Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до\~Львівського міського комунального підприємства «Айсберг», треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди. Відповідно до позовної заяви просить зобов`язати ЛМКП «Айсберг» здійснити заміну частини пошкодженого каналізаційного стояка між квартирою [ADDRESS] , а також стягнути з ЛМКП «Айсберг» моральну шкоду у розмірі 760000 грн. В обґрунтуванням позову покликається на наступне. Позивачка є власником квартири [ADDRESS] . Співвласниками вказаної квартири є також [PERSON] та [PERSON] . Управителем багатоквартирного будинку [ADDRESS] згідно з розпорядженням № 270 від 15.08.2024 року є відповідач ЛМКП «Айсберг». Крізь квартиру позивачки, що розташована на другому поверсі будинку, проходить каналізаційний стояк вниз у нежитлове приміщення першого поверху від 20 «а»-1 по 20 «а»-12, загальною площею 188 кв.м., яке перебуває у приватній власності [PERSON] . Позивачка вказує, що каналізаційний стояк перебуває в аварійному стані і потребує заміни на рівні першого та другого поверхів. Для заміни частини каналізаційного стояка позивачка неодноразово зверталася до відповідача, однак будь-яких дій для проведення відповідних робіт відповідачем вчинено не було з огляду на те, що частина вказаного стояка проходить у нежитловому приміщенні першого поверху, власник якого не надає згоду на проведення таких робіт. Листом № 31-вих-156381 від 31 жовтня 2024 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради повідомила позивачку про те, що для заміни вказаної частини стояка необхідний доступ до виконання робіт з боку квартири [ADDRESS] та нежитлового приміщення, де розміщений квітковий магазин (перший поверх). З листа № 31-вих-182176 від 19 грудня 2024 року вбачається, що ЛМКП «Айсберг» звертався до власника нежитлового приміщення першого поверху з пропозицією надати доступ до виконання робіт, однак відповідь на такий лист не отримана. На адвокатський запит ЛМКП «Айсберг» надало відповідь № 249 від 05 березня 2025 року, згідно з якою будь-яких дій, спрямованих на заміну частини каналізаційного стояка, крім надсилання відповідної пропозиції власнику нежитлового приміщення щодо проведення робіт, вказаним підприємством вжито не було. Позивачка стверджує, що заміна каналізаційного стояка необхідна для недопущення руйнування цього стояка та уникнення залиття приміщень першого поверху. Тому вважає, що ЛМКП «Айсберг» зобов`язаний здійснити заміну частини каналізаційного стояка між квартирою [ADDRESS] другого поверху та нежитловим приміщенням першого поверху в будинку [ADDRESS] . Крім того, позивачка стверджує, що бездіяльністю ЛМКП «Айсберг» заподіяно моральну шкоду. Позивачка зазначає, що бездіяльність відповідача спричинила значні моральні страждання, які полягають у постійному стресі, занепокоєнні за здоров`я та благополуччя, у несприятливих житлових умовах. Тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 08.04.2025 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. 28.04.2025 року до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач стверджує, що відсутні підстави для несанкціонованого доступу без згоди власника до приміщення для заміни каналізаційного стояка. Також відповідач вказує про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди. 30.04.2025 року протокольною ухвалою суду було задоволено клопотання та залучено [PERSON] до участі в справі в якості третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. 02.05.2025 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого представник позивачки просить позовні задоволити. 26.05.2025 року до суду подано позовну заяву третьою особою, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, відповідно до якого просить суд зобов`язати ЛМКП «Айсберг» здійснити заміну частини пошкодженого каналізаційного стояка між квартирою [ADDRESS] другого поверху та нежитловим приміщенням першого поверху в будинку [ADDRESS] та стягнути з ЛМКП «Айсберг» моральну шкоду у розмірі 760000 грн. 26.06.2025 року [PERSON] було подано відповідь відзив, відповідно до якого просить позовні вимоги задовольнити. 26.06.2025 року [PERSON] було подано відповідь відзив, відповідно до якого просить позовні вимоги задовольнити. 27.06.2025 року до суду надійшли письмові пояснення представника відповідача, згідно з якими просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 27.06.2025 року до суду надійшли письмові пояснення відповідача щодо позовної заяви третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог, так як не надано жодних доказів на підтвердження порушення будь-яких прав. Позивачка та представник позивачки в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з мотивів, наведених у позовній заяві, та просили такі задоволити. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Просив проводити розгляд справи у його відсутності. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду шляхом скерування судової повістки. Згідно з інформацією поштового відстеження листи невручено у зв`язку із відсутністю адресатів за вказаними адресами. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, в силу п.4 ч.8 ст.128, ч.9 ст.130 ЦПК України, вважаються належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи до суду не надходило. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин, суд розглядає справу за відсутності такого учасника. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Суд вважає, що справу можливо слухати у відсутності представника відповідача та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Статтею 13 ЦПК України\~визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~ Згідно з ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру. Співвласниками вказаної квартири є також [PERSON] та [PERSON] . Управителем багатоквартирного будинку [ADDRESS] згідно з розпорядженням № 270 від 15.08.2024 року є відповідач ЛМКП «Айсберг». Крізь вказану квартиру, що розташована на другому поверсі будинку, проходить каналізаційний стояк вниз у нежитлове приміщення першого поверху від 20 «а»-1 по 20 «а»-12, загальною площею 188 кв.м., яке перебуває у приватній власності [PERSON] , що стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 420676752 від 02 квітня 2025 року. Вказаний каналізаційний стояк перебуває в аварійному стані і потребує заміни на рівні першого та другого поверхів, оскільки пошкоджений вхід труби першого поверху перебуває у квартирі позивачки, що підтверджується листами № 31-вих-93885 від 28 червня 2024 року, № 164 від 02 липня 2024 року, № 915 від 17 липня 2024 року, № 31-вих-125745 від 04 вересня 2024 року. Крім того, листом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради № 2501-3014 від 16 жовтня 2018 року стверджується, що внаслідок виїзного обстеження 19 вересня 2018 року за участю представників Департаменту, Відділу житлового господарства Галицької районної адміністрації, ЛМКП «Айсберг» в присутності мешканців квартири [ADDRESS] встановлено, що каналізаційний стояк в межах перекриття 1 та 2 поверхів, що проходить крізь приміщення коридору вказаної квартири, знаходиться у незадовільному стані і потребує заміни. Аналогічна інформація міститься у акті комісійного обстеження будинку [ADDRESS] від 19 вересня 2018 року. 04 червня 2024 року представниками громадських організацій та власниками квартири [ADDRESS] складено акт від 04 червня 2024 року, яким також підтверджується аварійний стан частини каналізаційного стояка. Листом № 31-вих-156381 від 31 жовтня 2024 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради повідомила позивачку про те, що для заміни вказаної частини стояка необхідний доступ до виконання робіт з боку квартири [ADDRESS] та нежитлового приміщення, де розміщений квітковий магазин (перший поверх). При огляді приміщення магазину виявлено, що стояк зашитий у стіну, доступ до виконання робіт відсутній. З листа № 31-вих-182176 від 19 грудня 2024 року вбачається, що ЛМКП «Айсберг» звертався до власника нежитлового приміщення першого поверху з пропозицією надати доступ до виконання робіт, однак відповідь на такий лист не отримана. Вказане підтверджується також самим листом ЛМКП «Айсберг» № 1312 від 25 жовтня 2024 року і долученим до нього фіскальним чеком. Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку (далі управитель) фізична особа підприємець або юридична особа суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Згідно з п. 6 ч. 3 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку має право доступу до приміщень, будинків і споруд для ліквідацій аварій, усунення неполадок, що виникли у санітарно-технічному та інженерному обладнанні. його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів у порядку, визначеному законодавством і договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Положеннями ч.ч. 1, 4, 5, 12 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний забезпечити представникам виконавця комунальної послуги доступ до свого житла, іншого об`єкта нерухомого майна для: 1) ліквідації та відвернення аварій, пов`язаних із наданням відповідної комунальної послуги, - цілодобово; 2) встановлення або заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічних чи профілактичних оглядів, зняття контрольних показань вузлів обліку - згідно з умовами договору про надання відповідної комунальної послуги, договору про управління багатоквартирним будинком. У невідкладних випадках, пов`язаних з необхідністю рятування життя і здоров`я людей та/чи майна, в установленому цією статтею порядку може бути здійснено доступ до житла, іншого об`єкта нерухомого майна без отримання згоди його власника (користувача) (несанкціонований доступ) для проведення огляду та ліквідації або відвернення аварії. Несанкціонований доступ до житла, іншого об`єкта нерухомого майна відбувається без отримання згоди його власника (користувача), якщо в момент виникнення невідкладного випадку такий власник (користувач) відсутній і немає можливості встановити зв`язок з ним для інформування про необхідність негайного прибуття до житла, іншого об`єкта нерухомого майна або він відмовляється допустити в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна) представника виконавця, і при цьому є об`єктивні підстави вважати, що аварія, яка створює загрозу життю та/або майну, наявна саме в цьому житлі (іншому об`єкті нерухомого майна). У багатоквартирному будинку, управління яким здійснюється управителем, передбачені цією статтею права та обов`язки представників виконавців комунальних послуг щодо доступу (у тому числі несанкціонованого) до житла, іншого об`єкта нерухомого майна поширюються також на управителя та його представника. Таким чином, забезпечення доступу до нежитлового приміщення з метою заміни частини аварійного каналізаційного стояка є обов`язком, а не правом власника такого приміщення, з огляду на що відповідач як управитель, не отримавши будь-якої відповіді на свою пропозицію щодо добровільного надання доступу до приміщення, повинен керуватися положеннями ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Встановлено, що вказаний каналізаційний стояк перебуває в аварійному стані і потребує заміни на рівні першого та другого поверхів. Листом Галицької районної адміністрації ЛМР № 31-вих-93885 від 28 червня 2024 року стверджується, що при візуальному обстеженні каналізаційної мережі в квартирі [ADDRESS] вказаного будинку встановлено, що каналізаційна труба потребує ремонту, або заміни. Листом ЛМКП «Айсберг» № 164 від 02 липня 2024 року встановлено, що після звернення в ГРА про аварійний стан частини каналізаційної мережі у квартирі позивачки, було проведено обстеження та прийнято рішення заміни частини каналізаційної мережі підприємством. Листом Галицької районної адміністрації ЛМР № 31-вих-125745 від 04 вересня 2024 року встановлено, що при візуальному обстеженні каналізаційної мережі в квартирі [ADDRESS] вказаного будинку встановлено, що каналізаційна труба потребує ремонту, або заміни. Листом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради №№ 2501-3014 від 16 жовтня 2018 року стверджується, що внаслідок виїзного обстеження 19 вересня 2018 року за участю представників Департаменту, Відділу житлового господарства Галицької районної адміністрації, ЛМКП «Айсберг» в присутності мешканців квартири [ADDRESS] встановлено, що каналізаційний стояк в межах перекриття 1 та 2 поверхів, що проходить крізь приміщення коридору вказаної квартири, знаходиться у незадовільному стані і потребує заміни. Аналогічна інформація міститься у акті комісійного обстеження будинку [ADDRESS] від 19 вересня 2018 року. Актом від 04 червня 2024 року також підтверджено аварійний стан частини каналізаційного стояка. Листом ЛМКП «Айсберг» № 1312 від 25 жовтня 2024 року також стверджується, що надання доступу до виконання робіт із зміни каналізаційного стояка у приміщенні першого поверху необхідне для недопущення руйнування цього стояка та уникнення залиття приміщень першого поверху. Таким чином, наведеними доказами підтверджується аварійність каналізаційного стояка та необхідність його заміни. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Правилами статей 77,78,79,80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи; достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням встановлених судом обставин та досліджених у судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленої позовної вимоги про зобов`язання ЛМКП «Айсберг» здійснити заміну частини пошкодженого каналізаційного стояка з урахуванням вимог ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] в частині зобов`язання ЛМКП «Айсберг» здійснити заміну частини пошкодженого каналізаційного стояка підлягають до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. З матеріалів справи вбачається, що позивачкою та третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завдання моральної шкоди, понесених моральних страждань. Не доведено суду, що бездіяльністю відповідача було спричинено постійний стрес, дискомфорт та порушено право на безпечне і комфортне проживання. Окрім того, суд враховує те, що ЛМКП «Айсберг» вчинялись дії, спрямовані на проведення ремонту каналізаційного стояка. Як вбачається з листа Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради № 2501-3014 від 16.10.2018 року, ЛМКП «Айсберг» ще у жовтні 2018 року зверталось до [PERSON] з повідомленням та проханням надати доступ до проведення ремонту каналізаційної мережі, однак [PERSON] такої згоди не надано. ЛМКП «Айсберг» неодноразово скеровувало [PERSON] примірник договору про надання житлово-комунальних послуг щодо ремонту стояка, для підписання та повернення, однак такий лист був проігнорований. Влітку 2024 року ЛМКП «Айсберг» було здійснено вихід до квартири позивачки для заміни каналізаційної труби, однак остання не впустила уповноважених осіб ЛМКП «Айсберг» до свого приміщення, доступу для проведення робіт не надала. Пізніше [PERSON] було повідомлено про її можливість узгодити телефоном зручний для неї час і дату входження до приміщення, однак таке повідомлення було проігнороване. Наведене підтверджується копією листа № 864 від 02.07.2024 року. За наведених обставин, суд враховує практику Верховного Суду стосовно доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» («ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці»). В основі доктрини venire contra factum proprium принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має суб`єктивне право (наприклад, право власності), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що відмовляється від права власності, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право суперечитиме її попередній поведінці і має призводити до припинення зазначеного права. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 126/2200/20, постанові Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 923/196/20, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 461/9578/15-ц, постанові Верховного Суду від 7 жовтня 2020 року у справі № 450/2286/16-ц, постанова Верховного Суду від 25 березня 2019 року у справі №607/4316/17 тощо. Тому суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги [PERSON] та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Outcome: dismissed