Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

У травні 2025 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі- АТ "ПУМБ") звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами у розмірі 42\~010,27 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитним договором №2001179404901 від 24.11.2018 у розмірі 35 01,49 грн., з яких: 18\~293,73 - заборгованість за кредитом; 16\~722,76 грн. - заборгованість по процентам, 0 грн. заборгованість за комісією; - заборгованості за кредитним договором №1001855668801 від 15.04.2021 у розмірі 6\~993,78 грн., з яких: 4\~062,75 грн. - заборгованість за кредитом; 0,83 грн. - заборгованість по процентам, 2\~930,20 грн. заборгованість за комісією, та витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] 24.11.2018 кредитний договір №2001179404901, за яким відповідачу надано кредит у сумі 3000 грн. Крім того, між сторонами 15.04.2021 було укладено інший кредитний договір №1001855668801, за яким [PERSON] надано кредит у сумі 7000 грн. У порушення умов кредитних договорів [PERSON] зобов`язання належним чином не виконує довготривалий строк, в результаті чого станом на 04.02.2025 року у розмірі 42\~010,27 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитним договором №2001179404901 від 24.11.2018 у розмірі 35 01,49 грн., з яких: 18\~293,73 - заборгованість за кредитом; 16\~722,76 грн. - заборгованість по процентам, 0 грн. заборгованість за комісією; - заборгованості за кредитним договором №1001855668801 від 15.04.2021 у розмірі 6\~993,78 грн., з яких: 4\~062,75 грн. - заборгованість за кредитом; 0,83 грн. - заборгованість по процентам, 2\~930,20 грн. заборгованість за комісією, та витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення АТ "ПУМБ" до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 02.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі, визначено проводити розгляд справи без повідомлення (виклику) осіб. Копія ухвали про відкриття провадження по справі направлялася відповідачеві за місцем його реєстрації, в тому числі його було повідомлено про розгляд даної справи через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відповідачем в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „ Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] 24.11.2018 укладено кредитний договір, шляхом підписання Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 20011794404901, за умовами якого відповідачу видано кредитну картку та встановлено кредитний ліміт в сумі 3 000 грн.(а.с. 13 зв.ст.) Також [PERSON] підписав Паспорт споживчого кредиту від 24.11.2018 (а.с.14) Відповідно до Паспорту споживчого кредиту кошти були отримані на таких умовах: п.4. пільгова процентна ставка відсотків річних 0%; тип процентної ставки фіксований; стандартна процентна ставка 47,88%; п. 5 визначений порядок повернення кредиту, а саме зазначено, що відповідач має вносити платіж щомісячно не пізніше настання платіжної дати, протягом встановленого строку кредитування, за наявності заборгованості за кредитом на кінець звітного розрахункового періоду. Розмір платежів розраховується щомісячно, і залежить від суми заборгованості за кредитом. Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту кредитний ліміт було збільшено, а саме: 07.02.2019 року встановлено ліміт у 5 000 грн., 19.06.2019 9\~300 грн.; 17.10.2019 14 100 грн.; 14.09.2020 18\~300 грн., та в подальшому відбулось його зменшення до 18\~293,73 грн. (а.с. 31 зв.ст.) Позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 3 000,00 грн., який потім було збільшено до 18\~300 грн. Факт використання кредитних коштів [PERSON] підтверджується розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви (а.с. 34 зв.ст. - 37), а також Випискою по особовому рахунку (а.с. 40-47). Відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, внаслідок чого за розрахунком заборгованості станом на 04.02.2025 року за кредитним договором №2001179404901 від 24.11.2018 у розмірі 35 01,49 грн., з яких: 18\~293,73 - заборгованість за кредитом; 16\~722,76 грн. - заборгованість по процентам, 0 грн. заборгованість за комісією. Крім того, 15.04.2021 року між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1001855668801, підписано Заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №1001855668801 від 15.04.2021 року, за умовами якої відповідачу видано споживчий кредит в сумі 7 000 грн., зі строком дії- 24 місяці, розмір процентної ставки, річних 0,01%, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%. (а.с. 11) Також [PERSON] підписав Паспорт споживчого кредиту від 15.04.2021 (а.с. 11 зв.ст.) Відповідно до Паспорту споживчого кредиту кошти були отримані на таких умовах: п.4. процентна ставка відсотків річних 0,01; тип процентної ставки фіксований; щомісячна комісія за обслуговування кредиту 2,99%;п. 5 визначений порядок повернення кредиту, визначений платіжний період з 15.04.2021 по 15.04.2023, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період 501,00 грн. щомісяця та 500,78 грн. (останній платіж), комісія за обслуговування кредитної заборгованості 209,320 грн. щомісяця. Відповідно до платіжної інструкції №TR.48759082.56139.8810 від 15.04.2021 року було перераховано 7\~000,00 грн. за договором №1001855668801 від 15.04.2021 року [PERSON] (а.с.35) Позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит у розмірі 7 000,00 грн. Факт використання кредитних коштів [PERSON] підтверджується розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви (а.с.32 зв.ст. 34), а також Випискою по особовому рахунку (а.с. 38-39). Відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, внаслідок чого за розрахунком заборгованості станом на 04.02.2025 року за кредитним договором №1001855668801 від 15.04.2021 становить 6\~993,78 грн., з яких: 4\~062,75 грн. - заборгованість за кредитом; 0,83 грн. - заборгованість по процентам, 2\~930,20 грн. заборгованість за комісією, та витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. 04.02.2025 АТ «ПУМБ» на адресу проживання відповідача за допомогою оператора поштового зв`язку «Укрпошта» направлено Письмову вимогу (повідомлення) щодо виконання договірних зобов`язань в сумі 42\~010,27 грн., яка залишилась без реагування. (а.с. 28) Статтею 634 ЦК України\~передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти . Відповідно достатті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно з частиною 1статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 530ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ч.1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Нормами ч. 1 ст.1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача про наявності заборгованості та її розміру суду не надано. Матеріали справи не містять даних, які б свідчили про погашення заборгованості у добровільному порядку. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь АТ "ПУМБ" заборгованості в розмірі 39 080 (тридцять дев`ять тисяч вісімдесят) грн. 07 коп., яка складається з: заборгованості за кредитним договором №2001179404901 від 24.11.2018 у розмірі 35 01,49 грн., з яких: 18\~293,73 - заборгованість за кредитом; 16\~722,76 грн. - заборгованість по процентам; заборгованості за кредитним договором №1001855668801 від 15.04.2021 у розмірі 6 993,78 грн., з яких: 4 062,75 грн. - заборгованість за кредитом; 0,83 грн. - заборгованість по процентам є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення комісії за кредитними договорами, суд зазначає наступне. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частини першої, другої та п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2 статті 8Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що: «у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». З матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням та комісії за обслуговування кредиту, банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються [PERSON] та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення договору та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23. Виходячи з наведеного вимоги банку щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за комісією в розмірі 2\~930,2 грн задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог. При подачі позову представником позивача на підставі ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» сплачено 2 422,40 грн судового збору, а тому, оскільки позов задоволено частково, а саме на 93 %, сплаті підлягає судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 2 252 грн. 83 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial