Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що їй на підставі договору дарування від 23 серпня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Дніпропетровської нотаріальної контори Міхеєвою Т.М., належить частина житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Також згідно витягу з Державного реєстру речових прав вона є власником частини земельної ділянки для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку площею 0,15 га, кадастровий номер: 1224855300:01:001:0524. Власником іншої частини майна був чоловік позивача [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті позивач прийняла спадщину і отримала свідоцтво про право на спадщину за азконом. Однак при отриманні спадщини було виявлено, що на вказаний житловий будинок згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності нерухомого майна, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна, накладено заборону на підставі повідомлення Дніпропетровського стрілочного заводу 1 синельниківська ДНК. Об`єкт обтяження вказано: будинок [ADDRESS] , але власником житлового будинку вказано [PERSON] . Позивачу невідома вказана особа і внаслідок накладеної заборони позивач позбавлена можливості реалізувати своє право щодо розпорядження належним йому майном, у зв`язку з чим позивач просить суд зняти вищезазначену заборону на житловий будинок. Позивач до початку судового розгляду справи надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, на адресу суду було повернуто поштовий конверт з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Представник третьої особи в судове засідання не з`вився. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази по справі. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт того, що позивач з 07 вересня 1991 року перебувала у шлюбі зі [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Факт належності позивачу частини вищезазначеного житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , підтверджується копією договору дарування від 23 серпня 2003 року, згідно якого вказаний будинок був подарований позивачу і її чоловікові [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть чоловік позивача [PERSON] помер [INFO] . Копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 березня 2025 року підтверджується факт прийняття позивачем спадщини після смерті чоловіка та її оформлення. З єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що наявна заборона на нерухоме майно, тобто на вказаний житловий будинок, реєстраційний номер обтяження: 4364271, дата реєстрації: 17 січня 2007 року, підстава обтяження повідомлення,1, 17 березня 1996 року Дніпропетровського стрілочного заводу, 1 синельниківська ДНК. Отже, на підставі повідомлення Дніпропетровського стрілочного заводу №1 від 17 березня 1966 року державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори було накладено обтяження, а саме заборона на нерухоме майно, тобто на вищезазначений житловий будинок. Власником будинку зазначений [PERSON] . Як вбачається з копії довідки АТ «Дніпровський стрілочний завод» за [PERSON] та [PERSON] станом на 08 липня 2025 року заборгованість на АТ «ДнСЗ» не значиться. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У ч.1 ст.321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, позивач є власником вищезазначеного житлового будинку, а накладена на будинок заборона порушує її права на розпорядження належним їй будинком. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. На підставі викладеного,

Outcome: approved