Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

Підстава позову (позиція позивача).\~ Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути із [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 360093,63\~грн.; стягнути із [PERSON] на користь позивача судові витрати, понесені в даній справі. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що він є власником автомобіля «Hyundai» реєстраційний номерний знак [NUMBER] . 26 березня 2024 року приблизно 15 год.00 хв. на 617 км автодороги М06 Київ-Чоп, мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення між вантажним автомобілем «SCANIA» реєстраційний номерний знак [NUMBER] із напівпричепом «KRONE» реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобілем «HYUNDAI» реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 лютого 2025 року по справі №456/1947/24 винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди було визнано [PERSON] за ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність Відповідача як власника автомобіля «SCANIA» реєстраційний номерний знак [NUMBER] була застрахована у ПрАТ СК «ПЕРША», Поліс ЕР/215039472. Ліміт відповідальності за Полісом за шкоду завдану майну потерпілого - 160000 гривень. Франшиза - 3200,00 гривень. У зв`язку із цим, на підставі заяви позивача відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ СК «Перша» 17 червня 2024 року здійснила виплату страхового відшкодування за Полісом ЕР/215039472 у розмірі 156800 гривень,тобто у розмірі ліміту. Проте, оскільки розмір матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди значно перевищує ліміт відшкодування за Полісом ЕР/215039472, з метою визначення дійсного розміру шкоди, спричиненої позивачу як власнику автомобіля, ним було організовано проведення його експертного огляду. Спеціалістом-оцінювачем було складено звіт №04-015 з визначення вартості матеріального збитку, спричиненого позивачу як власнику автомобіля, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вартість відновлювального ремонту, спричиненого як власнику автомобіля визначається у розмірі 612243 гривні 55 копійок. В тому числі спеціалістом-оцінювачем було визначено величину втрати товарної вартості яка відповідно до п.1.5 дослідження складає 63466 гривень 10 копійок. Відповідно до рахунків-фактур та актів виконаних робіт, позивачем на відновлення приналежного йому транспортного засобу було витрачено 453427 гривень 53 копійки. Загальний розмір шкоди, спричинений позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини [PERSON] складає 360093 гривні 63 копійки. Розрахунок: 453427,53 93 (фактично витрачені кошти на відновлення транспортного засобу) +63466,10 (втрата товарної вартості автомобіля) = 516893,63 грн - 156800 (виплата страхового відшкодування за лімітом Полісу ЕР/215039472) = 360093 (триста шістдесят тисяч дев`яносто три ) гривні 63 копійки. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. 08.09.2025 представник позивача адвокат Андреєва І.В. подала заяву, в якій просить судове засідання проводити без її участі. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та його представника. Позиція відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення, в яких повідомив, що визнає факт заподіяння шкоди, однак вважає розмір заявленої до відшкодування позивачем шкоди завищеним. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою судді від 13.05.2025 відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.08.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 год. 30 хв. 09.09.2025 року. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5 ЦПК України\~кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1\~ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником транспортного засобу марки Hyundai Santa FE д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 29.07.2021 р. /а.с. 5/. З копії постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі № 456/1947/24 від 18.02.2025 року вбачається, що 26 березня 2024 року о 15.00 год. на а/д Київ Чоп М 06 617 км. водій транспортного засобу «SCANIA R 420» [NUMBER] з напівпричепом «Krone SD» р.н. [NUMBER] [PERSON] під час перестроювання не дав дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Hyundai Santa Fe» р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.10.3 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП /а.с. 6-10/. Вказаною постановою справу про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за\~ст.124 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених\~ст. 38 КУпАП. В той же час, як зазначено в мотивувальній частині постанови, підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях\~ [PERSON] \~складу адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.124 КУпАП, суддя не вбачає. Відповідно до частини шостої\~статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З інформації щодо поліса серії ЕР №215039475 вбачається, що станом на 26.03.2024 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «SCANIA» д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ПрАТ СК «ПЕРША», ліміт за шкоду майну 160 000,00 грн, франшиза 3200,00 грн /а.с. 11/. Зі звіту №04-015 спеціаліста-оцінювача з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Hyundai Santa FE від 30.04.2024 вбачається, що ринкова вартість автомобіля Hyundai Santa FE д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП від 26.03.2024 року без урахування аварійних пошкоджень визначається рівною 1\~503\~293,00 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 612\~243,55 грн; на підставі проведених досліджень шляхом застосування витратного підходу на момент проведення огляду (16.04.2024 року) вартість матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті аварійного пошкодження автомобіля Hyundai Santa FE д.н.з. [NUMBER] становить 675709,65 грн. Згідно з п. 1.4 вказаного звіту, величина втрати товарної вартості, що сталася в результаті пошкодження автомобіля Hyundai Santa FE д.н.з. [NUMBER] , і подальшого його ремонту складає 63\~466,10 грн /а.с. 13-53/. З рахунку-фактури №БА000002450 від 26.04.2024 вбачається, що вартість запчастин до транспортного засобу Hyundai Santa FE д.н.з. [NUMBER] становить 100\~000,00 грн /а.с. 55/. З рахунку-фактури №ИБ000001610 від 26.04.2024 вбачається, що вартість робіт по ремонту транспортного засобу Hyundai Santa FE д.н.з. [NUMBER] становить 353\~427,53 грн /а.с. 56-58/. З акта виконаних робіт №БАЗН0004022 від 27.06.2024, укладеного між Дочірнім підприємством «Базіс авто» та замовником [PERSON] , вбачається, що замовник придбав запчастини до транспортного засобу Hyundai Santa FE д.н.з. [NUMBER] на суму 100\~000,00 грн /а.с. 59-60/. З акта виконаних робіт №ИБЗН0012968 від 27.06.2024, укладеного між ФОП [PERSON] та замовником [PERSON] , вбачається, що замовнику надано перелік робіт щодо ремонту та запчастини до транспортного засобу Hyundai Santa FE д.н.з. [NUMBER] на суму 353\~427,53 грн /а.с. 63-65/. З довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що 17.06.2024 на рахунок [PERSON] надійшло страхове відшкодування згідно страхового акту №TsV26724 у сумі 156800 грн. від SK Persha PRAT /а.с. 67/. Мотиви і доводи суду та застосовані норми права Відповідно до частин першої, третьої\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із частиною першою\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 4, 5\~ст. 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до\~ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Судом встановлено, що постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі № 456/1947/24 від 18.02.2025 року встановлено, що 26 березня 2024 року о 15.00 год. на а/д Київ Чоп М 06 617 км. водій транспортного засобу «SCANIA R 420» [NUMBER] з напівпричепом «Krone SD» р.н. [NUMBER] [PERSON] під час перестроювання не дав дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Hyundai Santa Fe» р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.10.3 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Відповідно до частини першої\~статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як роз`яснено у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно із частинами першою, другою\~статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі\~статтею 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон № 1961-IV), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1. статті 9 Закону № 1961-IV). Згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону № 1961-IV виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.\~Страховик\~здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ).\~Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Згідно зі статтею 28 Закону № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана:\~з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;\~з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;\~з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;\~з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;\~з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;\~з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29\~Закону № 1961-IV). Відповідно до частин першої, другої\~статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил\~статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі\~статтею 1194 ЦК України\~відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. За таких обставин саме особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплати таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц, від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18, від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц, від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17. Верховний Суд у постанові від 4 грудня 2019 року в справі №359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «SCANIA» д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ПрАТ СК «ПЕРША», ліміт за шкоду майну 160 000,00 грн, франшиза 3200,00 грн. ПрАТ СК «Перша» здійснила виплату страхового відшкодування позивачу за полісом ЕР/215039472 у розмірі 156800 гривень, тобто у розмірі ліміту. Однак фактичні витрати позивача на ремонт становили 453\~427,53 грн, що підтверджується рахунками-фактурами №БА000002450 від 26.04.2024, №ИБ000001610 від 26.04.2024 та актами виконаних робіт №БАЗН0004022 від 27.06.2024, №ИБЗН0012968 від 27.06.2024. Окрім того, зі звіту №04-015 від 30.04.2024 вбачається, що величина втрати товарної вартості, що сталася в результаті пошкодження автомобіля Hyundai Santa FE д.н.з. [NUMBER] , і подальшого його ремонту складає 63\~466,10 грн. Вказаний звіт відповідачем не спростований, клопотань про призначення судової експертизи відповідач не заявляв. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Отже, загальний розмір майнової шкоди завданої [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 516\~893,63 грн. (453\~427,53 грн + 63\~466,10 грн). Враховуючи те, що фактичний розмір шкоди (вартість ремонту автомобіля «Hyundai Santa Fe» р.н. [NUMBER] та величина втрати товарної вартості) складає 516\~893,63 грн, а отриманого відшкодування від ПрАТ СК «ПЕРША» у розмірі 156800 грн недостатньо для відновлення пошкодженого майна позивача, то різниця у розмірі 360\~093,63 грн., підлягає відшкодуванню відповідачем [PERSON] . Проаналізувавши встановлені у справі обставини відповідно до наведених правових норм, з урахуванням того, що стороною відповідача не надано жодних доказів на спростування розміру завданої позивачу майнової шкоди, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 3600,94 грн.

Outcome: approved