Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання. До суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 31.08.2024 укладено Кредитний договір (оферти) № 31.08.2024-100002651. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі\~8 000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 31.08.2024, строком на 124 днів. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та розрахунок денної процентної ставки: 0,97% (денна процентна ставка) = (9600/8000)/124? 100%. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту становить 9 % від суми Кредиту та дорівнює 720,00 грн. Неустойка: 80 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 21 600,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8 000,00 грн., процентам в розмірі 7 440,00 грн., комісія\~720,00 грн., додаткова комісія у розмірі 1\~440,00 грн. та неустойка\~4 000,00 грн. Враховуючи вище викладене представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 31.08.2024-100002651 від 31.08.2024 у розмірі 21 600,00 грн. та судовий збір. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11.06.2025 прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 10.07.2025. (а.с.26) Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження у справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. \~\~\~\~\~\~ З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог\~ст. 178 ЦПК України\~і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. 10.07.2025 сторони в судове засідання не з`явилися, справу розглядом відкладено на 26.08.2025, у зв`язку із неявкою відповідача. Представник позивача ТзОВ «Споживчий центр» у судове засідання не з`явився, в прохальній частині позову міститься клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач\~\~ [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про її виклик на офіційному веб-порталі судової влади. Заяв чи клопотань від неї не надходило. Відзиву на позов остання не подала. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Таким чином суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України, про що постановлено відповідну ухвалу. Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося. Заходів спрямованих на забезпечення доказів та позову не вживалося. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Так, судом встановлено, що 31.08.2024 р. між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 31.08.2024-100002651 в електронній формі, шляхом підписання сторонами заявки та пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), за яким кредитодавець зобов`язався надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (а.с.15-20) Пунктом 3.2. Договору встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Дата надання кредиту, сума, тип, дата повернення, проценти, графік платежу встановлюється у заявці (п. 3.3.1-3.3.8). Відповідно до п. 4.1 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача [NUMBER] . Згідно з п. 4.3. Договору днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитодавця, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу. Відповідно до п. 6.1. Договору позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: повернення кредиту, сплата процентів, комісії (ій), встановлену договором у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною оферти; неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язання за цим договором негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги про нарахування таких санкцій. Пропозиція підписана шляхом накладання електронного підпису. 31.08.2024 року відповідачем підписано електронним підписом заявку одноразовим ідентифікатором (Е 524), яка є невід`ємною частиною пропозиції та в якій сторони погодили суму кредиту 8 000,00 грн., строк кредитування 124 днів, дата повернення кредиту 01.01.2025 року, фіксована незмінна процентна ставка (економ) 1% за один день користування, яка застосовується протягом 2 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів (п.п. 2,3,4,6 Заявки). Комісія, пов`язана з наданням кредиту 9 % від суми кредиту та дорівнює 720,00 грн. (п.п. 8 Заявки). Відповідно до п. 17 Заявки неустойка: 80,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. В Заявці погоджено реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним та наступними договорами: [NUMBER] . ТОВ «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання, надавши [PERSON] кредитні кошти у сумі 8 000 грн., обумовлені Договором, що підтверджується копією довідки № 60-0606 від 06.06.2025 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення», згідно якої 31.08.2024 о 20:06 було успішно перераховано кошти на платіжну катку клієнта на суму 8 000 грн., номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 496554680, призначення платежу: видача за договором кредиту № 31.08.2024-100002651 (а.с. 11). Згідно довідки-розрахунку заборгованість за кредитним договором [PERSON] становить 21 600,00 грн., з яких: основна сума боргу становить 8\~000,00 грн., проценти 7 440,00 грн. за період з 31.08.2024 р. по 01.01.2025р., комісія 720,00 грн., дод. комісія 1\~440,00 грн. та неустойка 4 000,00 грн. (а.с.10). Дослідженні судом письмові докази підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання ним кредитних коштів, а також неналежне виконання ним умов договору, що відповідачем не спростовано жодними доказами. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Щодо укладення кредитного договору в електронному вигляді. Як встановлено судом,\~між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , 31.08.2024 укладено Кредитний договір (оферти) № 31.08.2024-100002651\~в електронній формі, шляхом ідентифікації з використанням системи BankID Національного банку та підписано одноразовим ідентифікатором Е 524 (а.с.15-20). Згідно зі ст.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» - електронна ідентифікація - процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. Ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи. Стаття 14 вищезазначеного закону передбачає, що електронна ідентифікація здійснюється за допомогою засобів електронної ідентифікації, що підпадають під схему електронної ідентифікації, затверджену Кабінетом Міністрів України. Частиною 2 Загальних положень Постанови Правління Національного банку України № 32 від 17.03.2020 р. встановлено наступні визначення, зокрема: - абонент-ідентифікатор - банк України, який є абонентом Системи BankID Національного банку та безпосередньо виконує функції ідентифікації, автентифікації та верифікації клієнтів (банку), які є користувачами Системи BankID Національного банку; - абонент Системи BankID Національного банку (далі - абонент) - юридична особа резидент приватного або публічного права, яка має укладений Національним банком України (далі - Національний банк) договір приєднання до Системи Bank ID Національного банку, та Національний банк; - користувач Системи BankID Національного банку (далі - користувач) - фізична особа, яка ініціювала ЕЗІ з використанням Системи Bank ID Національного банку з метою отримання послуги від абонента - надавача послуг або контрагента абонента - надавача послуг зі спеціальним статусом. Згідно частини 3 «Порядок використання Системи Bank ID Національного банку, права та обов`язки суб`єктів взаємовідносин у Системі BankID Національного банку» - учасниками процесу взаємодії в Системі Bank ID Національного банку є: користувачі та абоненти. Позичальником\~ [PERSON] \~під час укладення кредитного договору\~№ 31.08.2024-100002651\~пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи Bank ID Національного банку та підписано договір за допомогою одноразового ідентифікатора Е 524. Під час ідентифікації Позичальника [PERSON] з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи. Підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодилася на визначені у ньому умови кредитування, взяла на себе відповідні зобов`язання. Отже судом встановлено, що вказаний кредитний договір\~№ 31.08.2024-100002651\~було укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором Е 524. Зазначені обставини відповідачем не спростовані. Дослідженні судом письмові докази підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання ним кредитних коштів, а також неналежне виконання ним умов договору. Таким чином, загальний розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 21 600,00 грн., з яких: основна сума боргу становить 8\~000,00 грн., проценти 7 440,00 грн., комісія 720,00 грн., дод. комісія 1\~440,00 грн. та неустойка 4 000,00 грн. Щодо вимог про стягнення комісії за надання кредиту суд зазначає таке. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування»загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами ч. 2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування»до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на тому, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту тареальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил\~розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит). Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 01.04.2024 року у справі № 496/3134/19 Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах. Комісія за надання кредиту передбачена як умовами кредитного договору (п.8 Заявки.), так і графіком платежів (п.9), які були підписані відповідачем, що свідчить про обізнаність останнього щодо включення комісії «за надання кредиту» до загальних витрат за споживчим кредитом та порядком сплати такої комісії. Отже, як вбачається з умов даного кредитного договору встановлення комісії за надання кредиту є правомірним, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів. Таким чином, суд дійшов висновку про правомірність нарахування комісії повязаної з наданням кредиту та комісії за обслуговування кредитної заборговансоті. Щодо вимог про стягнення неустойки суд зазначає таке. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 18 Прикінцевих та\~Перехідних положень\~ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжувався, востаннє 07.08.2025 р. строком на 90 діб. Умовами кредитного договору встановлено, що неустойка у розмірі 80,00 грн. нараховується за кожен день невиконання чи неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання. Позивачем нарахована неустойка в розмірі 4 000,00 грн., що суперечить наведеним положенням пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] неустойки в розмірі 4 000,00 грн. є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають. З урахуванням наведених вище вимог\~закону, досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр», про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 17 600,00 грн., з яких: 8 000,00 грн. основний борг, 7 440,00 грн. проценти, 720,00 грн.\~комісія та 1\~440,00 додаткова комісія. В решті частині щодо стягнення неустойки в сумі 4 000,00 грн. відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (81,48%). При розподілі судових витрат по оплаті судового збору, суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено всього на суму 21 600,00 грн., а задоволено 17 600,00 грн., тобто на 80,07 % (17 600,00 грн. х 100 % /21 600,00 = 81,48 % ). А саме, позовні вимоги задоволені на 81,48%, 2422,40 грн. (ставка судового збору, що підлягала сплаті за подання позову, з врахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8) х 81,48% = 1973,77 грн. судового збору за розгляд справи в суді, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial