Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог Позивач ТОВ «ФК «Пінг-Понг». в особі представника,- адвоката Ланового Євгена Миколайовича звернулося до суду з вказаною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] 23000,0 грн. заборгованості за кредитним договором № 102277754 від 24.03.2021 р., укладеним відповідачем з ТОВ «Мілоан». Сума кредиту за цим договором складає 5000,0 грн. Право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 03Т вид від 23.06.2021 р. спочатку було передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», а останнє, в свою чергу 24 січня 2022 року уклало з ТОВ «ФК «Пінг Понг» Договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до нього позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 102277754 від 24.03.2021 р. Сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на 23.06.2021 р. становила 23000,0 грн. У тому ж розмірі право вимоги її було передано за договором факторингу від 24.01.2022 р. 2. Процесуальні питання, пов`язанні з розглядом справи. 15.12.2024 року до Заводського районного суду міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області надійшла позовна заява ТОВ «ФК «Пінг Понг» «Про стягнення заборгованості за кредитним договором", сформована в системі "Електронний суд". В ній позивач також просить розглядати справу без участі його представника. 16.12.2024 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддям справу передано в провадження судді Кузнецовій А. С. 23.12.2024 року. ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 05.03.2025 р. від представника відповідача адвоката Похвалітого А. А. надійшов відзив на позов, сформований в системі "Електронний суд". 11.03.2025 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, сформована в системі "Електронний суд" 13.03.2025 р. від представника відповідача адвоката Похвалітого А. А. надійшли заперечення на відповідь на відзив, сформовані в системі "Електронний суд". 18.07.2025 року представником позивача надано письмову заяву про зміну назви відповідача, де зазначено, що відповідно до Наказу № 70-к від 01.07.2025 року на виконання Рішення єдиного учасника ТОВ «ФК «ПІНГ ПОНГ» № 1778 від 01.07.2025 року перейменовано з 01.07.2025 року Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Пінг Понг»на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс". Просив врахувати при винесенні рішення зміну назви позивача. 3. Позиція позивача Позивач ТОВ «ФК «Пінг-Понг» у своїй позовній заяві просить стягнути з [PERSON] 23000,0 грн. заборгованості за кредитним договором № 102277754 від 24.03.2021 р., укладеним відповідачем з ТОВ «Мілоан». Сума кредиту за цим договором складає 5000,0 грн. Вказує, що право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 03Т вид від 23.06.2021 р. спочатку було передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», а останнє, в свою чергу 24 січня 2022 року уклало з ТОВ «ФК «Пінг Понг» Договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до нього позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 102277754 від 24.03.2021 р. Сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на 23.06.2021 р. становила 23000,0 грн. У тому ж розмірі право вимоги і було передано за договором факторингу від 24.01.2022 р.. Посилається на те, що кредитний договір № 102277754 від 24.03.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено в електронному вигляді і у відповідності до вимог Закону України ««Про електронну комерцію». Кредитні кошти в сумі 5000,00 грн. були перераховані Відповідачу на його картковий рахунок. Однак відповідач, незважаючи на те, що був повідомлений про відступлення права вимоги до нього на користь ТОВ «ФК «Пінг Понг», свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, то на момент відступлення права вимоги на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», а рівно як й на користь ТОВ «ФК «Пінг Понг», заборгованість складала становить 23000 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 5000 грн.; - заборгованість за відсотками становить 18000 грн.; - заборгованість за комісією становить 0 грн.; - заборгованість за пенею становить 0 грн. Нарахування процентів за користування кредитними коштами ТОВ «Мілоан» при відступленні права вимоги здійснило виходячи із застосування пунктів 1.5.2. та 1.6 Кредитного договору. Пункт 1.5.2. цього договору встановлює, що проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 4.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.6. Кредитного договору передбачається стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом у розмірі 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом поза межами кінцевого строку погашення кредиту. За такими умовами за період з 24.03.2021 р. по 08.04.2021 р. (15-денний строк законного користування кредитними коштами) нараховано 3000,0 грн. (5000,0 грн х 4 % х 15 дн), а з 09.04.2021 р. по 07.06.2021 р. 15000,0 грн (5000,0 грн х 5 % х 60 дн). Обґрунтування такого підходу до нарахування процентів позивач робить посиланням на пункти 2.2.2. та 2.2.3. Кредитного договору. Згідно пункту 2.2.2. Кредитного договору, нарахування Позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату фактичного повернення кредиту (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору Пункт 2.2.3. Кредитного договору встановлює, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом Позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п.1.4, якщо Позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли визначена в п.1.5.2 процентна ставка є нижчою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору (за умовами акцій, програм лояльності, тощо). Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти з дня наступного за днем визначеним п.1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено Товариством в односторонньому порядку. В якості правового обґрунтування своїх вимог позивач посилається на частину 1 статті 1048 ЦК України, якою передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Також позивач зазначає, що сторони домовились, що якщо Позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом після спливу терміну (дати) повернення кредиту, проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 Договору в період прострочення Позичальника нараховуються за вибором Позикодавця в якості процентів за користування кредитом або в якості процентів передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 Договору. 4. Позиція відповідача Відповідач не заперечує проти того, що ним дійсно укладався з ТОВ «Мілоан» кредитний договір, однак ставить під сумнів ідентичність тексту договору, з яким він ознайомлювався, і текстом, наданим разом з позовною заявою. Не заперечує він також факт отримання ним грошових коштів. У Відзиві на позов Відповідач вважає позовну заяву Позивача необґрунтованою та невмотивованою в частині нарахованих процентів, але частину їх визнає такими, що підлягають задоволенню на суму 8000 грн., з яких 5000 грн. тіло кредиту, 3000 грн. проценти за кредитом, які нараховані в період часу з 24.03.2021 року по 08.04.2021 року в межах строку, на який надавався кредит. Відповідач заявляє, що нарахування процентів по договору кредитування в період часу з 09.04.2021 року по 07.06.2021 року, включно, в розмірі 250 грн. за кожний день, на загальну суму 15000 грн. здійснювалось поза межами строку кредиту 15 днів, визначеного в Анкеті-заяві на кредит № 102277754 від 24.03.2021 року як період часу з 24.03.2021 року по 08.04.2021 року (дата повернення кредиту), що суперечить положенням ст.1048 ЦК України. Підкреслює, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що строк кредитування був продовжений за домовленістю сторін на період часу з 09.04.2021 року по 07.06.2021 року, у зв`язку з чим відсутні законні підстави для нарахування та стягнення з відповідача процентів у розмірі 15 000 грн., після закінчення 08.04.2021 року узгодженого сторонами строку, на який надавався кредит. У Запереченнях на Відповідь відповідач звертає увагу суду на положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX, як на окрему підставу для відмови у задоволенні вимог про стягнення процентів, нарахованих на підставі ст.625 ЦК України за кредитним договором. Посилається на те, що на підставі цього Закону ."Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнені, зокрема пунктом 18 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». 5. Обставини, встановлені судом 24.03.2021\~р.\~в Особистому\~кабінеті на\~офіційному вебсайті\~ТОВ «Мілоан»\~ [PERSON] \~подав Анкету-заяву\~на отримання\~кредиту №\~102277754 (а.с.17-18) Того ж дня, 24.03.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено в електронній формі кредитний договір № 102277754, за яким позичальнику надано кредитні кошти у сумі 5000,0 грн. шляхом їх зарахування на кредитну картку позичальника. Кінцевий строк погашення кредиту 08.04.2021 р. (а.с.40-45) Відповідно до платіжного доручення №26212049 від 24.03.2021 р., кошти згідно договору №102277754 були перераховані на ім`я [PERSON] (а.с.32). 23.06.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 03Т, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором №102277754 від 24.03.2024 р. (а.с.46-50) 24 січня 2022 року ТОВ «Діджи Фінанс» уклало з ТОВ «ФК «Пінг Понг» Договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до останнього перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 102277754 від 24.03.2021 р.(а.с.21, 54-56) Сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на 23.06.2021 р. становила 23000,0 грн. (а.с.22-23) У тому ж розмірі право вимоги її було передано за договором факторингу від 24.01.2022 р. Заборгованість складається з: - заборгованості за тілом кредиту у сумі 5000 грн.; - заборгованості за процентами у розмірі 18000 грн. Нарахування процентів за користування кредитними коштами ТОВ «Мілоан» при відступленні права вимоги здійснило виходячи із застосування пунктів 1.5.2. та 1.6 Кредитного договору. Пункт 1.5.2. цього договору встановлює, що проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 4 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.6. Кредитного договору передбачається стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом у розмірі 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом поза межами кінцевого строку погашення кредиту. За такими умовами за період з 24.03.2021 р. по 08.04.2021 р. (15-денний строк законного користування кредитними коштами) нараховано 3000,0 грн. (5000,0 грн х 4 % х 15 дн), а з 09.04.2021 р. по 07.06.2021 р. 15000,0 грн (5000,0 грн х 5 % х 60 дн) . Обґрунтування такого підходу до нарахування процентів позивач робить посиланням на пункти 2.2.2. та 2.2.3. Кредитного договору. Згідно пункту 2.2.2. Кредитного договору, нарахування Позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату фактичного повернення кредиту (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору Пункт 2.2.3. Кредитного договору встановлює, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом Позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п.1.4, якщо Позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли визначена в п.1.5.2 процентна ставка є нижчою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору (за умовами акцій, програм лояльності, тощо). Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти з дня наступного за днем визначеним п.1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено Товариством в односторонньому порядку. 6. Правова площина розв`язання спору та висновки суду щодо заявлених вимог Виходячи із змісту статті 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК)суд при розгляді справи керується принципом верховенства права і на цієї основі надає оцінку доказам, наведеним сторонами на обгрунтування своїх вимог або заперечень, дотримуючись також принципу диспозитивності цивільного судочинства. Суд вважає встановленими таки обставини. 24.03.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено в електронній формі кредитний договір № 102277754, за яким позичальнику надано кредитні кошти у сумі 5000,0 грн. шляхом їх зарахування на кредитну картку позичальника. Кінцевий строк погашення кредиту 08.04.2021 р. Позичальник умови договору не виконав, кредит не сплатив. 23.06.2021 р. між ТОВ «Меліон» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» укладено Договору про відступлення прав вимоги № 03Т., а 24 січня 2022 року ТОВ «Діджи Фінанс» уклало з ТОВ «ФК «Пінг Понг» Договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до останнього перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 102277754 від 24.03.2021 р. Відповідач у своєму Відзиві на позов ставить під сумнів ідентичність текстів кредитного договору, з яким він ознайомлювався, і екземпляром, що було надано позивачем до суду. Проте, суд не убачає в доводах відповідача суттєвих ознак для такого твердження і керується позицією Європейського суду з прав людини, який вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення «Проніна проти України»). Суд не ставить під сумнів той факт, що відповідач отримав кредитні кошти у заявленому ним розмірі. І він не заперечує цю обставину. Частково визнає обґрунтованими вимоги позивача в розмірі 8000,0 грн, з яких 5000,0 грн.- тіло кредиту, 3000,0 грн нараховані за час строку дії кредитного договору проценти. І не погоджується з нарахуванням процентів за межами кінцевого строку погашення кредитного зобов`язання, тобто, після 08.04.2021 року. Разом з тим, суд не приймає його посилання як на підставу для звільнення від сплати процентів на Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX, яким Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнені пунктом 18 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Таке посилання відповідач робить виходячи з того, що позивачем вказується, що нарахування процентів на загальну суму 15000 грн. здійснювалось поза межами строку кредиту 15 днів, визначеного в Анкеті-заяві на кредит № 102277754 від 24.03.2021 року, на підставі ст.625 ЦК України. Не приймаючи посилання відповідача на пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, суд, по-перше, виходить з того, що воєнний стан в Україні, введено Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022 і затверджено Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX. А нарахування процентів відноситься до введення воєнного стану. По-друге, як вказує позивач, сторони домовились, що якщо Позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом після спливу терміну (дати) повернення кредиту, проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 Договору в період прострочення Позичальника нараховуються за вибором Позикодавця в якості процентів за користування кредитом або в якості процентів передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 Договору. У даному випадку позивач припускається вільного і неправомірного ототожнення нарахованих кредитодавцем процентів за межами кінцевого строку повернення кредиту з відповідальністю, що передбачена частиною другою статті 625 ЦКУ, відповідно до якої боржник зобов`язаний сплатити 3 відсотки річних за весь час незаконного користування чужими грошовими коштами, а також компенсувати інфляційні втрати за весь час прострочення платежу. Другою помилкою позивача у трактуванні свого права на застосування виду відповідальності боржника є посилання на альтернативність свого вибору щодо цих процентів: або як проценти за користування кредитом, або як «проценти, що передбачені частиною другою статті 625 ЦК», але на рівні стандартної ставки, передбаченої пунктом 1.6. Кредитного договору. Розв`язуючи спір в частині нарахування процентів за кредитним договором, суд приймає до уваги висновки, зроблені у постанові Великої Плати Верховного Суду від 18.01.2022 р. у справі № 910/17048/17. Так, у пункті 111 постанови вказується:\~"\~Припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Велика Палата Верховного Суду зробила у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12\~\~\~\~(провадження № 4-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Відповідно до статті 264 ЦПК при ухваленні рішення у справі суд, серед інших, вирішує питання, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При цьому суд керується принципом «суд знає закон», про необхідність застосування якого ідеться у постанові Верховного Суду від 05.02.2020 р. у справі № 759/20387/18 (провадження № 61-19816св19): «... суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін. При цьому суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини». Аналогічну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 та від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню проценти у розмірі 3000 грн. за період часу з 25.03.2021 року по 08.04.2021 року, включно, тобто на протязі 15 днів (строк дії договору), які нараховані згідно п.1.5.2 договору за формулою: 5000,0 грн х 4%. х 15 дн. Оцінивши обставини справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає встановленим та доведеним, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Солвентіс» є обґрунтованими та законними у розмірі 8000,0 грн., з яких 5000,0 грн. складають тіло кредиту, 3000,0 грн проценти за користування кредитними коштами в період дії кредитного договору. Щодо відшкодування судових витрат. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов ТОВ «ФК «Солвентіс» задоволено в розмірі 34,78 % від суми позову. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 842,51 грн. на відшкодування витрат із сплати судового збору і 2086,80 витрат на правову допомогу.

Outcome: partial