Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Представник завника Бобович М.М. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 13.12.2024 року позовну заяву було задоволено частково, однак, судом не було вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу. В позовній заяву про такі витрати зазначались. Ухвалою суду від 04.04.2025 року справу призначено без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що необхідно ухвалити додаткове рішення. 02 лютого 2023 року по даній справі прийнято рішення, яким позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частки від доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.01.2024 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Стягнуто з [PERSON] судовий збір в дохід держави у розмірі 1211,20 грн. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У відповідності до ч.ч.3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. З долучених до заяви договору №41 про надання юридичних послуг від 09.01.2024 року, акту надання послуг №1 до договору №41 про надання юридичних послуг від 09.01.2024 року вбачається, що розмір понесених позивачем витрат у зв`язку з розглядом цивільної справи становить 22400 та складається з послуг, а саме: юридична консультація, щодо перспектив справи про стягнення аліментів на утримання дитини 1 година 3200 грн; підготовка та подача позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дитини 1 година 3200 грн; участь в судовому засіданні 19.06.2024 3200 грн; участь в судовому засіданні 25.07.2024 3200 грн; участь в судовому засіданні 21.08.2024 3200 грн; участь в судовому засіданні 02.10.2024 3200 грн; участь в судовому засіданні 13.12.2024 3200 грн; Сума витрат на професійну правничу допомогу, заявлена до стягнення позивачем, не є співмірною та розумною, адже вона є завищеною та суперечить принципу розподілу витрат. Тому, заявлена до розподілу сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката є необґрунтованою. В даному випадку сума витрат на правничу допомогу, заявлена до стягнення, є неспівмірною, зокрема, зі складністю справи, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань. Згідно з довідки від 19.06.2024 року цивільна справа була знята з розгляду 19.06.2024 року о 09:15 у зв`язку з знеструмленням електропостачання та відкладена до 09:30 на 25.07.2024 року. (а.с. 89) Згідно з довідки від 25.07.2024 року цивільна справа була знята з розгляду 25.07.2024 року у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Розгляд справи відкладено до 12:50 на 21.08.2024 року. (а.с. 135) Згідно з протоколу судового засідання в режимі конференції №3253141 судове засідання призначене 21.08.2024 року об 13:08 годині було проведено за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку. (а.с. 173-178) Згідно з довідки від 02.10.2024 року цивільна справа була знята з розгляду 02.10.2024 року у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Розгляд справи відкладено до 13:00 на 13.12.2024 року. (а.с. 186) Згідно з протоколу судового засідання в режимі конференції №3785845 судове засідання призначене 13.12.2024 року об 13:59 годині було проведено за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку. (а.с. 199-203) Отже, такі послуги як : участь в судовому засіданні 19.06.2024, участь в судовому засіданні 25.07.2024, участь в судовому засіданні 02.10.2024 суд не бере до уваги, так як судові засідання у вказані дати не відбулися. Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України"). Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20). Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19, № 910/16803/19. Верховний Суд у своїй постанові від 28 червня 2023 року по справі № 369/576/22 зазначив, що суд може з власної ініціативи зменшити розмір витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії, визначені у ч.ч.3, 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України. При цьому це не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони про зменшення розміру таких витрат. Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що юридична консультація, щодо перспектив справи про стягнення аліментів на утримання дитини не обґрунтовано завищену вартість. Суд вважає, що даний спір є спором незначної складності, відноситься до категорії малозначних справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а відтак заявлені до відшкодування витрат за юридичну консультацію розмірі 3200 грн. є завищеною порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги в таких категоріях спору, а відтак суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача за юридичну консультацію до 1000 грн. Отже,

Outcome: approved