Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача, просить стягнути з нього на її користь пеню за прострочення сплати аліментів по виконавчому листу №442/8859/23, провадження 2/442/236/2024 Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в розмірі 528859,2 грн.. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 березня 2024 року по цивільній справі № 442/8859/23, провадження № 2/442/236/2024, позов задоволено, вирішено стягувати з [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний код: не відомий аліменти на мою, [PERSON] , ідентифікаційний код: [NUMBER] , що проживаю за адресою: [ADDRESS] , користь на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частки від доходу щомісяця але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення ними повноліття, починаючи з 07.12.2023 року. Дрогобицьким ВДВС у Дрогобицькому районі Львівської області ЗМУ МЮ (м.Львів) відкрито виконавче провадження АСВП № 751 12583 щодо примусово виконання виконавчого листа №442/8859/23, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області. З часу ухвалення рішення суду, відповідач не оплачує призначені судовим рішенням аліменти. Внаслідок цього станом на 28.02.2025 року за ним утворилася заборгованість по виплаті мені аліментів на сина - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] ,, в сумі 539 533, 96 грн., що підтверджується доданим до заяви розрахунком державного виконавця. У зв`язку з тим змушена звернутися до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом про стягнення пені за несплату аліментів. 12.03.2025 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін 29.04.2025, про що повідомити сторони, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. 22.04.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 29.04.2025 розгляд справи відкладено на 28.05.2025, у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання. 28.05.2025 від представника відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі. Вказує, що відповідач перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України. 28.05.2025 розгляд справи відкладено на 07.07.2025, у зв`язку із наданням можливості стороні позивача надати письмові заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі. 05.06.2025 від представника позивача надійшло заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, просить відмовити у даному клопотанні. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.07.2025 у задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за несплату аліментів відмовлено. Оголошено перерву до 10.07.2025. 10.07.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів. 10.07.2025 протокольною ухвалою суду було залучено третю особу державного виконавця. Оголошено перерву до 03.09.2025. У судовому засідання позивач та представник позивача позовну заяву просили задоволити. Позовні вимоги підтримали з підтсав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що вина відповідача у тому, що аліменти на дітей не стягувались не з вини відповідача, він не ухилявся від сплати таких, тож відсутні підстави для задоволення позову . Третя особа державний виконавець Коблів М. пояснила, що 25.05.2024 поступила заява від стягувача разом із довідкою про отримання доходу боржника. 24.05.2024 було скеровано до виконання. У матеріалах кримінального провадження міститься рекомендоване поштове відпралення про направлення стягувачу та боржнику постанову про відкриття виконавчого провадження. 09.07.2024 у військову частину, у якій служить боржник, було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження. 27.02.2025 було направлено виклик боржнику, але мав бути направлений у момент відкриття виконавчого провадження. Виклик формується в системі і відповідно його там можна бачити, але виклику попереднього виконавця там немає. Вказує, що у вказаному виконавчому провадженні виконано не всі належні дії по стягненню. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд зазначає наступне. Відповідно до пунктів 1-4 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд має вирішити, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст.ст.76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За змістом положень статті 7 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом, або домовленістю (договором) сторін відповідно до ч.4 статті 15 Сімейного кодексу України Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, відповідно до ч.2 статті 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ч.2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.5 статті 183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.1 статті 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму N 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196СК України свідчитьпро те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша тадруга статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертастатті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2020 року в справі № 661/905/19 зазначено, що «уСК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першоюстатті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. У зв`язку з викладеним Верховний Суд уточнив висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц, зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками». Суд встановиви, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 березня 2024 року по цивільній справі № 442/8859/23, провадження № 2/442/236/2024, позов задоволено, вирішено стягувати з [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний код: не відомий аліменти на мою, [PERSON] , ідентифікаційний код: [NUMBER] , що проживаю за адресою: [ADDRESS] , користь на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частки від доходу щомісяця але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення ними повноліття, починаючи з 07.12.2023 року. На підставі виконавчого листа Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від № 442/8859/23 Дрогобицьким ВДВС у Дрогобицькому районі Львівської області ЗМУ МЮ (м. Львів) відкрито виконавче провадження АСВП № 75112583 щодо примусово виконання вищевказаного рішення. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 27.02.2025 АСВП №75112583, складеним державним виконавцем Дрогобицького відділу ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області ЗМУ МЮ (м. Львів) Матіїшиним А.Я. заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 28.02.2025 становить 539533,96 грн. З Довідки №699 від 03.05.2025 вбачається, що солдат [PERSON] перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині [NUMBER] . З Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №6155 від 29.04.2025 вбачається, що солдат [PERSON] дійсно в період з 15.02.2024 по 05.12.2024 брав участь у таких заходах. З Довідки про обставини травми ( поранення, контузії, каліцтва) №986 від 07.12.2024 вбачається, що солдат [PERSON] , [INFO] , 15.12.2024 одержав вибухову травму під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини. З 07.12.2023 на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження АСВП № 75112583 з примусового виконання виконавчого листа № 442/8859/23 виданого 21.05.2024 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на сина - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмір 1/2 частки від доходу щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. 24.05.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та скеровано сторонам до виконання та до відома рекомендованим поштовим відправленням за адресою вказаною у виконавчому документі. 24.05.2024 сформовано запит до ДІЮ про про реєстраційний номер облікової картки платника податків - боржника - фізичної особи або серію (за наявності) і номер паспорта боржника - фізичної особи, джерела та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників - фізичних осіб, та розміри утриманого податку з доходів боржників-фізичних осіб, та/або загальну суму річного доходу, задекларованого боржником - фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, та суму утриманого податку (для фізичних осіб, які є самозайнятими особами), та/або загальну суму доходу та суму податку за звітний період, задекларованих боржником - фізичною особою - підприємцем в податковій декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, згідно відповіді на запит №: 206297318 від 24.05.2024 - фізична особа за вказаними у запиті реєстраційними даними (ПІБ, дата народження, місце проживання) в ДРФО на обліку не перебуває. 09.07.2024 державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Лише 09.07.2024 державним виконавцем встановлено, що боржник отримує дохід у ВЧ [NUMBER] та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку скеровано у ВЧ [NUMBER] до виконання через Генеральний штаб ЗСУ. Проте, відрахувань із вищевказаної ВЧ у рахунок погашення заборгованості здійснювалось. Однак постанова про віфдкриття виконавчого провадження не була надіслана за місцем служби. 21.02.2025 сформовано запит до ПФУ про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває боржник, та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно правовими договорами, про їх останнє місце роботи, згідно відповіді на запит № 252912162 від 21.02.2025 боржник отримує дохід станом на 01.09.2024 р. у ВЧ [NUMBER] . Слід зазначити, що понад 7 місяців виконавцем не було наділсано жодного запиту щодо того, чому аліменти не стгуються за місцем служби. Лише 21.02.2025 сформовано запит до ДПС про джерела та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників - фізичних осіб, та розміри утриманого податку з доходів боржників-фізичних осіб, та/або загальну суму річного доходу, задекларованого боржником - фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, та суму утриманого податку (для фізичних осіб, які є самозайнятими особами), та/або загальну суму доходу та суму податку за звітний період, задекларованих боржником - фізичною особою - підприємцем в податковій декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, згідно відповіді на запит №: 252912288 від 21.02.2025 боржник отримує дохід у ВЧ [NUMBER] . Оскільки, звітів про здійснені відрахування із заробітної плати боржника з військової частини не надходило, державним виконавцем було проведено розрахунок заборгованості по аліментах згідно відповіді ДПС від 21.02.2025, де вказано, що боржником отримано дохід у ВЧ [NUMBER] за 1 квартал 2024 р. в сумі - 240556,98 грн. Згідно з відповіддю на запит МВС №: 252912377 від 21.02.2025 за боржником транспортних засобів не зареєстровано. Лише 27.02.2025 скеровано виклик боржнику для явки у відділ ДВС за адресою вказаною у виконавчому документі. 27.02.2025 державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості по аліментах, який сторони отримали: стягувач - 04.03.2025 р., боржник - 06.03.2025 р., про шо у розрахунку зроблено відповідні відмітки. 27.02.2025 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, яку підписано електронним цифровим підписом та скеровано банкам - учасникам обміну. 28.02.2025 відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VIII за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державним виконавцем виносено вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання. 28.02.2025 відповідно до аб. 2 п. 5 Розділу XVI. Особливості виконання рішень про стягнення аліментів Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 № 512/5 за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, виконавцем винесено повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, яке отримано боржником 28.02.2025 р., про що зроблено відповідну відмутку. 05.03.2025 у відділ надійшла заява боржника про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. 07.03.2025 державним виконавцем винесено постанову про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року. 07.03.2025 державним виконавцем встановлено, що боржник отримує дохід у ВЧ [NUMBER] та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку скеровано у ВЧ [NUMBER] до виконання через Генеральний штаб ЗСУ. 28.05.2025 сформовано запит до ПФУ про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває боржник, та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно правовими договорами, про їх останнє місце роботи, згідно відповіді на запит № 271420687 від 28.05.2025 боржник отримує дохід станом на 01.01.2025 р. у ВЧ [NUMBER] . 28.05.2025 державним виконавцем скеровано запит у ВЧ [NUMBER] про причини відсутності стягнення на заробітну плату по постанові від 07.03.2025 року, ВП № 75112583. Та додатково повідомити про те, чи проходить боржник [PERSON] службу у військовій частині [NUMBER] . 18.06.2025 у відділ надійшла відповідь з ВЧ [NUMBER] на запит від 28.05.2025 та повідомлено про те, що з боржника [PERSON] утримано аліменти з грошового забезпечення та додаткової винагороди за квітень 2025 р. Відповідно на наданого у судовому засіданні розрахунку заборгованості по аліментах від 08.07.2025 №В-2/75112583 АСВП №75112583 представником відповідача заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 08.07.2025 становить 454561,82 грн. При цьому, як вбачається із відповіді на запит від 08.07.2025 Дрогобицького відділу дежавної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області з 07.12.2023 виконавче провадження перебувало на примусовому виконанні у відділі, 24.05.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадженні і тільки 27.02.2025 скеровано виклик боржнику для явки. Крвм цього, суд встановив, що через помилку у виконавчому листі у даті народждення боржника державний виконавець не міг встановити ані ідентифікаціного коду, ані місця служби. За таких обставин, суд вважає, що заборгованість [PERSON] за аліментами за період з 07.12.2023 по 27.02.2025 виникла не з його вини, доказів ухилення його від сплати аліментів суду не надано, а отже підстави для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України, відсутні. Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed