Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

До Металургійного районного суду міста Кривого Рогу 28 липня 2025 року надійшла вищезазначена позовна заява про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 28 липня 2025 року визначено головуючого - суддю Чайкіну О.В. Ухвалою судді від 29 липня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На виконання вимог ст.178, 191, 278ЦПК\~України відповідачем 01 серпня 2025 року подано відзив на позов, та надано докази його направлення стороні Позивача. Позивач, у строк, визначений статтями 199, 278 ЦПК України, з урахуванням ухвали про прийняття позову та відкриття провадження у справі, не надав відповідь на відзив. Сторони в судове засідання не викликались. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи викладене, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що кореспондується з положеннями частини 5 статті 279 ЦПК України. Стислий виклад позовних вимог та заперечень відповідача. Позивач зазначає, що станом на 22.04.2021 року перебувала в трудових відносинах з Приватним підприємством «СТІЛ СЕРВІС», працюючи на посаді вагаря дільниці з експлуатації ЗВ маси залізничного цеху ПП «СТІЛ СЕРВІС». Того ж дня, близько 18.10 год. позивач перебувала на робочому місці, в приміщенні вагової, що знаходиться в будівлі перенавантажувального бункеру №3 рудозбагачувальної фабрики №2 гірничого департаменту ПАТ» АрселорМіттал Кривий Ріг», прямуючи за інвентарем для прибирання позивач почала спускатись з другого на перший поверх по маршовим сходам, що складаються з 14 сходинок. Знаходячись на третій сходинці зверху випадково почала падати, та завдяки тому, що правою рукою притрималася за перило також встигла вхопитись за нього лівою рукою, чим зупинила падіння в районі другої сходинки знизу, під час падіння ліва нога позивача застрягла між четвертою та п`ятою сходинками знизу, внаслідок чого відбулось травмування лівої ноги позивача. Після падіння позивач була доставлена в КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради, де їй був поставлений діагноз «закритий трьох кісточковий перелом лівої гомілки із зміщенням та з підвивихом ступні до зовні та до заду». За результатами проведеного комісією розслідування нещасного випадку, що стався 22 квітня 2021 року о 18 годині 15 хвилин на приватному підприємстві «СТІЛ СЕРВІС» було прийнято рішення визнати даний нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом. У зв`язку із заподіянням зазначеної шкоди здоров`ю 01.09.2021 року позивач вперше пройшла огляд медико-соціальною експертною комісією, за результатами якого їй визначено 15% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва та встановлена потреба в медикаментозному лікуванні. 22.09.2022 року позивач повторно пройшла огляд МСЕК, за наслідком якого їй визначено 15% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва. Встановлена потреба в медикаментозному лікування, зазначені ВМП. У зв`язку з вказаним трудовим каліцтвом та частковою втратою професійної працездатності, порушено звичний спосіб життя позивача, остання позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, відчуває дискомфорт під час ходи, функції ушкодженої ноги до теперішнього часу не відновлені. Вбачається беззаперечне порушення немайнового права позивача на працю, зміст якого полягає у можливості кожної особи заробляти собі на життя працею, яку вона вільно обирає, більше того втрата професійної працездатності свідчить про фізіологічні негативні зміни в стані здоров`я позивача, що вказує на порушення належного позивачу права на охорону здоров`я. За таких обставин зі сторони відповідача має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана позивачу ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило ушкодження здоров`я позивача. Представник Відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов є безпідставним, необґрунтованим, та не підлягає задоволенню, оскільки 22.04.2021 року (зміна з 07:00 до 19:00 годин) вагар (навантаження концентрату) дільниці експлуатації ЗВ маси залізничного цеху Приватного підприємства «Стіл сервіс» [PERSON] о 6:45 прибула в приміщення вагової, що знаходиться в будівлі перевантажувального бункеру №3 рудозбагачувальної фабрики №2 гірничого департаменту ПАТ «АМКР». Шляхом опитування [PERSON] , що здавала зміну, [PERSON] ознайомилась з особливостями роботи попередньої зміни, а також зі станом обладнання та робочого місця, після чого перевдягнулась у спецодяг та взуття в побутовому приміщенні, що знаходиться у будівлі перевантажувального бункеру №3. О 06 годині 55 хвилин [PERSON] повернулась до приміщення вагової, внесла до «Журналу прийому-передачі зміни» записи, щодо приймання зміни, прийняла участь у селекторній нараді, що проводив начальник дільниці з експлуатації ЗВ маси [PERSON] , та отримала завдання на зміну, після чого приступила до роботи. Близько 18 години 00 хвилин [PERSON] електронною поштою направила підсумки зважування за зміну керівникові. О 18 годині 10 хвилин [PERSON] перевдягалась у власний одяг, після чого, з її слів згадала, що на першому поверсі будівлі вагової залишився її інвентар для прибирання, вирішивши його забрати [PERSON] спускалась по маршовим сходам, що складались з 14 сходинок з другого на перший поверх. Знаходячись на третій сходинці зверху випадково почала падати, та завдяки тому, що правою рукою притримувалась за перила також встигла схопитись лівою рукою, і зупинити падіння в районі другої сходинки знизу, при цьому її ліва нога застряла між четвертою та п`ятою сходинкою знизу. Після чого [PERSON] , за допомогою власного мобільного телефону, зателефонувала контролеру продукції збагачення служби технолороодерного департаменту ПП «Стіл сервіс» [PERSON] , яка протягом двох хвилин прибула на місце нещасного випадку та допомогла [PERSON] присісти на металевий ящик з піском. О 18:45 [PERSON] була доставлена машиною швидкої допомоги ПП «Стіл сервіс» до КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2», де останній поставлено діагноз закритий трьохкісточковий перелом лівої гомілки зі зміщенням та підвивихом ступні до зовні та до заду. Комісією встановлено, що на момент нещасного випадку: - потерпіла була вдягнена у власний чистий одяг та власне взуття, при цьому була забезпечена спецодягом та спецвзуттям, які знаходились у справному стані, відповідали розміру, та відповідали нормам видачі та видам робіт; - маршові сходи для ступку на перший поверх будівлі рудозбагачувальної фабрики №2 гірничого департаменту ПАТ «АМКР» відповідають вимогам ДСТУ Б В.2.6-52:2008 «Сходи маршеві, площадки та огорожі сталеві. Технічні умови»; - сходинки на сходовому марші знаходяться у справному сухому стані та не захаращені сторонніми предметами; - освітлення місця події штучне за допомогою стаціонарних електричних світильників. Пункт 5 встановлює, що це відповідає виду події: падіння потерпілої під час пересування. Серед основних причин організаційна невиконання вимог інструкцій з охорони праці, зокрема, порушення п.п.1.6,1.7.6 інструкцій з охорони праці для вагаря дільниці експлуатації ЗВ маси залізничного цеху ОП 01.07.18 затвердженої наказом директора ПП «Стіл сервіс» від 05.07.2018 року №2184/1. Серед супутніх причин є технічна та організаційна причини. Шкідливий або небезпечний фактор відсутній. Устаткування, машини, механізми, транспорті засоби, експлуатація яких призвели до нещасного випадку відсутні. Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №060586 від 01.09.2021 року Позивачу первинно встановлено 15% втрати професійної працездатності з 01.09.2021 по 01.09.2022 року. В даному випадку не було встановлено вчинення з боку відповідача будь-яких винних, неправомірних дій, що могли б призвести до виникнення нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, отже відсутня одна з обов`язкових передумов для відшкодування моральної шкоди. Крім того, позивач не надав до суду належних доказів, які б підтверджували факт спричинення моральної шкоди. Тому, Відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Фактичні обставини, встановлені судом. Відповідно до трудової книжки [PERSON] станом 22.04.2021 року позивач перебувала в трудових відносинах з Приватним підприємством «СТІЛ СЕРВІС», працюючи на посаді вагаря дільниці з експлуатації ЗВ маси залізничного цеху ПП «СТІЛ СЕРВІС» (а.с.26-32). З акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 22 квітня 2021 року о 18 год. 15 хв. встановлено, що близько 18 години 00 хвилин [PERSON] електронною поштою направила підсумки зважування за зміну керівникові. О 18 годині 10 хвилин [PERSON] перевдягалась у власний одяг, після чого, з її слів згадала, що на першому поверсі будівлі вагової залишився її інвентар для прибирання, вирішивши його забрати [PERSON] спускалась по маршовим сходам, будівля вагової, що складаються з 14 сходинок з другого на перший поверх. Знаходячись на третій сходинці зверху випадково почала падати, та завдяки тому, що правою рукою притримувалась за перила також встигла схопитись лівою рукою, і зупинити падіння в районі другої сходинки знизу, при цьому її ліва нога застряла між четвертою та п`ятою сходинкою знизу. Після чого [PERSON] , за допомогою власного мобільного телефону, зателефонувала контролеру продукції збагачення служби технолороодерного департаменту ПП «Стіл сервіс» [PERSON] , яка протягом двох хвилин прибула на місце нещасного випадку та допомогла [PERSON] присісти на металевий ящик з піском. О 18:15 год. [PERSON] зателефонувала майстру дільниці [PERSON] та повідомила, що впала на маршових сходах та травмувала ногу. О 18:25год. на місце нещасного випадку прибула вагар [PERSON] , що мала прийняти зміну у [PERSON] , зателефонувала до Центрального здоров пункту Приватного підприємства «СТІЛ СЕРВІС» та викликала швидку допомогу про що доповіла майстру дільниці [PERSON] . О 18:45 [PERSON] була доставлена машиною швидкої допомоги ПП «Стіл сервіс» до КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2», де останній поставлено діагноз закритий трьохкісточковий перелом лівої гомілки зі зміщенням та підвивихом ступні до зовні та до заду. Комісією встановлено, що на момент нещасного випадку: - потерпіла була вдягнена у власний чистий одяг та власне взуття, при цьому була забезпечена спецодягом та спецвзуттям, що відповідає нормам видачі та видам робіт, спецодяг та спецвзуття потерпілої знаходяться у справному стані, за розміром відповідають її антропологічним даним; - маршові сходи для ступку на перший поверх будівлі рудозбагачувальної фабрики №2 гірничого департаменту ПАТ «АМКР» відповідають вимогам ДСТУ Б В.2.6-52:2008 «Сходи маршеві, площадки та огорожі сталеві. Технічні умови»; - сходинки на сходовому марші знаходяться у справному сухому стані та не захаращені сторонніми предметами; - освітлення місця події штучне за допомогою стаціонарних електричних світильників на момент\~нещасного випадку\~було відсутнє. (а.с.12-20). Комісія зі спеціалізованого розслідування нещасного випадку прийшла до висновку, що нещасний випадок з [PERSON] визнано таким, що пов`язаний з виробництвом (а.с.18). З виписного епікризу з медичної картки стаціонарного хворого встановлено, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 22.04.2021 року по 13.05.2021 року. Основний діагноз: закритий трьох кісточковий перелом лівої гомілки зі зміщенням та підвивихом ступні до зовні та до заду. Садна лівої нижньої кінцівки (а.с.22). З 30.06.2021 року по 13.07.2021 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні, заключний клінічний діагноз: консолідуючий оперований перелом кісточок лівої гомілки (а.с.23). З виписки №1110 із медичної карти стаціонарного хворого КП «Криворізька міська лікарня №1» КМР» вбачається, що основний діагноз [PERSON] «консолідуючий після металоостеосинтезу 29.04.2021 року злам кісточок лівої гомілки з порушенням функції ходи. Травма виробнича 22.04.2021 року» (а.с.24). 01 вересня 2021 року Позивачу висновком МСЕК встановлено 15% втрати професійної працездатності з 01 вересня 2021 року по 01 вересня 2022 року. Причина втрати професійної працездатності: трудове каліцтво, дата встановлення страхового випадку 22 квітня 2021 року, з переоглядом 01 вересня 2022 року (а.с.8). З довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у надані медичної та соціальної допомоги вбачається, що 21 вересня 2022 року [PERSON] пройшла повторний огляд, ступінь втрати професійної працездатності 15% з 01 вересня 2022 року по 01 вересня 2023 року, з датою переогляду 10.08.2023 року. Потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування. ВМП (а.с.10). 04 жовтня 2023 року позивач повторно пройшла огляд МСЕК, за наслідком якого їй визначено 15% втрати професійної працездатності з переоглядом 10.08.2025 року. Встановлена потреба в медикаментозному лікування, ВМП. Нормативно-правове обґрунтування [PERSON] знаходилася в трудових відносинах з Відповідачем, тому правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою ХІ КЗпП України. Частинами 1 та 2 статті 153\~КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно з частин 3-4 статті 153\~КЗпП України умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до частин 1, 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів,а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до статті 173\~КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України). Відповідно до статті 237-1\~КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України). Оскільки закон покладає обов`язок створення безпечних і нешкідливих умов праці, власник або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерплому внаслідок фізичного чи психічного впливу небезпечних умов праці. Власник звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини. Відповідно до статті 22\~Закону України\~«Про охорону\~праці» роботодавець повинен організувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок. Згідно статті 4\~Закону України\~«Про охорону\~праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно з нормами Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України). Пунктом 13 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №\~4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1\~КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Виходячи з норм частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до частини 1 статті 1168\~ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з частинами 1 та 5 статті 23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, в даному випадку відповідач несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди. Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову. Суд не бере до уваги доводи зазначені у відзиві аргументи, що відсутній причино наслідковий зв`язок між роботою позивача на підприємстві відповідача та отримання позивачем виробничої травми з огляду на наступне. Між спричиненою моральною шкодою та отриманням каліцтва (нещасного випадку на виобництві) Позивача, яке пов`язане з роботою на підприємстві Відповідача, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок. З акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 22 квітня 2021 року о 18 год. 15 хв. встановлено та підтверджено, що факт отримання виробничої травми позивачем відбулося при виконанні ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача та визнано таким, що пов`язане з виробництвом. 01 вересня 2021 року Позивачу висновком МСЕК встановлено 15% втрати професійної працездатності з 01 вересня 2021 року по 01 вересня 2022 року. Причина втрати професійної працездатності: трудове каліцтво, дата встановлення страхового випадку 22 квітня 2021 року, з переоглядом 01 вересня 2022 року У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки завдавача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із завданою шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина в завданні шкоди. Відповідач не скористався обов`язком доведення відсутності своєї вини, та не надав до суду доказів, які б доводили відсутність вини підприємства. Натомість з акту спеціального розслідування нещасного випадку встановлено, що причинами нещасного випадку є організаційна: невиконання вимог інструкцій з охорони праці, технічна: недостатність освітлення, організаційна: невиконання посадових обов`язків. Також доводи викладені у відзиві щодо відсутності причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, судом відхиляються, оскільки, як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Доводи відповідача про недоведеність позивачем факту моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. З письмових матеріалів справи достовірно встановлено, що відповідачем не було достатньо створено належні умови праці, а тому він несе відповідальність, включаючи і компенсації за заподіяну позивачу моральну шкоду. Відповідачем не доводився факт відшкодування ним позивачу моральної шкоди .З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] пройшла огляд медико-соціальною експертною комісією 01 вересня 2021 року, з урахування дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, в даному випадку належним відповідачем є роботодавець ПП «Стіл Сервіс». Що стосується покликань відповідача про те, що не було встановлено вчинення з боку підприємства будь-яких неправомірних дій, які могли призвести до нещасного випадку, тому відсутня одна з обов"язкових передумов для відшкодування шкоди, суд їх відхиляє, з огляду на наступне. З акту спеціального розслідування вбачається, що основною причиною нещасного випадку, який стався з Позивачкою, є невиконання вимог інструкції з охорони праці вагаря дільниці експлуатації ЗВ маси залізничного цеху ОП (Гузик В.В.), супутні: 1) технічна - недостатність освітлення (п. 3.3.6 посадової інструкції майстра дільниці складування і відвантаження концентрату виробництва; 2) організаційна - невиконання посадових обов"язків (пп. 3.1.25, 3.2.2, 3.3.1.3 посадової інструкції начальника залізничного цеху) (а.с. 18). Особи, які допустили порушення: [PERSON] (позивачка); [PERSON] (майстер дільниці ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг")), [PERSON] (начальник залізничного цеху ПП "Стіл Сервіс") Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю працівника або настала його смерть. Відповідно до статті 171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Згідно із частинами першою та другою статті 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку. Частиною другою статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» встановлено, що факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці». Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності, на час настання нещасного випадку та проведення спеціального розслідування врегульована Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р. № 337 (далі - Порядок № 337). Пунктом 22 Порядку № 337визначено, що нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), що сталися з працівником під час виконання завдання в інтересах свого підприємства (установи, організації) на території (об`єкті) іншого підприємства (установи, організації), розслідуються комісією, утвореною підприємством (установою, організацією), де сталися нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), за участю представників підприємства (установи, організації), працівником якого є потерпілий, і представника первинної організації профспілки, членом якої є потерпілий (у разі її відсутності - уповноваженої найманими працівниками особи з питань охорони праці). У разі проведення спеціального розслідування нещасного випадку - за участю представника профспілкового органу вищого рівня або територіального профоб`єднання. Такі нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) беруться на облік підприємством (установою, організацією), працівником якого є потерпілий. Згідно з пунктом 34 Порядку № 337 рішення щодо визнання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) пов`язаними чи не пов`язаними з виробництвом приймається комісією (спеціальною комісією) шляхом голосування простою більшістю голосів. У разі рівної кількості голосів членів комісії (спеціальної комісії) голос голови комісії (спеціальної комісії) є вирішальним. Відповідно до пункту 52 Порядку № 337 обставини, за яких нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) визнаються пов`язаними з виробництвом, є, зокрема: 2) перебування потерпілого на робочому місці, на території підприємства (установи, організації) або в іншому місці під час виконання трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття на підприємство (в установу, організацію) до відбуття з нього, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства (установи, організації), у тому числі в робочий і надурочний час; 3) підготовка до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь виробництва, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування працівника з цією метою по території підприємства (установи, організації) перед початком роботи та після її закінчення; 5) виконання потерпілим дій в інтересах підприємства (установи, організації), де він працює, що не належать до його трудових (посадових) обов`язків. Встановлено, що [PERSON] перебувала на робочому місці після закінчення зміни, та приводила в порядок після закінчення роботи знарядь виробництва, засобів захисту, одягу, тому з цією метою пересувалася по території підприємства (установи, організації) після закінчення роботи. Акт за формою Н-1 підприємством Відповідача не оскаржувався. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. З письмових матеріалів справи встановлено, що позивач переносить моральні страждання, оскільки позбавлена можливості реалізувати свої звички та бажання, постійно відчуває біль, необхідність у постійних медичних оглядах, лікуванні, що призводить до зниження якості життя та зменшення благ, які Позивач мала до моменту отримання втрати професійної працездатності. При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Згідно з статтею 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. З матеріалів справи встановлено, що Позивачка допустила необережність, пересуваючись по сходам, але така необережність не була грубою, навпаки [PERSON] схопилася за перила, чим зупинила падіння, і відвернула шкоду здоров"я у більшому розмірі. Так, обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, характер та обсяг її душевних та фізичних страждань, тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані втратою професійної працездатності, зокрема 15% втрати працездатності, тобто невідворотність та сталість наслідків від професійного захворювання протягом тривалого часу, у зв`язку із чим вважає за можливе стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, грошові кошти в сумі 60\~000,00 грн. (шістдесят тисяч гривень). При зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176\~ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1 ч.1 ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача ПП «Стіл Сервіс» в дохід держави судовий збір в сумі 600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial