Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Конюшко В.М. звернувся до суду з даним позовом до відповідачів [PERSON] , ПАТ «НАСК «ОРАНТА про відшкодування шкоди, просив стягнути матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 80 909,59 грн., моральну шкоду у розмірі 15 000 грн., а також понесені судові витрати. Вимоги мотивовано тим, що 21.03.2024 близько 06 год. 20 хв. відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz» р/н [NUMBER] в м. Києві по пр. Броварський, 99 не вибрав безпечної швидкості руху, при виникненні небезпеки не вжив заходів аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Renault» р/н [NUMBER] , що належить на праві приватної власності [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а відтак позивачу було завдано матеріальної шкоди. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 11.04.2024 по справі № 754/4954/24 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок якого трапилась зазначена дорожньо-транспортна подія, визнано [PERSON] . На місці ДТП відповідачем було пред`явлено поліс ОСЦПВВНТЗ №213830550, виданий ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Проте, позивачу ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з огляду на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, а за наданим ним на місці ДТП полісом №213830550 була забезпечена цивільно- правова відповідальність водія інакшого транспортного засобу, аніж транспортний засіб «Mercedes-Benz» р/н [NUMBER] . Позивач звертався з листом до МТСБУ від 19.04.2024, проте отримав відмову у здійснені регламентної виплати, оскільки на момент ДТП був відсутній поліс ОСЦПВВНТЗ і щодо пошкодженого транспортного засобу. У відповідності до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власникові колісного транспортного засобу «Renault» р/н [NUMBER] №476/05-24 від 04.06.2024 про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 476/05-24 від 04.06.2024. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault» р/н [NUMBER] склала 161 184,63 грн., ринкова вартість КТЗ на момент ДТП складала 111 989,37 грн. Таким чином, позивач зазначив, що транспортний засіб є фізично знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує вартість транспортного засобу до ДТП. Відповідно до Звіту № 476/05-24 від 04.06.2024, вартість транспортного засобу з урахуванням аварійних пошкоджень складає 31 079,78 грн. Належний позивачеві автомобіль «Renault» р/н [NUMBER] був його основним засобом пересування та використовувався позивачем як в особистих, так і в службових цілях. Знищення автомобіля в ДТП завдало позивачеві душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан, а відтак позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 15 000 грн., а також судових витрат у розмірі 12 000 грн. 26 лютого 2025 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва залишено позовну заяву без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2025 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. 27.02.2025 від представника позивача [PERSON] - адвоката Конюшко Д.Б. надійшло клопотання про залучення до участі у справі ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в якості співвідповідача. Відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує щодо заявлених вимог, вказуючи про те, що на дату вчиненння ДТП у відповідача був наявний чинний поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а отже автомобіль відповідача з реєстраційним номером [NUMBER] на час ДТП був забезпечений полісом. Також відповідач вважає неналежним доказом висновок вартості матеріального збитку №476/05-24, оскільки дата оцінки вказана 21.03.2024, водночас як вказує позивач, останній звернувся за звітом про оцінку 07.05.2024. Представником позивача [PERSON] - адвокатом Конюшко Д.Б. подано до суду заяву про відмову від частини позовних вимог до відповідачів [PERSON] , ПАТ «НАСК «ОРАНТА» у зв`язку з укладенням угоди про припинення зобов`язання між позивачем та ПАТ «НАСК «ОРАНТА». При цьому, позивач просить продовжити розгляд справи в частині вимог щодо стягнення моральної шкоди. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04 вересня 2025 року постановлено закрити провадження в частині позовних вимог щодо відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином,до суду подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підтримують. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином у встановленому законом порядку. Відповідач ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином у встановленому законом порядку. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 21.03.2024 близько 06 год. 20 хв. відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz» р/н [NUMBER] в м. Києві по пр. Броварський, 99, не вибрав безпечної швидкості руху, при виникненні небезпеки не вжив заходів аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Renault» р/н [NUMBER] , що на праві приватної власності належить [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 11.04.2024 відповідача визнано винним у вчиненні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Відповідно до листа ПАТ «НАСК «ОРАНТА» від 23.05.2025, 21.07.2023 НАСК «ОРАНТА» був укладений Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/4205915 термірном дії з 27.07.2023 по 26.07.2024, забезпеченим транспортним засобом є Mercedes-Benz sprinter 211 CDI, д/н [NUMBER] Отже, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно полісу № АТ4205915. 23.06.2025 між ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та [PERSON] було укладено договір про припинення зобов`язання переданням відступного. Відповідно до п. 4 вказаного договору, позивач по справі № 754/2765/25 після виконання НАСК «ОРАНТА» умов. П. 2 угоди зобовязується подати до Деснянського районного суду м. Києва заяву про відмову від позову у вказаній вище судовій справі та відмову від відшкодування судових витрат. Представником позивача [PERSON] - адвокатом Конюшко Д.Б. подано до суду заяву про відмову від частини позовних вимог до відповідачів [PERSON] , ПАТ «НАСК «ОРАНТА» у зв`язку з укладенням угоди про припинення зобов`язання між позивачем та ПАТ «НАСК «ОРАНТА», яка прийнята судом, а відтак суд не розглядає по суті вимогу позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди. Стосовно стягнення з відповідача [PERSON] завданої позивачу моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положенням п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Суд, дослідивши письмові докази та встановивши обставини справи, враховуючи, що транспортний засіб є фізично знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує вартість транспортного засобу до ДТП, а відтак позивачу завдано моральної шкоди у зв`язку із пошкодженням належного йому транспортного засобу, що в свою чергу призводить до моральних страждань, які вимагають додаткових зусиль для організації життя. При цьому, при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, завданих пошкодженням його майна, а також керується принципами співмірності, розумності та справедливості, і приходить до висновку про необхідність зменшення заявленого до стягнення розміру моральної шкоди. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 15 000 грн., однак наданими суду документами не доведено обсягу моральних та фізичних страждань, який би відповідав вимогам щодо відшкодування моральної шкоди в зазначеному позивачем розмірі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що заявлена сума є завищеною, а відтак виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням глибини душевних страждань позивача, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial