Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 13.10.2023 року Акціонерне товариство\~Комерційний банк\~«ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 200882,56 грн. посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку не сплачує суму позики. Згідно заяви про зменшення позовних вимог просить стягнути з [PERSON] ( [ADDRESS] ) на користь\~АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА\~КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК\~«ПРИВАТБАНК» \~ заборгованість\~за Договором\~№ HMMOGA0000000001\~від 24.01.2020р.,\~в розмірі\~325233,95\~грн.\~(\~-\~276992,24\~грн.\~-\~заборгованість за\~кредитом (тілом\~кредиту);\~-\~48241,71\~грн.\~-\~заборгованість по\~відсоткам за\~користування кредитом),\~а також судовий збір. 30.09.2024 року до суду з зустрічним позовом звернулася [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про перерахунок заборгованості за кредитним договором та визнання недійсним пункту договору посилаючись на те, що умови та правила кредитування порушують вимоги ЗУ «Про споживче кредитування» так, як всі платежі позичальника спрямовані банком на погашення заборгованості за процентами, що суперечить вимогам ст.19 зазначеного вище Закону, порушення вимог п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині нарахування банком процентів за користування кредитом тому просить суд зобов`язати банк здійснити перерахунок заборгованості за договором про іпотечний кредит, припинити нарахування процентів за користування кредитом, починаючи з 12.03.2022 року і протягом усього часу дії особливого періоду та несення служби [PERSON] . В судовому засіданні було прийнято заяву представника позивача за зустрічним позовом про зміну предмета позову згідно якої просив Прийняти до розгляду змінені позовні вимоги [PERSON] за її зустрічним позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», із врахуванням їх доповнення новою вимогою про визнання недійсним п. 2.5 Договору про іпотечний кредит № HMMOGA0000000001 від 24.01.2020 року, укладеного між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача, підтримала уточнені позовні вимоги, надала суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог та заперечила проти зустрічного позову. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти первісних позовних вимог первісного позову та підтримав вимоги зустрічного, надавши суду пояснення, що відповідають його змісту. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 19.10.2022 року відкрито провадження, справу призначено у підготовче засідання у загальному проваджені. 23.01.2024 року представником відповідача подано відзив на позов у якому заперечуються позовні вимоги. 13.04.2023 року ухвалено заочне рішення по справі. 17.10.2023 року відповідачем подано заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду 01.11.2023 року заочне рішення скасовано, справу призначено у підготовче засідання у загальному проваджені. 02.05.2024 року до суду банком подано заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути 325233,95 грн. заборгованості. 10.09.2024 року відповідачем подано до суду зустрічну позовну заяву. 24.10.2024 року ухвалою суду прийнято та відкрито провадження за зустрічним позовом у загальному провадженні та призначено справу у підготовче засідання. 27.11.2024 року банком подано відзив на зустрічний позов, у якому заперечуються обставини викладені у позові. Ухвалою суду 06.05.2025 року закінчено підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 21.05.2024 року. 29.08.2025 року ухвалено рішення по справі. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Встановлено, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 24.01.2020 року уклали кредитний договір № HMMOGA0000000001. Згідно договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 304547.00 грн. на термін до 25.06.2025 р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в періодсплати, Відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: наддав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № HMMOGA0000000001. В той час як п. 2.5 зазначеного Договору про іпотечний кредит, який просить визнати недійсним позивача визначає загальний порядок розподілу коштів. Згідно п. 2.5 Кредитного договору при надходженні від Позичальника коштів виконання зобов`язань здійснюється в наступній черговості: сплата прострочених відсотків за користування кредитом; сплата простроченої суми кредиту; сплата нарахованих строкових відсотків за користування кредитом; сплата строкової заборгованості за кредитом; сплати неустойки; витрати/збитки. За кредитним договором відповідач станом на 14.09.2022 року має заборгованість - 358235.94 грн., яка складається з наступного:- 267898.24 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); - 90337.70 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; Розрахунок суми заборгованості . Викладені у позовній заяві обставини підтверджуються наступними доказами: розрахунком заборгованості; претензією про неналежне виконання кредитного договору, доказом направлення претензії, копією кредитного договору та додаткової угоди; копією документу, що посвідчує особу відповідача. 4. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав Оцінка аргументів сторін щодо первісного позову. Суд приходить до висновку, що дійсно між сторонами мав місце кредитний договір. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Згідно договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 304547.00 грн. на термін до 25.06.2025 р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Суд вважає,\~що відповідач\~не надавав\~своєчасно банку\~грошові кошти\~для погашення\~заборгованості за\~борговими зобов`язаннями,\~що має\~відображення у\~розрахунку заборгованості\~за договором.\~Таким чином,\~у порушення\~умов кредитного\~договору,\~а також\~ст.ст.\~509,\~526,\~1054\~ЦК України,\~відповідач зобов`язання\~за вказаним\~договором не\~виконав,\~хоча ст.\~629\~ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. Суд вважає, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав ті інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (ст.77 ЦПК України), допустимими (ст.78 ЦПК), достовірними (ст.79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Аналіз наведених вище норм права, встановлені судом обставини справи дають підстави суду дійти висновку, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає змісту порушеного права та буде ефективним інструментом для його відновлення. Таким чином, враховуючи вище зазначене суд приходить до висновку, що достатньо підстав для стягнення з відповідача за первісним позовом боргу у розмірі в розмірі 325233,95 грн. ( - 276992,24 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту);- 48241,71 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом). Оцінка аргументів сторін щодо зустрічного позову. Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц, у якій зазначено, що задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити, щоби обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. А тому такий спосіб захисту є виключно превентивним. Якщо кредитор, який діяв в умовах правової невизначеності, у минулому порушив права особи, яку він вважає боржником, то для останнього ефективним способом захисту буде той, який спрямований на захист порушеного права, а не на превентивний захист інтересу. Тобто звернення з позовом для усунення правової невизначеності, яка існувала у минулому, в означеній ситуації не є ефективним способом захисту. Зокрема, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання. Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора, зокрема про визнання поруки припиненою. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений. Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад, і з тих підстав, що порука припинилася. Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите. У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту. Банк вже ініціював судовий процес про стягнення заборгованості. Доводи зустрічної позовної заяви шляхом доповнення вимог фактично зводяться щодо незгоди з порядком розподілу грошових коштів сплачених на погашення заборгованості. Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів. Також, судом під час розгляду справи та дослідження доказів, не встановлено порушення прав позичальника. Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; боржник на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо його умов та в подальшому договір виконував. Кредитний договір містить повну інформацію щодо умов кредитування, а саме щодо суми та періоду надання кредиту і розміру процентної ставки , порядку надання і погашення кредиту, відповідальності за порушення умов договору. Враховуючи зміст кредитного договору, слід дійти висновку, що позичальник з моменту підписання цього договору була обізнана щодо оплатності наданого кредиту, а також щодо свого обов`язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів, порядку їх сплати та відповідальності за прострочення погашення кредиту. Статтею 18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Позивач посилається на норми ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. А та код на норми ст. 19 Закону України Про споживче кредитування У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. Проте, порядок погашення простроченого платежу не вказує на обмеження прав позичальника оскільки: погашення кредиту здійснюється згідно графіку шляхом сплати ануїтентних пдатежів; погашення боргу відноситься до категорії обов`язку; сплата платежу не у строки та не у повному обсязі є порушенням виконання грошових зобов`язань, що вказує на порушення прав кредитора, а не на обмеження прав споживача; порядок зарахування простроченого платежу не звільняє від обов`язку сплати чи то тіла чи то відсотків. А відтак не може звужувати права. Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності ; по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03.02.2020 у справі 551/1400/16-ц. В даній справі відсутня сукупність зазначених ознак. П. 1 ст. 19 Закону України Про споживче кредитування лише зазначає, що в першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом. Тобто, закон відносить до першої черги як і прострочені проценти, так і прострочений кредит. Не визначаючи при цьому порядку сплати у випадку недостатності суми внесеного платежу чи то на прострочені проценти, чи то на прострочене тіло кредиту. Віднісши до першої черги і прострочені проценти, і прострочений кредит, закон не визначив механізму такого розподілу який би містив імперативні норми щодо порядку розподілу коштів що віднесені до однієї черги. У ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування» мова йде про недостатність суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання. Пунктом 2.5 кредитного договору регулюється загальний порядок розподілу коштів , а не виключно у в випадку прострочення платежу. Зважаючи на викладене суд вважає, що значений пункт договору, не може бути визнаний недійсним. Суд критично оцінює позицію відповідача (позивача) за зустрічним позовом, що між сторонами відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок в частині нарахування банком процентів за користування кредитом) з повернення коштів, а тому поведінка позивача є суперечливою (тобто, потерпіла особа вільно і без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків). Тому суд приходить до висновку, що останній помилково вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення коштів. Отже, при зверненні банку з позовом про стягнення заборгованості за договором, звернення позичальниці із зустрічним позовом не є ефективним способом захисту на думку суду. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що зустрічний позов є необґрунтованим та не підлягає до задоволення. 5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування За приписами 15\~Цивільного кодексу України\~кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 629\~ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 509\~ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною першою статті 1048\~ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 України наслідками порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Свобода договору одна із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України) Згідно вимог ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. В даному випадку норми ст. 534 ЦК України вказують що черговість погашення може бути визначена і договором , і законом . Розмір процентів за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою як і порядок їх погашення, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст.627 ЦК України. Вимогами п. 1 ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що в першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом. 6. Судові витрати Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 3252, 34 грн., сплачені позивачем при зверненні з позовом до суду і відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного та

Outcome: approved