Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 квітня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №46730-04/2024. 21 жовтня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №21102024, а відповідно до умов вказаного договору та реєстру боржників від 21 жовтня 2024 року до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором у сумі 19 460 грн., яка складається з заборгованості: 8 100 грн. - за основною сумою боргу; 9 335 грн. - за процентами; 2 025 грн. за штрафними санкціями. Відповідач не виконала зобов`язання, а після відступлення права грошової до відповідача не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості на рахунки позивача чи первісного кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернула представник позивача змушена звернутись до суду з цією позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за кредитним договором №46730-04/2024 в розмірі 19 460 грн., з яких: 8 100 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 9 335 грн. - заборгованість за процентами; 2 025 грн. заборгованість за штрафними санкціями, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 09 липня 2025 року прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у своїй позовній заяві просила суд розглядати справу за відсутності представника, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач подала суду заяву в якій просила задовольнити позов у повному обсязі та розглянути справу без її участі. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, та виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 27 квітня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 46730-04/2024, який було підписано електронним підписом відповідача, відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону відповідача, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти (фінансовий кредит) у загальному розмірі 8 100 грн. строком на 120 днів з 27 квітня 2024 року, і датою погашення кредиту 24серпня2024року(а.с.6-8). Крім того, відповідачем [PERSON] разом з підписанням кредитного договору також було підписано паспорт споживчого кредиту та погоджено графік платежів (а. с. 9-10). З матеріалів справи встановлено, що перерахування кредитором ТОВ «Аванс Кредит» грошових коштів 27 квітня 2024 року в сумі 8 100 грн. на картку № [NUMBER] підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за №3466_250410153348 від 10 квітня 2025 року (а. с. 11). Матеріалами справи підтверджено, що 21 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Аванс Кредит» було укладено договір факторингу №21102024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило за плату ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначено в реєстрі боржників (а. с. 12-14). У витягу з реєстру боржників від 21 жовтня 2024 року до договору факторингу №21102024 від 21 жовтня 2024 року зазначено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 19 460 грн., з яких: 8 100 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 9 335 грн. заборгованість за процентами, 2 025 грн. заборгованість за штрафними санкціями (а. с. 16). Представником позивача також надано розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідно до якого заборгованість відповідача складає 19 460 грн., з яких: 8 100 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 360 грн. заборгованість за відсотками (а. с.17). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Отже, судом встановлено, що відповідач не виконала свого зобов`язання та після відступлення на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до відповідача, нею до подання позовної заяви до суду не було здійснено жодного платежу для погашення заборгованості за кредитним договором ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора - ТОВ «Аванс Кредит». Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних нарахувань. Пред`являючи вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором, ТОВ «Аванс Кредит» просило стягнути з відповідача заборгованість за основним боргом, відсотками та штрафними санкціями. Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 3 ЗУ «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) і договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що існування заборгованості відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 46730-04/2024 від 27 квітня 2024 року в загальному розмірі 19 460 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Положеннями ч. 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Отже, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, а також визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved