Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради 13.05.2025 звернувся до Салтівського районного суду міста Харкова з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнення аліментів, закріплення житла. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на первинному обліку Служби у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (далі - ССД по Салтівському району) як дитина, позбавлена батьківського піклування, знаходиться малолітній [PERSON] , [INFO] . Мати дитини [PERSON] 07.01.2025 звернулася до адміністрації КНП «Міський перинатальний центр» ХМР із заявою про відмову забрати свою новонароджену дитину у зв`язку із складним матеріальним становищем, зазначила, що з чоловіком [PERSON] спільно не мешкають близько 2-х років, він не є біологічним батьком новонародженої дитини. [PERSON] відповідно до вироку Московського районного суду м. Харкова від 26.06.2024 засуджений за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України до 7 років позбавлення волі і відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» У зв`язку із фактом наявності дитини, яка залишилася без батьківського піклування було складено Акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки відмовилися забирати з пологового будинку від 07.01.2025. На Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради було розглянуто питання про прийняття рішення про реєстрацію народження малолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету ХМР від 15.01.2025 № 3, надано дозвіл Службі у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради здійснити в Четвертому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції реєстрацію народження малолітньої дитини на підставі акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я, від 07.01.2025. Згідно з рішенням Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 65 від 05.03.2025, малолітньому [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до наказу Служби у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 11.03.2025 малолітнього [PERSON] влаштовано до родини [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , та має намір оформити опіку над дитиною. Відповідно до рішення виконавчого комітету ХМР від 09.04.2025 № 160, над малолітнім [PERSON] встановлено опіку та призначено [PERSON] опікуном хлопчика. З пояснень опікуна [PERSON] від 22.04.2025 вбачається, що батьки не цікавляться життям та здоров`ям дитини, жодного разу не телефонували, не шукали зустрічі із дитиною. Згідно з листом Відділу соціальної роботи по Салтівському району м. Харкова ХМЦСС «Довіра» від 05.05.2025, родина перебувала під соціальним супроводом з 02.08.2024 по 15.11.2024. Під час ведення соціального супроводу даної родини, мати виконувала рекомендації працівників не в повній мірі, нехтувала порадами, та віддала своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , бабусі [PERSON] на виховання, грошей на утримання не надавала, пояснюючи це бажанням працевлаштуватись, але офіційно не працевлаштувалась. Дітьми повністю опікується бабуся. Стосовно новонародженого [PERSON] , від якого відмовилась, [PERSON] до Відділу за допомогою та підтримкою не зверталася, так само як і її близькі родичі, соціальні послуги не отримували. Батьками дитини, [PERSON] та [PERSON] , не вжито жодних заходів щодо повернення дитини в родину на спільне проживання та виховання. Ухвалою суду від 14.05.2025 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 15.07.2025 року від представника позивача Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про долучення до матеріалів справи нотаріально посвідченої заяви відповідача [PERSON] про те що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] . 15.07.2025 року від представника позивача Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про долучення до матеріалів справи пояснення відповідача [PERSON] про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Представник позивача Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, якими сторони скористались, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Четвертим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції [INFO] народився [PERSON] про що 16.01.2025 складено відповідний актовий запис № 43, батьками якого зазначено батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до Акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забирати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 07.01.2025 встановлено, що матір дитини [PERSON] , [INFO] зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , з яким спільно не мешкають близько 2-х років, який не є біологічним батьком новонародженої дитини, та який засуджений на 8 років позбавлення волі, і протягом року перебуває у колонії № 25 м. Харків. Біологічним батьком дитини є співмешканець [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , якого мають мобілізувати до лав ЗСУ. Мати новонародженої дитини [PERSON] має на утриманні ще двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] які протягом 3 місяців мешкають з бабусею [PERSON] , щоб [PERSON] мала можливість працювати. Намір залишити новонароджену дитину [PERSON] почала виказувати ще у реанімаційному відділенні після проведення операції кесаревого розтину. Спільно з дитиною не перебувала, догляд не здійснювала, не годувала, станом його здоров`я не цікавилась. [PERSON] 07.01.2025 звернулася до адміністрації КНП «Міський перинатальний центр» ХМР із заявою про відмову забрати свою новонароджену дитину у зв`язку із складним матеріальним становищем. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Управлінням ЗАЦС м. Дзержинськ головного управління ЗАЦС Нижньогородської області від 16.10.2015 [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб, про що 16.10.2015 складено запис акту про укладення шлюбу № 1451. Після укладення шлюбу прізвище дружини присвоєно [PERSON] . Відповідно до вироку Московського районного суду м. Харкова від 26.06.2024 [PERSON] , засуджено до 7 років позбавлення волі. [PERSON] відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» Рішенням виконавчого комітету ХМР від 15.01.2025 № 3 «Про реєстрацію народження дитини, надано дозвіл Службі у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради здійснити в Четвертому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції реєстрацію народження малолітньої дитини на підставі акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я, від 07.01.2025. 16.01.2025 [PERSON] , мати [PERSON] звернулася з заявою до Служби у справах дітей ХМР про те, що вона також не має наміру забирати дитину на виховання. Згідно з рішенням Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 05.03.2025 № 65 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» малолітньому [PERSON] , [INFO] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до наказу Служби у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 11.03.2025 малолітнього [PERSON] влаштовано до родини [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , та має намір оформити опіку над дитиною. Відповідно до рішення виконавчого комітету ХМР від 09.04.2025 № 160 «Про встановлення опіки, піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, призначення фізичних осіб їх опікунами, піклувальниками» над малолітнім [PERSON] встановлено опіку та призначено [PERSON] опікуном хлопчика. Відповідно до Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 09.01.2025 сформованої за запитом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Відповідно до листа Відділу соціальної роботи по Салтівському району м. Харкова ХМЦСС «Довіра» від 05.05.2025 № 257 вбачається, що родина [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з 02.08.2024 по 15.11.2024. За період дії супроводу неодноразово отримувала гуманітарну допомогу від соціальних партнерів, проводилися профілактичні бесіди з [PERSON] щодо підвищення батьківського потенціалу, здорового способу життя, дотримання санітарно гігієнічних норм проживання дітей, щодо недопущення насильства в родині та самовільного залишення дітьми місця проживання. Підчас ведення соціального супроводу, мати виконувала рекомендації не в повній мірі, нехтувала порадами, та взагалі віддала дітей бабусі [PERSON] на виховання, грошей на утримання дітей бабусі не надавала, цей вчинок пояснювала бажанням працевлаштуватись. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] від 11.07.2025, він не вважає [PERSON] своїм сином, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно нього. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви [PERSON] , вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] , крім того, надає згоду на усиновлення малолітнього [PERSON] . Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ч.1, 4 ст. 143 СК України мати, батько дитини, які перебувають у шлюбі, зобов`язані забрати дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я. Якщо батьки не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я, забрати дитину мають право її баба, дід, інші родичі з дозволу органу опіки та піклування. Відповідно до ч.1 ст. 144 СК України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як зазначено у п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.) що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Відповідачами не заперечувався факт невиконання ними батьківських обов`язків щодо [PERSON] , [INFO] , більш того, вони не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав, а [PERSON] надала згоду на усиновлення сина. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позову про позбавлення батьківських прав відповідачів відносно малолітньої дитини [PERSON] , оскільки судовим розглядом встановлено факт не виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2 ) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 -2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ст. 191 СК України суд присуджує аліменти від дня пред`явлення позову, а саме, з 13.05.2025. Суд за заявою позивача визначає розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідачів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , на користь опікуна дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13.05.2025 до досягнення дитиною повноліття. Положеннями ст. 71 ЖК України визначено, що житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шести місяців у випадку влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні, Батьки або інші законні представники зобов`язані задекларувати або зареєструвати місце проживання (перебування) новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Відповідно до статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. В зв`язку з тим, що суду не надано доказів того, що [PERSON] , [INFO] , проживав або був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] , суд вважає що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР N 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме: стягує з відповідачів на користь держави судовий збір за чотири позовні вимоги по 1211 грн. 20 коп. за кожну, у загальному розмірі 4844, грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial