Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що з 03.02.2017 перебуває в шлюбі з відповідачкою, у них народилося двоє дітей : [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . У житті позивача відбулися зміни, які вплинули на його стан здоров`я. Сім`я не змогла адаптуватися до нових обставин, різні темпераменти й емоційний стан сторін зумовили фактичне припинення шлюбних відносин. Ураховуючи наведене позивач просив шлюб розірвати, стягнути з відповідачки 1211,20 грн судового збору і 6400 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою від 08.08.2025 суд відкрив провадження у справі, на підставі п.4 ч.6 ст.19, ч.1 ст.274 ЦПК України визначив здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилася. У відзиві на позовну заяву позов визнала, повідомила, що разом із дітьми проживає в м.Черкаси. При розподілі судових витрат просила застосувати положення ч.1 ст.142 ЦПК України, а також зменшити витрати на правничу допомогу, врахувавши стан здоров`я сина [PERSON] , який є дитиною з інвалідністю. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося (частина друга статті 247 ЦПК України). Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позов належить задовольнити з таких мотивів. За матеріалами справи сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.02.2017, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15.03.2017 Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №119. Сторони у справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] (а.с.12-15). Сторони проживають окремо, що не заперечується відповідачем. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. В силу статей 24, 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя вправі припинити шлюбні відносини. \~ \~ \~ \~Примушування до збереження шлюбу не допускається. \~ \~ \~ \~Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (стаття 110 СК України). Відповідно до частина третьої статті 109, статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо після з`ясовування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, з урахуванням наявності дітей та інших обставин життя подружжя буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а також, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З метою збереження сім`ї суд вправі вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (частина перша статті 111 СК України). З огляду на позицію сторін і визнання відповідачкою позову, суд не вживає відповідних заходів для примирення і вважає можливим шлюб розірвати. Судові витрати. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються зокрема із судового збору і витрат на професійну правничу допомогу. Позивач при звернення до суду сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Відповідач позов визнала до початку розгляду справи по суті. За приписами ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 605,60 грн судового збору, решту судового збору повернути позивачу з державного бюджету. Позивачем також заявлено до стягнення 6400 грн витрат на правничу допомогу, які сплачені 27.06.2025 адвокату Овсієнко О.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 30.07.2025. Відповідачем в порядку ч.5 ст.137 ЦПК України заявлено про зменшення витрат через їх невідповідність складності справи, а також наведені обставин, які впливають на матеріальний стан відповідачки у зв`язку із вихованням неповнолітніх дітей, які мають вади здоров`я. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до статті 137 ЦПК України зазначені витрати на професійну правничу допомогу несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Обсяг і розмір витрат на правничу допомогу входить в предмет доказування. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Однак для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Відповідно до частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: - чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; - чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; - поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; - дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Крім того, відповідно до статті 137 ЦПК України суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони за критерієм співмірності із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі визначених у ст.137, 141 ЦПК України критеріїв. Враховуючи незначну складність справи, обсяг поданих документів, позицію відповідачки, яка позов визнала, суд вважає достатнім компенсувати позивачу за рахунок відповідача 2500 грн витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved