Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

27.06.2025 Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення\~заборгованості, мотивований тим, що 19.12.2021 між відповідачем та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №3342207, згідно з умовами якого відповідач отримав 8000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. ТОВ «Мілоан» та ТОВ \~«ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» відповідно до чинного законодавства України уклали Договір відступлення прав вимоги №26-07/2024 від 26.07.2024, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором № 3342207 від 19.12.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит, відповідач умов кредитного договору не виконав, в результаті чого його заборгованість становить 27600 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8000 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 18000 грн, заборгованість за комісією 1600 грн. Тому просить позов задовольнити. Ухвалою від 23.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. 30.07.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Маняк І.Л. надійшов відзив, з позовними вимогами не погоджується з наступних підстав. [PERSON] невідома юридична особа ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», жодних договірних відносин з позивачем він не мав. Про укладання з ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» договору № 3342207 від 19.12.2021 року, чи будь якого іншого договору, відповідачу нічого невідомо. Яким чином утворилась заборгованість в розмірі 27600,00 грн. відповідачу незрозуміло. Крім того, відповідно до ст.257 ЦК України загальний строк позовної давності становить три роки. З ухвали суду відомо, що на думку позивача заборгованість виникла на підстав договору № 3342207 від 19.12.2021 року. Незважаючи на те, що відповідач не ознайомлений з вказаним договором, можна припустити, що строк позовної давності сплинув. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Також, звертає увагу, що [PERSON] є учасником бойових дій (посвідчення серія [NUMBER] від 26.03.2024 року) та особою з інвалідністю 2 групи внаслідок війни (посвідчення серія [NUMBER] від 02.07.2025 року). Таким чином, незалежно від того, які норми містить договір №3342207 від 19.12.2021 року, позовні вимоги не підлягають задоволенню. 04.08.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Сердійчук Я.Я. надійшла відповідь на відзив, де зазначає наступне. Твердження представника відповідача, щодо позовної давності, представник зазначає, що відповідно до п. 19 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, чинного на момент звернення позивача до суду з позовом, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Враховуючи, що до введення воєнного стану загальний строк позовної давності не минув, на момент звернення позивача до суду з позовом діяв правовий режим воєнного стану, а відповідно, позовна заява подана в межах строку позовної давності. Щодо тверджень позивача про те, що він є військовослужбовцем, а тому звільняється від сплати, в тому числі, відсотків за користування кредитом, то згідно п. 2.8.4.3 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України №40 від 31.01.2024 військовослужбовцям і працівникам Збройних Сил України та членам їх сімей для підтвердження факту перебування на військовій службі (роботі) можуть видаватися довідки за формами 5, 6 (додатки 21, 22) для подання за місцем вимоги. Так, на підтвердження своїх доводів щодо наявності статусу військовослужбовця відповідачем було надано Посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] від 02.07.2025 року. Натомість, належного доказу, яким підтверджується статус військовослужбовця, а саме довідки за Формою 5, відповідачем надано не було. 06.08.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Маняк І.Л. надійшли заперечення на відповідь на відзив, де зазначено, що відповідно до підп. б) пункту 1 абз. 1 пункту 6-2 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» для цілей цього пункту захищеними категоріями, крім інших, є військовослужбовці Збройних Сил України, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби. [PERSON] встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, одержаної під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті, пов`язаної із захистом Батьківщини. Даний факт підтверджується Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 228/25/1158/В від 26.06.2025 року та посвідченням серії [NUMBER] від 02.07.2025 року. Крім того, після ознайомлення з позовною заявою та додатками до неї стало відомо, позовні вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до відповідача ґрунтуються на договорі факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024 року, укладеного між Позивачем та ТОВ «МІЛОАН». В порушення вимог ч.1 ст.18, ч.2 ст.25 Закону України «Про споживче кредитування» ні первинний кредитодавець ТОВ «МІЛОАН», ні новий кредитор ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» не повідомили споживача [PERSON] про перехід права вимоги за договором споживчого кредиту до нового кредитора. Таким чином, жодних договірних відносин між Позивачем та Відповідачем не настало, позовні вимоги є безпідставними 04.08.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Сердійчук Я.Я. надійшли заперечення на письмові пояснення, де представник зазначив, що договори, за якими позивач набув прав вимоги, не оскаржуються в судовому порядку як сторонами договору, так і будь-якими іншими особами, є дійсними, відповідають волі сторін та чинному законодавству. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які спростовують факт переходу прав вимоги та/або будь-які заперечення сторін договору щодо виконання його умов. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом грошової вимоги до Відповідача. Відповідач зазначає, що йому не було повідомлено про відступлення прав вимоги. Разом з тим, повідомлення про заміну кредитора не є обов`язковим при укладанні договорів відступлення прав вимоги. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Також, на підтвердження своїх доводів щодо наявності статусу військовослужбовця відповідачем було надано Посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] від 02.07.2025 року. Натомість, належного доказу, яким підтверджується статус військовослужбовця, а саме довідки за Формою 5, відповідачем надано не було. За таких обставини, враховуючи вищезазначене, представник вважає заявлені ними позовні вимоги повністю обґрунтованими, тоді як стороною відповідача суду не надано належних та допустимих доказів, які б їх спростовували. 21.08.2025 через систему «Електронний суд» представника відповідача - адвоката Маняк І.Л. направив копію довідки військової частини [NUMBER] про обставини травми [PERSON] від 27.10.2022 року № 755. 09.09.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Сердійчук Я.Я. надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що новий кредитор: ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набув право вимоги до відповідача в такому ж самому обсязі, в якому вони були у Кредитодавця. Також відповідач у процесуальних документах зазначає, що він є військовослужбовцем, а тому вважає, що з огляду на цей факт позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за процентами задоволенню не підлягає. З даним фактом позивач не погоджується. Відповідачем до матеріалів справи додано Витяг із наказу командира військової частини [NUMBER] , відповідно до якого 26.02.2022 року [PERSON] було зараховано до списків особового складу військової частини [NUMBER] на всі види забезпечення та останній приступив до виконання службових обов`язків. На підтвердження зазначених обставин відповідач не надає належних та допустимих доказів, які підтверджують, що з 19.12.2021 року до 23.02.2022 року він брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебував безпосередньо в районах та у період здійснення вищезазначених заходів, а з розрахунку заборгованості за кредитним договором, доданого до позовної заяви, вбачається, що нарахування відсотків за договором було здійснено до 24.02.2022 року, тобто до дати, з якої було оголошено воєнний стан. Тому враховуючи вищевикладене, просить позовну заяву ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до [PERSON] про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява, де зазначено, що не заперечує проти розгляду у відсутність представника та відповідача. В задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач уклав з ТОВ «Мілоан» кредитний договір від 19.12.2021 №3342207, за яким отримав кредит 8000 грн. зі строком повернення 18.01.2022. 26.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір відступлення прав вимоги №26-07/2024, у відповідності до якого відбулось відступлення прав вимоги і за кредитним договором від 19.12.2021. З матеріалів справи вбачається, що відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі -27600 грн., яка складається з: 8000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 18000 грн. заборгованість за відсотками; 1600 грн. заборгованість за комісією. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з п. 6.1 кредитного договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан». Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «Мілоан» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ «Мілоан» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником ТОВ «Мілоан» через веб-сайт або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника. За змістом п. 6.3 кредитного договору позичальник, приймаючи пропозицію ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. правилами та графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору; не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору про які він не повідомив ТОВ «Мілоан» (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана ТОВ «Мілоан», в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору. Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору). Згідно п. 7.1 цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відповідно до пунктів 2.3.1, 2.3.2 договору позичальник за наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на пролонгацію строку користування/повернення кредиту на тих самих умовах, на певну кількість днів доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 правил. Для продовження строку користування кредитом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 правил, у тому числі сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Відповідно до додатку №1 до кредитного договору №3342207 від 19.12.2021 заборгованість відповідача за вказаним договором мала бути сплачена 18.01.2022 року в розмірі 13200 грн. з яких: 8000 грн. - кредит, 3600 грн. проценти, 1600 грн. комісія. Факт отримання кредитних коштів в сумі 8000 грн. відповідачем підтверджується квитанцією №1857699886 від 19.12.2021. Таким чином, встановлено, що відповідач прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань, Відповідач не надав суду доказів на спростування вимог позивача чи виконання ним кредитних зобов`язань. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов пілягає частковому задоволенню. Як вбачається з умов пунктів 1.3, 1.4. договору, кредит надається на 30 днів строком до 18.01.2022. Дійсно, відповідно до п.2.3.1 кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору. Проте наведені умови кредитного договору є суперечливими, так як пунктами 1.3, 1.4 цього кредитного договору чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування кредитом 18.01.2022, але не вказано іншої умови, як вказується позивачем: «або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку, передбаченому п. 2.3.1 цього договору». Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Отже, за умовами договору про споживчий кредит №342207 сторони погодили строк його дії до 18.01.2022, тому починаючи із зазначеної дати, кредитодавець не мав права нараховувати проценти за користування кредитом. Тобто, право нараховувати відсотки за укладеним сторонами договором кредиту припинилося зі спливом строку дії договору, а тому нарахування процентів за користування кредитом з цієї дати не відповідає вимогам закону, а відповідно позов в цій частині не підлягає задоволенню. З приводу того, що відповідач є військовослужбовцем суд зазначає наступне. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони України. Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. У частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Окрім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15-ц. У свою чергу Відповідач відноситься до категорії осіб, які мають пільги, встановлені частиною 15 статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки з наданих ним доказів вбачається, що він є військовослужбовцем, призваний на військову службу під час мобілізації, оскільки, згідно з витягом з наказу від 26.02.2022 № 21, відповідач з 26.02.2022 перебуває на військовій службі по мобілізації у військові частині [NUMBER] , що підтверджено належними доказами. Вказані відомості позивачем спростовані не були. З огляду на викладене, cуд приходить до висновку, що відповідач користується пільгами, передбаченими ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», оскільки відповідач надав достатні докази на підтвердження тих обставин, що він має право на звільнення від сплати процентів за користування кредитом, оскільки в період нарахування процентів за користування кредитом він перебуває на військовій службі по мобілізації у Національній гвардії України і є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому має право на звільнення від нарахування процентів за користування кредитом. Разом з тим, суд зауважує, що відповідач не надав доказів того, що на момент укладення Кредитного договору та перерахування йому коштів 19.12.2021, а також протягом строку користування ними він був військовослужбовцем. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне. З врахуванням того, що позов задовольняється частково, то розподіл судових витрат має бути розподілено пропорційно до розміру задоволених вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). Оскільки позов було задоволено у процентному відношенні на 47,83 %, то відповідно і сума стягнення судового збору на користь позивача має бути зменшена на цю різницю, що становить:1158 грн. 63 коп. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 13000 грн 00 коп. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд звертає увагу на те, що при встановленні розміру гонорару за надання професійної правничої допомоги враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу від заявленої представником позивача суми. Беручи до уваги складність справи, час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, який є завищеним, обсяг наданих адвокатом послуг, та те, що справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом даної справи у розмірі 3000 грн 00 коп.

Outcome: partial