консультування стосовно підвищення навичок свідомого ставлення до себе та свого оточення, формування соціально-побутових навичок, збільшення прагнення до саморозвитку та інформування щодо організацій та установ соціальної сфери м. Ізюм. Ізюмський МЦСС проводив роботу із родиною [PERSON] щодо ведення здорового способу життя, відмови від шкідливих звичок, налагодження емоційних контактів між членами сім`ї, формування навичок відповідального батьківства, створення безпечних та комфортних умов для дітей, сприяння у формуванні навичок раціонального використання сімейного бюджету та набуття навичок ведення домашнього господарства. 2023 року було припинено здійснення соціального супроводу сім`ї [PERSON] у зв`язку з не виконанням умов отримувачем соціальних послуг договору про здійснення соціального супроводу з причин: алко-нарко залежність матері неповнолітніх дітей, аморальний спосіб життя, небажання відновлювати особистий документ (паспорт) та працевлаштовуватись, антисанітарні умови проживання родини, занедбаність дітей, не контролювання їх освітнього процесу, присутність сторонніх осіб в нетверезому стані в домоволодінні, в якому мешкає сім`я [PERSON] , що не мають ніякого відношення до родини. В 2024 році родину знову було взято піц соціальний супровід родину [PERSON] у зв`язку з тим, що діти з матір`ю не проживали та знаходились на виховані у бабусі [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , з причини знову ж таки неналежного виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей, веденням аморального способу життя, наявності алко-нарко залежності та неприймання участі у розвитку, вихованні та догляду за дітьми. Центр проводив роботу з бабусею до якої тимчасово були влаштовані діти. [PERSON] (бабусі) та надавалися соціальні послуги відповідно до потреб. [PERSON] (мати) за період з 17.10.2024 року до дня надання інформації на контакт з Центром йти відмовлялась та мінімізувати складні життєві обставини не збиралась, на консультації та рекомендації фахівців не реагувала. Фахівці Центру здійснювали до матері неодноразові виїзди, але поспілкуватися та провести роботу належним чином не було можливим. Діти на постійній основі знаходяться у бабусі [PERSON] , яка займається доглядом та вихованням онуків на належному рівні (а.с. 16). Відповідно до листа від КЗ «Балаклійська спеціальна школа» ХОР від 12 грудня 2024 року № 01-17/335 діти [PERSON] та [PERSON] навчаються у закладі в 6 та 4 класах відповідно. Мати [PERSON] зв`язок з навчальним закладом не підтримує, процесом навчання і успіхами дітей не цікавиться. Класні керівники та вихователі неодноразово мали розмову з матір`ю дітей щодо сумлінного виконання батьківських обов`язків, але на даний час вона уникає контакту з навчальним закладом, постійно ігнорує неодноразові звернення. Діти проживають на даний час з бабусею [PERSON] , яка завжди підтримує зв`язок зі школою, контролює своєчасне відвідування дітьми уроків і виховних занять. [PERSON] і [PERSON] забезпечені необхідним шкільним приладдям, засобами для дистанційного навчання. Уроки та виховні заняття без поважних причин не пропускають, домашні завдання виконують вчасно. Бабуся завжди цікавиться досягненнями онуків, постійно підтримує зв`язок з вчителями. За потребою [PERSON] завжди вчасно реагує на зауваження щодо успішності дітей, приділяє увагу вихованню в них відповідального ставлення до навчання (а.с. 14). Згідно з Висновком оцінки потреб сім`ї від 23 жовтня 2024 року стан задоволення потреб дітей - задовільний. Потреби дітей задовольняє бабуся [PERSON] належним чином (а.с. 13). Відповідно до листа від Ізюмського РУП ГУНП від 19 грудня 2024 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП - невиконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей (а.с. 14 зворот). Відповідно до ч. 5 статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. На виконання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2025 року Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Ізюмської міської ради надав Висновок щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до цього висновку, на комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради Харківської області, яка відбулася 19 березня 2025 року, розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, під час якого встановлено, що [PERSON] нехтує правами дітей, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням, навчанням і розвитком дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не створила належних умов для розвитку їх природних здібностей, не готує їх до самостійного життя та праці. Враховуючи викладене, орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Ізюмської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, вони зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (частини друга та третя статті 150 СК України). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (частини перша, друга та четверта статті 155 СК України). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята-десята статті 7 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає можливість зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце тоді, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 06 вересня 2023 року у справі № 545/560/21. Повторна та тривала нездатність виконувати батьківські обов`язки, нехтування ними, призводить до того, що дитина залишається без батьківського піклування, контролю чи допомоги, необхідних для її фізичного чи психічного благополуччя, а умови та причини нездатності виконувати батьківські обов`язки чи їх нехтування неможливо усунути. На підтвердження цього заявником мають бути надані належні, достовірні та достатні докази. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідно зробити все можливе, щоб зберегти особисті стосунки та, якщо це доречно, відновити сімейні стосунки. У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та поведінки учасників цих правовідносин (постанови від 18 лютого 2021 року у справі № 645/920/19, від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22). На підставі наданих позивачем доказів встановлено, що мати дітей [PERSON] , починаючи з весни 2023 року не належним чином виконує батьківські обов`язки щодо обох дітей, у зв`язку з чим була взята під соціальний супровід центру соціальних служб. Проте уже в 2023 році [PERSON] припинила виконувати умови договору з надання соціальних послуг, а саме вживала алкогольні напої та наркотичні речовини, вела аморальний спосіб життя, антисанітарні умови проживання родини, занедбаність дітей тощо, у зв`язку з чим надання послуг було припинено. З весни 2024 року діти проживають разом з рідною бабою [PERSON] , тоді як [PERSON] не займається вихованням дітей, не бере участі в їх утриманні і взагалі не цікавиться долею дітей. Крім того, наявні в матеріалах справи докази беззаперечно доводять, що створені за місцем проживання відповідача умови не відповідають інтересам дітей та можуть нести небезпеку для їх життя та здоров`я у разі повернення дітей матері. Судом враховано, що [PERSON] всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не надала жодного доказу на спростування того, що вона свідомо ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання дітей, нехтує правами дітей, тоді які ці обставини підтверджені належними та допустимими доказами. Також суд враховує, що тривалий характер такої поведінки відповідача свідчить про наявність в її діях умисної форми вини щодо ухиленні від виконання батьківських обов`язків, оскільки необережність протягом понад 2 років не піддається розумному поясненню в даному випадку. Саме свідоме систематичне тривале небажання відповідача змінити спосіб свого життя, проявити зацікавленість в долі дітей, створити умови для їх проживання, свідчать про наявність її вини в ухиленні від виконання батьківських обов`язків. При цьому відповідачкою не надано доказів наявності у неї непереборних обставин, які б перешкоджали їй належним чином виконувати свої батьківські обов`язки стосовно дітей, зокрема наявності у неї хвороби, проживання на окупованій території, відбування покарання в місцях позбавлення волі тощо. Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON] , не маючи об`єктивних та непереборних обставин, усвідомлено самоусунулася від виховання та утримання дітей, внаслідок чого свідомо протягом тривалого часу, будучи єдиним законним представником дітей [PERSON] та [PERSON] , ухиляється від виконання обов`язків щодо їх виховання, створення безпечних та належних умов забезпечення здобуття дітьми повної загальної середньої освіти. Вказані обставини дають підстави для висновку про наявність підстав, передбачених п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її дітей [PERSON] та [PERSON] . Інших обставин, передбачених ч. 1 ст. 164 СК України, судом не встановлено, оскільки матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів існування цих обставин. Враховуючи фактичні обставини справи, позбавлення [PERSON] буде відповідати якнайкращим інтересам дітей [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Крім того, згідно з частинами першою-другою статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав; поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує зі [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved