Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

у червні 2025 року [PERSON] , заінтересовані особи: Київський національний університет будівництва і архітектури, Міністерство оборони України, звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: прийняття ним військової присяги 04.07.1992 року після повного закінчення військової кафедри у Київському інженерно-будівельному інституті (тепер - Київський національний університет будівництва і архітектури). Заява мотивована тим, що в період з 01.09.1988 року по 06.07.1993 року він навчався у Київському інженерно-будівельному інституті (тепер - Київський національний університет будівництва і архітектури) за спеціальністю «Прикладна геодезія» та після закінчення 4-го курсу його відраховано в зв`язку із сімейними обставинами. [PERSON] зазначає, що під час навчання у вказаному навчальному закладі пройшов повний курс спеціальної підготовки на військовій кафедрі, в тому числі навчальні збори з 29.06.1992 року по 04.07.1992 року, після яких склав присягу на вірність українському народові та набув права присвоєння офіцерського звання. Заявник вказує, що на сьогодні офіційне документальне підтвердження факту прийняття ним присяги у виді окремого документа чи запису у військово-облікових документах відсутнє та архів вказаного університету також не зберіг відповідний документ. Також зауважує, що з 22.04.2022 року він перебуває на військовій службі в лавах ТрО військової частини [NUMBER] , під час проходження якої неодноразово звертався до керівництва військової частини щодо необхідності видачі належним чином оформлених документів щодо його посади та звання, однак зазначені дії не дали позитивного результату. Посилаючись на те, що документальні підтвердження прийняття ним військової присяги не збереглися, однак вказані відомості необхідні для подальшого отримання військово-облікових документів, формування особової справи, отримання державних соціальних гарантій, [PERSON] просить заяву задовольнити. Ухвалою судді від 25.06.2025 року відкрито провадження в справі та призначено судове засідання. Заявник і заінтересовані особи про день, час і місце розгляду справи повідомлені в установленому цивільним процесуальним законодавством порядку, в судове засідання не з`явилися. Від заявника до суду надійшла заява, в якій [PERSON] просить справу слухати без його участі. Пояснень на заяву до суду від заінтересованих осіб не надходило. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що заявник [PERSON] , [INFO] та є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим 28.02.2023 року (а.с. 3-4,6). Як вбачається, представник заявника звертався до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України з метою отримання інформації про прийняття [PERSON] військової присяги 04.07.1992 року за наслідками проходження спеціальної підготовки на військовій кафедрі під час навчання в Київському інженерно-будівельному інституті присвоєння [PERSON] першого офіцерського звання (орієнтовно наказ Міністерства оборони України від 19.05.1993 року № 192) (а.с. 7). З архівної довідки № 179/1/4750 від 19.06.2023 року Галузевого державного архіву Міністерства оборони України вбачається, що в наказі Міністерства оборони України від 19.05.1993 року № 192 [PERSON] не значиться, та документи Київського національного університету будівництва і архітектури не надходили, а з листа № 179/1/8735 від 02.11.2023 року вбачається, що документи (листи) про прийняття присяги мають короткий термін зберігання і до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України не передаються (а.с.8, 13). При цьому, з відповіді Кадрового центру Збройних Сил України від 06.07.2023 року № 321/кц/5241 на адвокатський запит вбачається, що у Кадровому центрі відсутня інформація та відповідні підтверджуючі документи про місце знаходження (зберігання) списків осіб, які прийняли військову присягу після проходження спеціальної підготовки на військовій кафедрі під час навчання у Київському інженерно-будівельному інститутів 1992 році. Кадровий центр не володіє інформацією про присвоєння військового звання офіцерського складу громадянину [PERSON] та про його перебування на військовому обліку як офіцера запасу в територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (а.с. 9). З відповіді Департаменту військової освіти Міністерства оборони України від 27.10.2023 року № 404/2446 на адвокатський запит вбачається, що наказом в.о. ректора від 10.06.1992 року № 445/2 збори зі студентами планувалося провести на базі військової кафедри Київського інженерно-будівельного інституту (а.с. 12). Поряд із цим, з архівної довідки Київського національного університету будівництва і архітектури від 15.11.2022 року № 1.10-282-П про навчання на військовій кафедрі інституту [PERSON] у період з 1989 року по 1992 роки вбачається, що з документами архіву університету значиться [PERSON] , 1970 року народження, який навчався в Київському інженерно-будівельному інституті (тепер - Київський національний університет будівництва і архітектури) за спеціальністю «Прикладна геодезія» з 01.09.1988 року по 06.07.1993 року, відрахований з інституту студентом 4-го курсу. Під час навчання в інституті пройшов спеціальну підготовку на військовій кафедрі інституту в період із 16.11.1989 року по 17.01.1991 року, та з 25.11.1991 року по 04.07.1992 року, у тому числі навчальні збори з 29.06.1992 року по 04.07.1992 року на базі військової кафедри інституту (а.с. 14). Також із змісту архівного витягу Київського національного університету будівництва і архітектури від 31.05.2023 року № 1.10-183 вбачається, що наказом ректора від 16.11.1989 року № 1192/2 залучено до військової підготовки студента 2-го курсу факультету спеціальності «ПГ» [PERSON] (а.с. 15). Крім того, із змісту архівного витягу Київського національного університету будівництва і архітектури від 31.05.2023 року № 1.10-186 вбачається, що ректором видано наказ від 10.06.1992 року № 445/2, зокрема, про: проведення в 1992 році навчальних зборів, в тому числі й зі студентами 4-го курсу всіх факультетів; залучення на навчальні збори [PERSON] ; виділення начальником клуба оркестру на день прийняття військової присяги з 09.00 год 04.07.1992 року студентами, що проходять навчальні збори (а.с. 16-17). Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено ч.1 ст. 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з ч. 2 вказаної статті, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати документ. З Тимчасового положення про порядок прийняття Військової присяги (додається), затвердженого указом Президії Верховної Ради України від 14.11.1991 року № 1813а-XII вбачається, що кожен громадянин України, вступаючи на військову службу, особисто приймає Військову присягу на вірність народу України і скріплює її власноручним підписом. До присяги приводяться усі категорії військовослужбовців після вивчення ними основних положень військового законодавства України, військових статутів щодо їх прав і обов`язків. Час і місце прийняття Військової присяги визначається окремим наказом командира військової частини і оголошується всьому особовому складу. Загальні списки тих, хто прийняв Військову присягу, зберігаються у штабі військової частини пронумерованими, прошнурованими та запечатаними сургучною печаткою в окремій папці. У військовому квитку (особовому посвідченні) військовослужбовця начальник штабу військової частини робить відмітку: «Військову присягу прийняв (день, місяць, рік)». Після проходження певного часу списки здають в архів. Прийняття Військової присяги у військових училищах та академіях здійснюється відповідно до цього Положення. Прийняття присяги у штабах військових округів (флоту), армій, корпусів, військових установах може проводитись у конференц-залах та актових залах в урочистій обстановці з виконанням оркестром Державного гімну України. Військовослужбовці зазначених військових органів приймають Військову присягу у порядку, передбаченому цим Положенням. Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон), встановлюється, в тому числі такий вид військової служби військова служба за контрактом курсантів (слухачів) військово-навчальних закладів і студентів військових кафедр (факультетів військової підготовки, відділень військової підготовки) вищих цивільних навчальних закладів; Відповідно до ч. 3 ст. 2 вказаного Закону громадяни України, які призвані або добровільно вступили на військову службу, приймають Військову присягу на вірність народу України і тільки після цього можуть бути направлені на навчання чи для інших військових потреб за межі України. За змістом ч. 1 ст. 8, ч. 1 ст. 11 Закону визначено, що із призовниками проводиться робота, пов`язана з військовою підготовкою студентів вищих навчальних закладів за програмою офіцерів запасу. Зарахування на військову кафедру (факультет військової підготовки, відділення військової підготовки) провадиться на добровільних умовах відповідно до особистих заяв на засадах, визначених контрактом. Період військової підготовки зараховується як строкова військова служба. Особи, які не пройшли строкової чи альтернативної (невійськової) служби або підготовки на військовій кафедрі (факультеті військової підготовки, відділенні військової підготовки), після закінчення вищого навчального закладу призиваються на строкову військову службу переважно за своїм фахом. Абзацом 4 ч. 2 ст. 25 Закону визначено, що курсантам, випускникам вищих військово-навчальних закладів і військових кафедр (факультетів військової підготовки, відділень військової підготовки), світських вищих навчальних закладів з рівнем підготовки бакалавра присвоюється первісне офіцерське звання молодшого лейтенанта, а з рівнем магістра - лейтенанта. Оскільки, знайшов своє підтвердження факт проходження заявником спеціальної військової підготовки у вищому навчальному закладі за наслідками якого [PERSON] складено військову присягу, однак відсутні загальні списки в яких вказано заявника як такого, що прийняв військову присягу та немає документальних підтверджень призиву його на строкову військову службу, тому суд вважає, що наявні підстави для задоволення заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved