Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] коштів на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином трирічного віку. Позов обґрунтувала тим, що вони з відповідачем перебували у шлюбних відносинах та мають спільну дитину, сина [PERSON] . Відповідач допомогу на утримання дитини не надає, вона перебуває у декретній відпустці, тому вона вимушена звернутись до суду із відповідним позовом. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дочкою трирічного віку. Позивач позовні вимоги про стягнення аліментів підтримала, просила суд заяву задовольнити, розглянути справу без її участі,проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача на підставі письмових матеріалів справи. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступних висновків. Позивач та відповідач перебували у шлюбних відносинах з 02.12.2023 року по 04.08.2025 року. Сторони мають спільну дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Син сторін проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного: Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ч.3ст.181цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч. 1 ст. 183 згаданого Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 80цього ж Кодексу аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошові сумі. Позивач має право на одержання від відповідача коштів на утримання дитини, а відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу. Абз.3 ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.ч. 2,4 ст. 84 Сімейного кодексуУкраїни дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд також враховує, що відповідач не є інвалідом, є працездатною особою, утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років є його обов`язком. Отже, він зобов`язаний надавати допомогу дружині, з якою проживає малолітня дитина до досягнення дитиною віку 3-х років. Однак стягнення аліментів саме у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, яке просить стягнути позивач із відповідача на своє утримання, належними доказами не підтверджується. Тому, на підставі встановлених і наведених судом фактів, недопущення погіршення матеріального становища позивача, малолітньої дитини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково. Відповідно до ч. 1,п.1ч.2ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: partial