Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

[PERSON] , в особі представника, адвоката Мельничук Ілони Вікторівни звернулася до Макарівського районного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІБФ Траст» про розірвання договору оренди землі. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 01 червня 2023 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІБФ Траст» укладений Договір оренди землі. Відповідно до умов Договору в оренду передається земельна ділянка, розташована на території Київської області, загальною площею 4,1439 га, кадастровий номер 3222784500:02:011:0012, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства та за користування вказаною земельною ділянкою ТОВ «ІБФ Траст» сплачує щорічну орендну плату, визначену у договорі. Проте, вказані обов`язки орендар не виконує, що призводить, як до порушення умов Договору оренди землі так і прав позивача. Зважаючи на порушення умов договору, несплати орендних платежів не самостійне господарювання на земельній ділянці з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог позивач просить розірвати Договір оренди землі від 01 червня 2023 року та стягнути заборгованість за орендну плату у розмірі 35 765, 91 грн, 3% річних у розмірі 472,82 грн та пеню у розмірі 4 305,05 грн. Суд ухвалою від 22 листопада 2024 року позов [PERSON] прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 27 січня 2025 року. Встановив відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали про відкриття провадження направлена відповідачу на адресу: [ADDRESS] , однак рекомендоване повідомлення № 0610225578454 повернулося без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що з урахуванням пункту 4 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України вважається належним повідомленням про розгляд справи. Суд ухвалою від 27 січня 2025 року прийняв до розгляду заяву представника позивача [PERSON] про уточнення позовних вимог у редакції, що надійшла до суду 27 січня 2025 рок та відклав підготовче судове засідання на 06 березня 2025 року. Суд ухвалою від 06 березня 2025 року підготовче провадження закрив та призначив справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 07 травня 2025 року, яке було відкладено на 16 липня 2025 року та 28 серпня 2025 року. Відповідач додатково викликаний до суду та повідомлений про дату, час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб порталі Судової влади України. У судовому засіданні 28 серпня 2025 року представник позивача, адвоката Мельничук І.В. підтвердила позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Також повідомила суду, що позивачка неодноразово намагалась зв`язатись із відповідачем, що не дало жодного позитивного результату, будь-яких відповідей, пояснень чи заперечень вона не отримувала. Суд ухвалив перейти до стадії ухвалення та проголошення судового рішення у судовому засіданні, призначеному на 08 вересня 2025 року. Відповідач належним чином повідомлений про час, та місце судового засідання клопотань, заперечень та відзиву на позовну заяву не подав, у судові засідання не з`явився. У зв`язку з наведеним суд відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. До матеріалів справи долучено Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 402055634 від 03 листопада 2024 року, з якої вбачається [PERSON] є власником земельний ділянки загальною площею 4,1439 га, кадастровий номер 3222784500:02:011:0012, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІБФ Траст» 01 червня 2023 року укладений Договір оренди землі. Відповідно до пункту 3 Договору, в оренду передається земельна ділянка розташована на території Київської області, загальною площею 4,1439 га, кадастровий номер 3222784500:02:011:0012, цільове призначення: для ведення особистого селянського господар Згідно з пунктом 7 Договору договір укладений строком на сім років з дати укладення договору, тобто з 01 червня 2023 року. За користування вказаною в Договорі земельною ділянкою, Орендар сплачує Орендодавцю щорічну орендну плату в розмірі 5 451,28 грн за 1 га переданої в оренду землі, що є еквівалентом 149,07 доларів США за курсом НБУ на момент укладення цього договору. Загальна сума щорічної орендної плати за передану в оренду земельну ділянку становить 22 589,56 грн, що є еквівалентом 617,73 доларів США за курсом НБУ станом на момент укладення цього Договору. Якщо на дату виплати орендної плати офіційний курс гривні до долара зміниться більше ніж на 2 % в порівнянні з офіційним курсом НБУ станом на дату підписання договору, орендна плата коригується Орендарем пропорційно зміні курсу гривні відносно до долара без внесення змін та підписання додаткових угод до цього Договору та виплачується з урахуванням зміни вказаного курсу (пункт 9 Договору). Орендна плата згідно пункту 9 Договору вноситься у поточному році не пізніше 30 числа грудня такого року (пункт 10 Договору). Пунктом 21 Договору передбачено обов`язок приступити до використання земельної ділянки в строки встановлені цим Договором та своєчасно сплачувати орендну плату, визначену в Договорі. Як зазначила позивач, відповідач порушує умови Договору, а саме не здійснює платежі за оренду землі, а також їй не зрозуміло чи господарює відповідач сам на зазначеній земельній ділянці, чи передав її в суборенду, хоча за умовами договору у нього такого права немає. Представник товариства на зв`язок не виходить. Водночас, позивач зверталась до відповідача із вимогою щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за 2023 рік відповідно до Договору оренди землі (лист-претензія від 06 серпня 2024 року та вимога від 23 жовтня 2024 року). Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є абсолютним і найширшим із існуючих прав. У силу положень статті 90 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, довірчу власність. Відповідно до частини третьої статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до частини першої статті 792 Цивільного кодексу України договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Пунктом 1 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з частинами першою, другою статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (стаття 21 Закону України «Про оренду землі») Згідно з частиною першою статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Частинами 1, 2 статті 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо внесення орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору, про що свідчить усталена судова практика Верховного Суду, яку слід урахувати при застосуванні норми права відповідно до вимог частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України. Зокрема, такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16 та від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ураховуючи вище викладене та те, що ТОВ «ІБФ Траст» допустило порушення строків виплати орендної плати, що порушило передбачене договором право орендодавця на його своєчасне отримання коштів, суд дійшов висновку щодо позовні вимоги про розірвання Договору оренди землі від 01 червня 2023 року та стягнення заборгованості по виплаті орендної плати у розмірі 35 765,91 грн, 472,82 грн 3% річних, 4 305,05 грн пені, необхідно задовольнити. Щодо судових витрат. Відповідно до частин першої, другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції ID: 2376-7462-2624-5906 від 07 листопада 2024 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн та квитанції ID: 3533-5826-1869-1563 від 07 листопада 2024 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, понесені позивачем, необхідно стягнути з відповідача у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved