Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

У листопаді 2024\~року до\~ Києво-Святошинського районного суду Київської області звернувся представник позивача [PERSON] адвокат Кушнаренко Д.В. із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 14 листопада 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що складено відповідний актовий запис №\~733, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають доньку: [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 02 червня 2016 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №\~1755. Впродовж тривалого часу між подружжям відсутнє почуття кохання, взаємного розуміння ті поваги один до одного, повністю не спілкуються та не проживають разом. При таких обставинах неможливо зберегти сім`ю у нормальному її розумінні та відповідності до сімейного законодавства. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 листопада 2024 року по цивільній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, при цьому представник позивача подав до суду заяву у якій просить суд здійснювати розгляд справи за його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явилася, однак подала до суду заяву у якій просить суд розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14 листопада 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що складено відповідний актовий запис №\~733, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають доньку: [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 02 червня 2016 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №\~1755. За результатами розгляду справи суд встановив, що спільне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини фактично припинилися, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, щлюбних стосунків не підтримують. Фактично сім`я існує лише формально. Позивач вважає, що збереження сім`ї не є можливим і суперечить її інтересам. Відповідно до ст. 51 Конституції України і ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК\~України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. У частині 3 ст.\~56\~СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження або припинення згідно з частиною 4 цієї ж статті є неприпустимим як порушення права дружини і чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення. Враховуючи викладене суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим і суперечитиме інтересам [PERSON] та [PERSON] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Зазначені вище витрати у даній справі складаються лише з суми судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 1211 грн 20\~коп. Як унормовано ч.\~1 ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову або визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні на підставі ч.\~1 ст.\~142\~цього Кодексу у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову До початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, про що зазначив у своїй заяві. З урахуванням такої позиції відповідача і обставин справи суд задовольняє позов у повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50\~відсотків сплаченого судового збору, що становить 605 грн 60\~коп., а 50\~відсотків, що становить\~605 грн 60\~коп., стягнути на його користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved