Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог До суду надійшла позовна заява представника позивачки [PERSON] до [PERSON] , Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області в якій вона просила встановити факт не проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання таким, що не прийняв спадщину після смерті матері - [PERSON] ; встановити факт родинних, а саме те, що [PERSON] , [INFO] є племінницею [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на земельну ділянку загальною площею 1,0540га, кадастровий номер 5924787100:02:002:0511, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області, земельну ділянку загальною площею 1,7000га, кадастровий номер 5924756200:02:002:0153, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області, земельну ділянку загальною площею 0,5421га, кадастровий номер 5924756200:02:001:0116, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області, земельну ділянку загальною площею 3,2043га, кадастровий номер 5924756200:02:004:0115, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області, земельну ділянку загальною площею 0,2733га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства та житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями, які розташовані за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовної заяви зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , рідна тітка [PERSON] , яка постійно проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті разом з померлою був зареєстрований її син - [PERSON] , [INFO] , який фактично там не проживав з 2007 року. Вказала, що вона є племінницею спадкодавиці, проте у зв`язку з відсутністю оригіналу свідоцтва про народження [PERSON] та відсутності інформації у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо народження останньої позивачка позбавлена можливості підтвердити факт родинних відносин між нею та спадкодавицею її тіткою - [PERSON] . Крім того, у позивачки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а тому вона звернулась до суду за захистом своїх спадкових прав. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилась, представник направила до суду заяву, в якій просила справу слухати у їх відсутність, просила позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про час і місце розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку Представник відповідача Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області в судове засідання не з`явився, направив заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність щодо вирішення справи поклався на розсуд суду. Приватний нотаріус Сумського районного нотаріального округу Хоменко Оксана Володимирівна в судове засідання не з`явилася, направила заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність щодо вирішення справи поклалася на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Фактичні обставини справи [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 31) [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею був зареєстрований її син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області №278/02-38 від 20.06.2024 року (а.с. 15). Як вбачається з відповіді на адвокатський запит № 548-02-40 від 08.07.2024 року виконком Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області, згідно даних погосподарського обліку Хотінської селищної ради [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] , але з 2007 року, за вказаною адресою фактично не проживав. Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Сумській області № 29-18-0.99.4-2364/15-24 від 30.09.2024 року у [PERSON] у власності зареєстровано земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 3,746 га ( згідно державного акту серії І-СМ № 032763) та площею 1,119 га ( згідно державного акту ІІ СМ № 016535) , що розташовані на території Хотінської селищної ради. Крім того, згідно облікових даних за [PERSON] , зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,2733 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] ( державний акт серії І-СМ № 049442) (а.с. 17-20) Згідно копії свідоцтва про право особистої власності 20.07.1982р.на житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 21) Згідно довідки Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області № 596-02-40 від 24.07.2024 року [PERSON] , який помер [INFO] , до дня смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] з ним були зареєстровані дружина [PERSON] та син - [PERSON] (а.с. 63) Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, [PERSON] належать: земельна ділянка загальною площею 1,0540га, кадастровий номер 5924787100:02:002:0511, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області (серія ІІ-СМ №016535 від 25.02.2002 року); земельна ділянка загальною площею 1,7га, кадастровий номер 5924756200:02:002:0153, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області, яка належить на підставі рішення сесії Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області б/н від 21.12.2018 року про затвердження техдокументації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості); земельна ділянка загальною площею 0,5421га, кадастровий номер 5924756200:02:001:0116, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія І-СМ №032763 від 03.05.2001 року; земельна ділянка загальною площею 3,2043га, кадастровий номер 5924756200:02:004:0115, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія І-СМ №032763 від 03.05.2001 року (а.с.22-24) [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с. 56) Відповідно до постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з відсутністю у останньої правовстановлюючих документів на нерухоме майно, відсутністю документів, які підтверджують родинні відносини [PERSON] зі спадкодавицею [PERSON] , а також в постанові вказано, що на момент смерті [PERSON] з нею був зареєстрований її син [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги (а.с. 29 -30) Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] до одруження мала прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданому 20.01.2001 року відділом РАГС Ковпаківського районного управління юстиції у м. Суми, актовий запис № 9 прізвище, ім`я, по батькові нареченої вказано « [PERSON] » (а.с. 26) Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданому 06.08.1969 року Стецьківською сільською радою Сумської області, актовий запис № 36, в графі мати вказана « [PERSON] » (а.с. 26) У повторному свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданому 19.10.1972 року Сумським райбюро ЗАГС с. Стецьківка, актовий запис № 74, в графі мати вказана « [PERSON] », в графі батько вказано « [PERSON] » (а.с. 27) Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [PERSON] , сформованого за № 00052443794 вказано прізвище до реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с. 77-78) Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] сформованого за № 00052440874 вказані батьки: мати « [PERSON] », в графі батько вказано « [PERSON] » (а.с. 79-80) Нормативно правове обґрунтування Суд приймаючи рішення враховує позицію Верховного Суду викладену у постанові від 26 липня 2023 року № 641/3893/20 . Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 2. ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Подібні висновки щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19 (провадження № 61-6290св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 (провадження № 61-3620св21). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Так, частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Крім того, відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд при розгляді справи про встановлення відповідно до п.1.ст.273(п.1.ч.1.ст.315 ЦПК України в редакції від 28.11.2017 р.) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при\~ розгляді справи\~ про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих\~ документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження\~ якої, зазначені\~ в\~ документі,\~ не\~ збігаються\~ з\~ ім`ям,\~ по\~ батькові, прізвищем,\~ місцем\~ і\~ часом\~ народження\~ цієї особи,\~ вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі,\~імені,\~ по батькові або замість імені чи по\~ батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і\~ що організація,\~ яка\~ видала\~ документ,\~ не\~ має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315\~ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі №638/18089/17 від 16.06.2021 року, доказами, що підтверджують\~факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Висновки суду Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке їй належало на законних підставах: земельна ділянка загальною площею 1,0540га, кадастровий номер 5924787100:02:002:0511, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-СМ №016535 від 25.02.2002 року; земельна ділянка загальною площею 1,7га, кадастровий номер 5924756200:02:002:0153, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області, яка належитьспадкодавиці на підставі рішення сесії Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області б/н від 21.12.2018 року про затвердження техдокументації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості); земельна ділянка загальною площею 0,5421га, кадастровий номер 5924756200:02:001:0116, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія І-СМ №032763 від 03.05.2001 року; земельна ділянка загальною площею 3,2043га, кадастровий номер 5924756200:02:004:0115, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія І-СМ №032763 від 03.05.2001 року; земельна ділянка загальною площею 0,2733га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія І-СМ №049442 від 01.07.2002 року яку вона фактично прийняла в порядку спадкування після [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем на день його смерті; житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.07.1982р., який вона фактично прийняла в порядку спадкування після [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем на день його смерті. Крім того судом також встановлено, що фактичне місце проживання [PERSON] , [INFO] було відмінним, останні роки, тобто він не проживав з 2007 року за адресою: [ADDRESS] , а сама по собі реєстрація місця проживання не може вважатися саме місцем проживання та свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, тому [PERSON] , як спадкоємець не прийняв своєчасно спадщину, що відкрилася після смерті його батьків [PERSON] та [PERSON] , а отже, не набув право на спадкове майно. Такі висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17-ц (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) та від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св210). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Тобто право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Сумського нотаріального округу Хоменко О.В. з заявою про прийняття спадщини за правом представлення, як племінниця [PERSON] в установлені законом строки. Факт родинних відносин під час судового розгляду був встановлений на підставі свідоцтва про одруження [PERSON] серії [NUMBER] , виданому 20.01.2001 року відділом РАГС Ковпаківського районного управління юстиції у м. Суми, актовий запис № 9 прізвище, ім`я, по батькові нареченої вказано « [PERSON] »; свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданому 06.08.1969 року Стецьківською сільською радою Сумської області, актовий запис № 36, в графі мати вказана « [PERSON] »; свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданому 19.10.1972 року Сумським райбюро ЗАГС с. Стецьківка, актовий запис № 74, в графі мати вказана « [PERSON] », в графі батько вказано « [PERSON] »; витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [PERSON] , сформованого за № 00052443794 вказано прізвище до реєстрації шлюбу « [PERSON] »;витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] сформованого за № 00052440874 вказані батьки: мати « [PERSON] », в графі батько вказано « [PERSON] » Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved