Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Береста О. М. звернулась до суду із вищезазначеним позовом,який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову позивач посилалась на те, що18 жовтня 2002 року її мати [PERSON] , придбала у відповідача [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Такий договір купівлі продажу був укладений на Товарній Біржі "Новомосковська" та зареєстрований за №\~000308, а також її матір?ю було вчинено всіх дій для реєстрації прав на такий об?єкт нерухомо майна, зокрема право власності зареєстроване в органах БТІ за № 205-1 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. [INFO] мати позивача [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина, у тому числі і на вищезазначений житловий будинок. З метою оформлення своїх спадкових прав вона звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Сеідової В. О., однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії оскільки правовстановлюючий документ про належність спадкодавцеві нерухомого майна не був нотаріально посвідченим. У зв`язку з чим, вона вимушена звернутись до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок, житловою площею 33,4 м2, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою судді від 27 листопада 2024 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду в порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Цією ж ухвалою відповідачеві та третій особі було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву, а також письмових пояснень щодо позову. Ухвалою суду від 11 лютого 2025 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 21 квітня 2025 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Береста О. М. звернулась на адресу суду із уточненою позовною заявою. Ухвалою суду від 07 травня 2025 року постановлено про прийняття до розгляду уточненої позовної заяви [PERSON] . Ухвалою суду від 04 червня 2025 року постановлено про закриття підготовчого провадження у справі, останню призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача Губиниської селищної ради у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просив ухвалити на підставі належних та допустимих доказів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі та пояснила, що вона дійсно продала [PERSON] будинок, який знаходиться на [ADDRESS] . У судове засідання третя особа [PERSON] не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових пояснень не подавала, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за її відсутності. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом установлено, що [INFO] народилась [PERSON] , її батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, наданим суду в засвідченій представником позивача копії. 30 серпня 2008 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу її прізвище було змінено на " [PERSON] ", що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, наданим суду у засвідченій представником позивача копії. Судом установлено, що 18 жовтня 2002року [PERSON] придбала у [PERSON] за 17 737,00 грн. житловий будинок, житловою площею 33,4 м2, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці місцевої Ради, договір купівлі-продажу зареєстрований в БТІ 15 листопада 2002 року у реєстраційній книзі за реєстровим № 205-1. Відповідно до\~ст. 15 Закону України від 10\~грудня 1991 року "Про товарну біржу", угоду було зареєстровано на Товарній біржі "Новомосковська" під реєстровим № 000308. Відповідно до технічного паспорту, складеного 26 лютого 1987 року, наданого суду у засвідченій представником позивача копії, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , в цілому складається з: житлового будинку А, загальною площею 51,3м2, житлової площею 33,4м2, прибудови а, літньої кухні Б, сараїв В, Г, Д, входу в підвал в, літнього душу Ж, бані З, вбиральні И, навісу Л, колодязю к, воріт № 2, хвіртки № 3, огорожі № 4, 1956-1986 років побудови. Право власності [PERSON] на вищезазначене нерухоме майно (реєстраційний номер майна: 425516) зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24 березня 2003 року, що підтверджується відповідною Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 393259526 від 03 вересня 2024 року, наданою суду в засвідченій представником позивача копії. На підставі постанови Верховної Ради України №\~3984-IX "Про перейменування окремих населених пунктів та районів" від від\~19 вересня 2024\~року, назву міста Новомосковськ було змінено на місто Самар, а також назву Новомосковського району було змінено на Самарівський район. Судом установлено, що вулицю Червоного партизана в [ADDRESS] було перейменовано на [ADDRESS] . Як свідчить укладений спірний договір, між сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов договору, така домовленість підтверджена письмовим доказом, відбулося повне виконання договору, [PERSON] передала [PERSON] , належний їй житловий будинок, а остання, у свої чергу, передала їй грошові кошти у розмірі 17\~737,00\~гривень, договір зареєстрований на товарній біржі, однак його нотаріально не посвідчено, з доданих до справи документів порушення прав третіх осіб не вбачається. Разом з тим, відповідач визнав позов, чим підтвердив реальність укладання зазначеного вище договору та досягнення між сторонами всіх істотних його умов. Відповідно до частини першої\~статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і\~перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином на спірні правовідносини поширюється дія норм\~ЦК УРСР 1963\~року,\~та Кодексу про шлюб та сім`ю УРСРС,\~чинних на час їх виникнення. Відповідно до\~ст. 49 Закону України "Про власність", чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. За змістом ст.\~128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.\~224\~ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Так, право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено статтею 15 Закону України "Про товарну біржу" № 1956-ХІІ від 10\~грудня 1991\~року, згідно ч. 2 якої - угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Міністерство юстиції України за № 17-12-44 від 10 квітня 1998 року, роз`яснює, що угоди укладені на біржі не прирівняні до нотаріально посвідчених, а тільки підлягають подальшому нотаріальному посвідченню. Положеннями ст.\~47\~ЦК УРСР передбачалось, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.\~2 ст.\~48\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 4\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 28\~квітня 1978 року, зі змінами № 15 від 15 травня 1998 року "Про судову практику по справам про визнання угод недійсними", з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2\~ст. 47 ЦК УРСР\~за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені\~наказом Державного\~комітету України\~по житлово-комунальному\~господарству №\~56\~від 13\~грудня 1995 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Тобто, у період укладання спірних договорів купівлі-продажу існував пробіл у чинному законодавстві, тому що, згідно зі ст.ст.\~242,\~227 ЦК УРСР\~договір купівлі-продажу житлових квартир повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна зі сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. Тим часом, у відповідності до ст.ст. 15 Закону України "Про товарну біржу"\~біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню. За загальним правилом, право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч. 1\~ст. 128 ЦК УРСР), а у відповідності до\~ст. 153 ЦК УРСР\~договір вважався укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Як вбачається з положень укладеного договору купівлі-продажу нерухомого майна, сторони за договором - уклали даний договір, здійснили купівлю-продаж належного продавцеві на праві власності нерухомого майна. Сторонами договору усі умови останнього виконані. Згідно з вищевказаним договором зазначена нерухомість обміняна. Доказів того, що сторони заперечували укладений договір, згідно з вимогами ст. 237 ЦК України, суду не надано, тому, суд вважає укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме домоволодіння [ADDRESS] дійсним. Оскільки сторони повністю виконали умови договорів купівлі-продажу нерухомості,угода не визнавалась недійсною, [PERSON] на підставі ст.ст.\~128,\~153 ЦК УРСР\~і\~ст.\~49\~Закону України "Про власність"\~набула право власності на спірний об`єкт нерухомості. Передбачених законом підстав для не визнання дійсними неоспореного договору в судовому порядку не має. Судом установлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25 травня 2021 року, наданим суду в засвідченій представником позивача копії. \~ \~ \~ \~За життя, а саме 07 травня 2021 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Деллаловим А. О., зареєстрований в реєстрі за № 262, згідно з яким належну їй квартиру [ADDRESS] , заповіла [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , а належний їй житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку [ADDRESS] , заповіла [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці за заповітом, прийняли спадщину після смерті [PERSON] , звернувшись до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Сеідової\~В. О. із відповідними заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом, що підтверджується матеріалами спадкової справи №\~58/2021, наданими у відповідь на запит суду. \~ \~ \~ \~Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Сеідової В. О. від 23 серпня 2024 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове домоволодіння, у зв`язку з тим, що пред`явлений нею правовстановлюючий документ на спадкове майно не був посвідчений нотаріально. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи із вимог ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. \~ \~ \~ \~У зв`язку з тим, що спадкодавцеві [PERSON] за життя належало на праві приватної власності домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , позивач є спадкоємцем за заповітом після її смерті, яка прийняла спадщину, матеріали спадкової справи доказів наявності інших спадкоємців щодо цього майна не містять, як і не місять доказів наявності спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині і які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, доказів на підтвердження переходу права власності спадкового майна після смерті спадкодавця матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і за позивачем [PERSON] належить визнати право власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved