Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, як дружини, до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 2000\~грн., починаючи з дня подання заяви до суду. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 15.09.2022 між нею та [PERSON] було укладено шлюб, від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . З травня 2024 року сімейні відносини з відповідачем припинилися. На даний час, малолітня дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач з цього часу не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини. Позивач також зазначила, що на даний час не працює так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років і єдиним джерелом доходу є соціальні виплати в розмірі 860 грн на місяць. Вказала, що відповідач є молодою працездатною особою та має можливість сплачувати аліменти на її утримання та утримання дитини, що передбачено нормами СК України. Ухвалою від 27.06.2025 відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник відповідача адвокат Беспалова Н.О. подала відзив на позовну заяву, зареєстрований судом 07.08.2025 року за вх.\~№\~8177, в якому просила повністю відмовити в задоволенні позовних вимог позивачу. В обґрунтування зазначила, що відповідачем 16.05.2023 укладено договір про споживчий кредит № 334044053402 з акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» на суму 60000\~грн. на строк 60\~місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 16.05.2028. Даний кредит було оформлено на встановлення металопластикових вікон та дверей у будинку [ADDRESS] , де позивач та відповідач спільно проживали однією сім`єю та вели спільне господарство, що підтверджується договором купівлі-продажу товарів від 23.05.2025 укладеного між ФОП [PERSON] та відповідачем. Станом на 28.07.2025, згідно довідки АТ «Державний ощадний банк України» №\~109.40/2-228, у відповідача обліковується заборгованість по кредитному договору № 334044053402 від 16.05.2023, залишок заборгованості по тілу кредиту становить 35000\~грн. За період з 16.05.2023 по 28.07.2025 відповідачем було сплачено тіла кредиту 25000\~грн, відсотків 40624,15\~грн. Крім того, відповідач згідно судового наказу від 11.07.2025 сплачує аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.07.2025. Згідно ЗУ «Про Державний бюджет на 2025 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить 2563\~грн., а 50% з цієї суми 1281,50\~грн. В свою чергу відповідачем, згідно квитанцій на переказ готівки від 12.06.2025 сплачено позивачу аліменти в сумі 2000\~грн., а 01.07.2025 - 3500\~грн., що явно перевищує 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, разом з тим, є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.09.2022 Маловисківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області ПівденноСхідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 142 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 15.09.2022 року, мають спільну малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Маловисківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області ПівденноСхідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 21.12.2023 року, про що складено відповідний актовий запис № 135, який, згідно довідки від 03.06.2025 за №\~709, виданої Маловисківською міською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, проживає з матір`ю [PERSON] . Також судом встановлено, що відповідно до поданих до відзиву представником відповідача квитанцій, відповідач в період із 12.06.2025 по 01.07.2025 надавав кошти на утримання дитини в сумах: червень -2000\~грн; липень - 3500\~грн, що в середньому становить 2000 грн. на місяць. Окрім того, згідно договору купівлі-продажу товарів від 23.05.2023 відповідачем дійсно було придбано вікна та двері металопластикові на суму 60000\~грн. Для закупівлі даного товару відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №\~334044053402 від 16.05.2023 на вказану суму із АТ «Державний ощадний банк України», довідкою виданою АТ «Державний ощадний банк України» від 28.07.2025 №\~109.40/2-228 підтверджено розмір залишку заборгованості по даному договору, що становить 35000\~грн. (а.с.38). Також суд прийняв до уваги той факт, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані про місце праці чи види іншого доходу відповідача. Правовідносини, що виникли між сторонами щодо стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, регулюються ст.ст. 75, 84 СК України. Згідно з ч.ч.\~1, 2 ст.\~75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині\~- матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19). Відповідно до ч.ч.\~2, 4 ст.84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружини, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.1 ст.80\~СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку ( доходу ) другого з подружжя і ( або ) у твердій грошовій сумі. Особливим видом права жінки на утримання є її право на утримання чоловіком у разі проживання з нею їхньої дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу жінки та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. В постанові Верховного Суду по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. При вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що у матеріалах справи відсутні дані про місце праці чи інші види доходу відповідача, разом з тим, суд, бере до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку і те що ним не надано доказів в підтвердження того, що він не має можливості надавати таку допомогу дружині. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Суд вважає, що разом зі сплатою кредиту (який сплачується за витрати понесені в користь позивачки та дитини) та аліментів на дитину, присудження аліментів на дружину у заявленому позивачкою розмірі становитиме для відповідача надмірний фінансовий тягар. З урахуванням вказаного, виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково та стягнути аліменти на утримання дружини в розмірі 1000\~грн до досягнення дитиною трьох років. За змістом ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тому їх слід стягувати з 20.06.2025. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів в усіх судових інстанціях. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки відповідач не визнав позов, з нього слід стягнути судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved