Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

ТОВ "Коллект Центр" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 3834426 від 15.09.2021 у розмірі 33160 грн, а також понесених судових витрат. Позов мотивовано тим, що 15.09.2021 між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] було укладено договір № 3834426. Згідно з умовами договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 4000 грн, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Позикодавець свої зобов`язання за договором виконав належним чином, надавши позичальнику кредитні кошти. 15 грудня 2021 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір № 15/12-2021-22, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №3834426. 10 січня 2023 між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект Центр" було укладено договір № 10-01/2023, згідно з яким ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь "ТОВ "Коллект Центр" права вимоги за кредитними договорами, в тому числі до відповідача за договором № 3834426. Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 33160 грн, з яких: 4000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 28000 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 1160 грн - заборгованість за комісіями. Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 01.07.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання до суду не з`явився. У прохальній частині позовної заяви заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, до суду повторно не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Заяв, клопотань від нього не надходило. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне ухвалити відповідне рішення, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 15.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 3834426. Згідно з умовами договору, Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором надати Позичальнику грошові кошти, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Сума кредиту становить 4000 грн, кредит надається строком на 15 днів з 15.09.2021. Дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 30.09.2021. Комісія за надання кредиту становить 1160 грн, яка нараховується за ставкою 29 % від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Також у матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту № 3834426, у якому містяться основні умови кредитування. Згідно з довідкою про ідентифікацію, [PERSON] 15.09.2021 підписав договір № 3834426 одноразовим ідентифікатором U43548, відправленим на номер телефону [NUMBER] . Відповідно до квитанції Liqpay, ТОВ "Мілоан" 15.09.2021 перерахувало грошові кошти у розмірі 4000 грн на картку № [NUMBER] *36. Призначення - Кошти згідно договору 3834426. Як вбачається з відомостей про щоденні нарахування та погашення, наданих ТОВ "Мілоан" за кредитним договором 3834426, заборгованість [PERSON] перед ТОВ "Мілоан" становить 18960 грн, з яких: 4000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 13800 грн - заборгованість по процентам; 1160 грн - заборгованість по комісії. 15 грудня 2021 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір факторингу № 15/12-2021-22, на підставі якого ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги до відповідача. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 15/12-2021-22 від 15.12.2021, ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги до [PERSON] за договором № 3834426. Загальна сума заборгованості за кредитом становить 18960 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] перед Товариство з обмеженою відповідальністю 'Вердикт Капітал' (кр. дог. 3834426, НКС 15482798), станом на 17.06.2025, заборгованість становить 33160 грн, з яких: 4000 грн - заборгованість по основній сумі кредиту; 13800 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 1160 грн - заборгованість з комісії; 14200 грн - нараховані відсотки зг. кр. дог. 10 січня 2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект Центр" було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, на підставі якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило ТОВ "Коллект Центр" право вимоги до відповідача. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, ТОВ "Вердикт Капітал" відступило ТОВ "Коллект Центр" право вимоги до [PERSON] за договором № 3834426. Загальна сума заборгованості становить 33160 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 3834426 від 15.09.2021 станом на 17.06.2025, заборгованість [PERSON] перед ТОВ "Коллект Центр" становить 33160 грн, з яких: 4000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 28000 грн - заборгованість за відсотками; 1160 грн - заборгованість за комісією. Згідно зі ст. 628 ЦК України, ураховуючи положення Розділу І Умов, договір, що укладається між банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі, але не виключно договорів банківського рахунку та про споживчий кредит. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Згідно зі статтями 526, 530, 536, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 3834426 від 15.09.2021 станом на 17.06.2025, заборгованість [PERSON] перед ТОВ "Коллект Центр" становить 33160 грн, з яких: 4000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 28000 грн - заборгованість за відсотками; 1160 грн - заборгованість за комісією. При вирішенні спору судом враховується, що відповідач отримав кредитні кошти, був повідомлений про умови, правила та відсотки банку, однак належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, що створило заборгованість. Крім того, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий банком розрахунок заборгованості за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин справи, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що понесені ТОВ "Коллект Центр" витрати на правничу допомогу в розмірі 13000 грн, підтверджуються матеріалами справи: заявкою на надання юридичної допомоги № 768 від 01.05.2025; витягом з акту № 10 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025; договором № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024; прайс-листом АО "Лігал Ассістанс". Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, за відсутності заперечень щодо таких витрат від відповідача, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 13000 грн підлягають стягненню з відповідача. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 0532900054 від 27.06.2025, позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved