Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.10.2019 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було підписано кредитний договір № 3772655, який разом з заявкою на отримання кредиту, підтвердженням про отримання кредиту складає кредитний договір. За умовами заяви відповідачу був наданий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок коштів у сумі 6500 грн. Грошові кошти в сумі 6500 грн були зараховані ТОВ «Мілоан» 17.10.2019 року на картковий рахунок клієнта. Скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов`язань із своєчасного їх повернення відповідач не виконав. 16.06.2020 року згідно умов договору про відступлення прав вимоги № 001 ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №3772655 від 17.10.2019 року, а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача. 24.01.2022 року згідно умов договору факторингу № 1/15 ТОВ «Діджи Фінанс» відступило право вимоги за кредитним договором №3772655 від 17.10.2019 року, а ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» набуло право вимоги до відповідача. Позивач, посилаючись на те, що відповідач, не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором, тим самим порушує його умови, просить суд стягнути з [PERSON] на його користь 19 397,80 грн заборгованості за кредитним договором, сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про день, час і місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином, але в судове засідання жодного разу не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності не надав. Відзив на позовну заяву до суду від нього також не надходило. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 17.10.2019 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було підписано кредитний договір №3772655, за умовами заяви відповідачу був наданий кредит у сумі 6500 грн, строк дії кредиту 30 днів до 16.11.2019 року. Грошові кошти в сумі 6500 грн були зараховані ТОВ «Мілоан» 17.10.2019 року. Розділом №2 зазначеного кредитного договору визначено порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором, а саме: платежі з повернення кредиту, сплати відсотків за його користування терміни їх сплати, в порядку та на умовах, визначених договором. Сторонами договору також узгоджено графік платежів та розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахування вартості супутніх послуг. 16.06.2020 року згідно умов договору про відступлення прав вимоги № 001 ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №3772655 від 17.10.2019 року, а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача. 24.01.2022 року згідно умов договору факторингу № 1/15 ТОВ «Діджи Фінанс» відступило право вимоги за кредитним договором №3772655 від 17.10.2019 року, а ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» набуло право вимоги до відповідача. Відповідно до рішення №1778 змінено назву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС». Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами. За частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором установлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Статтею 611 ЦК України встановлено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідачем умови договору не виконувались, в зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 19 397,80 грн, з яких: 6500 грн - основного боргу, 8 867 грн - відсотки, 780 грн комісія, 3250 грн пеня, яка нарахована за період з 01.12.2019 по 25.12.2019 року. Наданий позивачем розрахунок відповідачем не оспорюється. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач не погасив узятий ним кредит, не сплатив відсотки, а тому відповідно до зазначених вище норм цивільного законодавства заборгованість в сумі 19 397,80 грн підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС». При зверненні з позовом у позовній заяві позивачем було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Верховного Суду від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18 зазначено, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема у рішеннях від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Представником позивача надано детальний опис виконаних робіт, договір про надання правової допомоги № 43657029 від 07 серпня 2024 року. Із наданих документів вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю, обсягом виконаної адвокатом роботи та тим, що справа є малозначною і розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, а також той факт з приводу розгляду таких позовів в Україні вже склалася стала судова практика. Беручи до уваги зазначені вище обставини, за результатом оцінки доказів, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн відповідатимуть критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір, сплачений при подачі позову\~ в розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved