Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

позивач ТОВ «СВЕА Фінанс» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № С-204-010348-21-980 від 01.03.2021 року у розмірі 21379,06 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01 березня 2021 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено угоду про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування № С-204-010348-21-980 відповідно до умов якого на момент укладення угоди доступний клієнту ліміт становить 10000 грн., максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн., відсоткова ставка за користування кредитом 48,00% річних. Відповідач взяті на себе зобов`язання порушив. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «СВЕА Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого ТОВ «СВЕА Фінанс» набуло право вимоги до відповідача. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача складає 21379,06 грн. Просить позов задовольнити. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 02.06.2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю на розгляд Залізничного районного суду м. Львова. 24.06.2025 року матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості отримано Залізничним районним судом м. Львова. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.06.2025 року відкрито провадження у справі розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Судом вжито заходів щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи, зокрема, ухвалу суду про відкриття провадження у справі скеровано сторонам, відповідачу із позовною заявою та додатками, за місцем його реєстрації двічі, однак поштові відправлення повернуто суду у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. У встановлений судом строк відзиву на позов відповідач не подав, причин такого не повідомив. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 статті 11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Із вимог ст.\~1048\~ЦК України вбачається, що позичальник зобов`язаний сплачувати відсотки від суми займу щомісячно до дня повернення позики, при відсутності іншої домовленості. У відповідності до ст. 526, 527, 530\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України) Згідно із ст.611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як встановлено судом, 01.03.2021 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено угоду про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування № С-204-010348-21-980 відповідно до умов якого на момент укладення угоди доступний клієнту ліміт становить 10000 грн., максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн., відсоткова ставка за користування кредитом 48,00% річних. Строк дії кредитного ліміту складає 12 місяців з можливістю автоматичної пролонгації згідно з умовами ДКБОФО /а.с.6/. Відповідно до доданої до матеріалів справи довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № С-204-010348-21-980 від 01.03.2021 року розмір заборгованості відповідача станом на 25.07.2023 року у загальному розмірі становить 21379,06 грн., з яких: заборгованість за основним боргом: 9985,71 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 11393,35 грн. /а.с.7/. Згідно з випискою по рахунку [PERSON] відповідач користувався відкритою кредитною лінією шляхом отримання траншу за договором від 01.03.2021 року /а.с.8-11/. Відповідно до ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено Договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого до ТОВ «Росвен Інвест Україна» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № С-204-010348-21-980 від 01.03.2021 року, що підтверджується, зокрема, витягом з реєстру боржників №1 до договору факторингу від 25.07.2023 р. №01.02-31/23 /а.с.12-16, 19, 23/. У подальшому ТОВ «Росвен Інвест Україна» перейменовано на ТОВ «СВЕА Фінанс»./а.с.24/. Таким чином, судом встановлено, що позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № С-204-010348-21-980 від 01.03.2021 року по якому утворилась заборгованість унаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів /Постанова Верховного Суду від 03.04.2019 року, справа №910/9828/17/. Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити, за кредитним договором № С-204-010348-21-980 від 01.03.2021 року слід стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 21379,06 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом 9985,71 грн. та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 11393,35 грн. Відповідно до ч 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, із відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «СВЕА Фінанс» підлягає стягненню понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved