Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

До Калинівського районного суду Вінницької області 08.05.2025 надійшла позовна заява [PERSON] до\~Калинівської міської\~ради Вінницької\~області,\~третя особа\~без самостійних\~вимог:\~ [PERSON] ,\~ про\~визнання права\~власності на\~спадщину в\~порядку спадкування\~за заповітом,після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно із позовною заявою [PERSON] просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за [ADDRESS] , загальною площею 37,5 м. кв., житловою площею 14,7 м. кв., вартістю 117\~000,00 гривень, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] в с. Павлівка Хмільницького району Вінницької області, яку вона прийняла, але не оформила після смерті свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] в с. Павлівка Калинівського району Вінницької області. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка постійно проживала в с. Павлівка Калинівського району, Вінницької області. Спадщина, яка відкрилась після смерті матері складається з житлового будинку з господарськими будівлями та присадибної земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,2178 га, розташованих по [ADDRESS] , яку вона прийняла але не оформила після смерті свого чоловіка, батька позивача, [PERSON] , померлого [INFO] . Спадщину [PERSON] прийняв, як спадкоємець за законом першої черги та за заповітом складеним матір`ю 17.02.2005 на все майно на його користь, посвідченого секретарем Павлівської сільської ради в реєстрі за №20. 09.04.2025 позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, реєстр №1496. Однак, оформити спадщину на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями він не має можливості в зв`язку з відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, щодо зазначеного вище будинковолодіння, що вбачається із постанови приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Варламова О.В. № 148/02-31 від 09.04.2025. Так, свідоцтво про право особистої власності на будівлю, видане на ім`я померлого батька [PERSON] 09.03.1989 виконкомом Павлівської сільської ради народних депутатів на підставі рішення Калинівської районної ради народних депутатів №108 від 31.03.1988, де записано, що останній не власник, а голова колгоспного двору. Згідно положень ст.ст. 17, 18, 19 Закону України «Про власність», який регулював відносини до припинення поняття «колгоспного двору», та частини 6 Постанови Пленуму Верховного суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору, мають ті члени колгоспного двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в цьому майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів. Однак, станом на день припинення існування колгоспного двору (в зв`язку з набранням чинності ЗУ «Про власність» від 07.02.1991) в будинку проживали мати [PERSON] та позивач, що підтверджується довідкою №259, виданою Павлівським старостинським округом Калинівської міської ради 17.04.2025. Однак ні позивач, ні його мати не бажали на той час, і на даний час [PERSON] не бажає виділяти будь-які частки від будинку, так як вважає, що лише мати після смерті батька стала його повноправним власником, в зв`язку з чим і присадибна земельна ділянка була передана в її приватну власність рішенням XII сесії 22 скликання Павлівської сільської ради від 04.04.1997, а 05.03.1998 на її ім`я було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 15.05.2025 у цій справі відкрито провадження, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче судове засідання на 05.06.2025 на 13:00 год. Після цього від позивача 27.05.2025 надійшла заява про долучення до матеріалів справи довідки № 334 від 26.05.2025 в.о. старости Павлівського старостинського округу Хмільницького району Вінницької області та із проханням розглянути справу без його участі та без застосування засобів технічної фіксації судового процесу. Від третьої особи без самостійних вимог - [PERSON] 02.06.2025 надійшла заява про розгляд справи без його участі та без застосування засобів технічної фіксації судового процесу. Також 02.06.2025 від позивача [PERSON] через канцелярію суду надійшло клопотання про витребування доказів, а саме витребування у приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Варламова О.В. копії спадкової справи, заведеної після смерті матері позивача, [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Павлівка Хмільницького району Вінницької області. У підготовче засідання, призначене на 05.06.2025, позивач [PERSON] та третя особа без самостійних вимог - [PERSON] не з`явилися. Представник відповідача Калинівської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, про дату і час його проведення був повідомлений належним чином. На адресу суду 03.06.2025 надійшов відзив представника відповідача за довіреністю головного спеціаліста-юрисконсульта відділу правового забезпечення та з питань управління персоналом Калинівської міської ради Гончар Т.О., згідно із яким міська рада визнає позовні вимоги у повному обсязі, просить розгляд справи проводити без присутності представника Калинівської міської ради. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 05.06.2025 відмовлено у прийняті визнання відповідачем Калинівською міською радою Вінницької області цього позову, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні в приміщенні суду на 13:00 год. 01.07.2024, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Зобов`язано приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Варламова О.В. надати Калинівському районному суду Вінницької області не пізніше 30.06.2025 належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті матері позивача, [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Павлівка Хмільницького району Вінницької області. Витребуванні судом документи, а саме копія спадкової справи, заведеної після смерті матері позивача, [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Павлівка Хмільницького району Вінницької області, надійшли на адресу суду 16.06.2025. В судове засідання, призначене на 01.07.2025, з`явився позивач [PERSON] . Інші учасники процесу не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином в передбаченому законом порядку. В матеріалах справи наявні заяви відповідача, третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору про розгляд справи без їх участі. У судовому засіданні 01.07.2025 судом після закінчення з`ясування обставин справи та судових дебатів відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення. Ухвалено, що судове рішення буде проголошене о 13:00 год. 08.07.2025. Водночас під час ухвалення судового рішення суд дійшов висновку про необхідність з`ясування додаткових обставин у справі, у зв`язку з чим ухвалою суду від 08.07.2025 постановлено поновити судовий розгляд у справі. Судове засідання у цій справі відкласти на 13:10 год. 19.08.2025, викликавши учасників справи у це судове засідання. Вказану ухвалу направлено учасникам процесу для відома. Після цього до суду 15.08.2025 надійшла заява позивача [PERSON] про долучення додаткових доказів у справі: довідку №524 від 14.08.2025 в.о. старости Павлівського старостинського округу Хмільницького району Вінницької області та інформаційну довідку №439620856 від 15.08.2025 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання, призначене на 19.08.2025, з`явився позивач [PERSON] . Інші учасники процесу, яких належним чином повідомлено про дату і час його проведення цього судового засідання, не з`явилися. У зв`язку з цим, судовий розгляд відкладено на 14:15 год. 22.08.2025. У судове засідання, призначене на 22.08.2025, з`явився позивач [PERSON] . Інші учасники процесу, яких належним чином повідомлено про дату і час його проведення цього судового засідання, не з`явилися. У судовому засіданні 22.08.2025 судом заслухано додаткові пояснення у справі позивача [PERSON] , досліджено надані ним додаткові докази у справі. Після закінчення з`ясування обставин справи та судових дебатів відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення. Ухвалено, що судове рішення буде проголошене о 10:30 год. 02.09.2025. Судом, враховуючи складність справи, а також значний обсяг описової і мотивувальної частин рішення суду, виготовлення яких вимагає тривалого часу, відповідно до положень ч. 6 ст. 259, ч.ч. 1, 6 ст. 268 ЦПК України, 02.09.2025 оголошено вступну та резолютивну частини рішення, постановлено, що повний текст рішення суду буде складено не пізніше 12.09.2025. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 325 ЦК України суб`єктами приватної власності є фізичні та юридичні особи. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положеннями ст. 392 ЦК України визначено, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами. Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Згідно зі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від прийняття - відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до\~ст.\~1223\~ЦК України\~право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до статей\~77,\~78,\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана належними та допустимими доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають\~\~встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00047993354 від 15.11.2024 виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис №22 (а.с. 18, 68). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.11.1965 Павлівською сільською радою Калинівського району Вінницької області, вбачається, що матір`ю [PERSON] , який народився [INFO] у с. Павлівка Калинівського району Вінницької області є [PERSON] (а.с. 11, 61). [PERSON] помер [INFO] у с. Павлівка Калинівського району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 16.06.1993 Павлівською сільською радою Вінницької області (а.с. 10, 69). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.10.2024 Калинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с. 8, 63). [PERSON] , [INFO] , залишила заповіт, посвідчений 17.02.2005 секретарем виконавчого комітету Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області Дмитрук М.С. Згідно із цим заповітом [PERSON] на випадок своєї смерті усе своє майно, де б воно не було і з чого не складалось, у тому числі житловий будинок в [ADDRESS] та належною до нього земельною ділянкою, майновий та земельний пай у СТОВ «Світанок», заповіла своєму сину [PERSON] (а.с. 15, 62). Позивачем [PERSON] 03.01.2025 приватному нотаріусу Хмільницького районного нотаріального округу Варламову О.В. подано заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . У цій заяві, крім іншого, зазначено, що крім заявника спадкоємцем за законом іще є [PERSON] , [INFO] . Інших спадкоємців, які відповідно до ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку, у померлої немає (а.с. 58). Приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Варламовим О.В. 03.01.2025 заведено спадкову справу № 73483285 (1/2025) щодо спадкодавця [PERSON] (а.с. 9, 66, 67). [PERSON] , [INFO] , 03.01.2025 приватному нотаріусу Хмільницького районного нотаріального округу Варламову О.В. подано заяву, згідно із якою він відмовляється від отримання належної йому обов`язкової частки у спадщині після смерті [PERSON] , як спадкоємцю померлої за законом, не заперечував, щоб спадщину було оформлено згідно волі заповідача (а.с. 71). За результатами поданих [PERSON] документів приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Варламовим О.В. 09.04.2025 оформлено [PERSON] свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та майновий пай у КСП «Світанок», правонаступником якого є ПП «Павлівка» (а.с. 13, 89-92). Водночас постановою приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Варламова О.В. №148/02-31 від 09.04.2025 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок під номером [ADDRESS] , в зв`язку з відсутністю у спадкоємця документів, що підтверджують право особистої власності померлої [PERSON] на вищезазначений житловий будинок. Згідно із цією постановою підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій стало те, що вказаний будинок належить не померлій [PERSON] , а колгоспному двору, головою якого була інша особа (а.с. 17, 93). З копії свідоцтва про право особистої власності, виданого 09.03.1989 виконкомом Павлівської сільської ради на підставі рішення виконкому Калинівської районної ради народних депутатів №108 від 31.03.1988, будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с 19, 94). Відповідно до копії довідки №12 від 08.01.2025 Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» згідно матеріалів інвентаризаційної справи №630 станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] зареєстровано 09.03.1989 цим підприємством за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] (а.с. 21, 95). Згідно з технічним паспортом, виготовленим ФОП [PERSON] , та відповідно до звіту про визначення вартості ТОВ «Експертсервіс.юа» від 24.04.2025 загальна площа житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] складає 37,5 м. кв., житлова 14,7 м.кв. Ринкова вартість цього житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складає 117000 грн. (а.с. 20, 22-27). З довідки №524 від 14.08.2025 в.о. старости Павлівського старостинського округу Хмільницького району Вінницької області та копій записів погосподарської книги №8 за 2021-2025 роки вбачається, що власником [ADDRESS] з 1988 року по теперішній час є [PERSON] (а.с. 28-32, 110). Згідно з інформаційною довідкою №439620856 від 15.08.2025 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у вказаних реєстрах відсутні відомості щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] (а.с. 111). Таким чином, з досліджених судом доказів вбачається, що позивач [PERSON] відповідно до положень ст. 1268 ЦК України подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері в передбачений законом строк. [PERSON] прийняв спадщину за заповітом, отримавши 09.04.2025 у приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Варламова О.В. свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та майновий пай у КСП «Світанок», правонаступником якого є ПП «Павлівка». Частиною першою статті 15\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392\~ЦК України). Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Відповідно до статті 67\~Закону України\~«Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Згідно із положеннями ч. 4 ст. 263 ЦПК України, ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновлює порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (пункт 8.54\~постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (Постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21, Постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини другої\~статті 16 ЦК України). Зі змісту пункту 1 частини другої\~статті 16 ЦК України\~вбачається, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року в справі № 127/23627/20, Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 233/4580/20). Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім (Постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року в справі № 567/3/22). Згідно із положеннями ст. ст. 13\~та\~89\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше\~\~як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Водночас Верховний\~Суд у\~Постанові від\~11.09.2024\~у справі\~№ 642/4502/17\~(провадження\~№ 61-14982св23),\~серед іншого,\~виснував,\~що для\~визнання права\~власності (чи\~визнання права\~на частку\~в праві\~спільної часткової\~власності)\~за спадкоємцем\~законодавцем не\~передбачено обов`язкового\~пред`явлення\~окремої позовної\~вимоги про\~встановлення факту\~прийняття спадщини\~спадкодавцем.\~Тобто,\~така обставина\~(факт\~прийняття спадщини\~спадкодавцем),\~у разі\~пред`явлення\~позову про\~визнання права\~власності (чи\~визнання права\~на частку\~в праві\~спільної часткової\~власності)\~за спадкоємцем,\~встановлюється під\~час розгляду\~такого позову. Не пред`явлення окремої позовної вимоги про факту прийняття спадщини спадкодавцем не є підставою для відмови в позові про визнання права власності (чи визнання права на частку в праві спільної часткової власності) за спадкоємцем. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. У Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.08.2019 у справі № 523/3522/16-ц зроблено висновок, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Частинами першою, другою статті 120 ЦК УРСР передбачено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю. Відповідно до частини другої статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (далі - постанова ПВСУ від 22 грудня 1995 року № 20), спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Як роз`яснено у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» в редакції, чинній на виникнення спірних правовідносин, правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. У підпункті г) пункту 6 постанови ПВСУ від 22 грудня 1995 року № 20 роз`яснено, що загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. У Постанові від 22.09.2021 у справі № 227/3750/19 (провадження № 61-16069св20) Верховний Суд дійшов висновку, що відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Таким чином, судом встановлено, що у позивача існують реальні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому його право підлягає захисту судом. Беручи до уваги, що відповідач позов визнає, не заперечує проти визнання за позивачами права власності в порядку спадкування за законом, тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У матеріалах справи містяться квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки №19 від 08.05.2025 ТВБВ №10001/0166 філії Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» при зверненні до Калинівського районного суду Вінницької області із цією позовною заявою позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп., платник: [PERSON] , код платника: 2403704137, отримувач ГУК у Він.обл./м.Калинівка/2203010, код отримувача: 37979858, рахунок отримувача: UA 118999980313151206000002776, надавач платіжних послуг отримувача: Казначейство України, призначення платежу: «101; [NUMBER] ;Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050) [PERSON] ». З огляду на наведені положення законодавства та визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачу підлягає поверненню 50% сплаченого ним судового збору в загальному розмірі 1211,2 грн. 605,6 грн., інша частина судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved