Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ірпінського міського суду Київської області в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту постійного проживання в [ADDRESS] . З урахуванням уточнених вимог у засіданні просив встановити факт його постійного проживання у період з 26.04.1986 до 20.07.1987 за указаною адресою. Метою встановлення вказаного факту заявник зазначає отримання пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В обґрунтування\~заяви вказує,\~що відповідно\~до статті\~55\~Закону України\~від 28.02.1991\~№796-XII\~«Про статус\~і соціальний\~захист громадян,\~які постраждали\~внаслідок Чорнобильської\~катастрофи» особам,\~які проживали\~або працювали\~на територіях\~радіоактивного забруднення,\~пенсії за\~віком надаються\~із зменшенням\~пенсійного віку,\~установленого статтею\~26\~Закону України\~від 09.07.2003\~№1058-IV\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» за\~наявності відповідного\~страхового стажу,\~зменшеного на\~кількість років\~зменшення пенсійного\~віку,\~але не\~менше 15\~років страхового\~стажу.\~Потерпілим особам\~від Чорнобильської\~катастрофи,\~які постійно\~проживали або\~працюють чи\~постійно працювали\~або постійно\~працюють у\~зоні посиленого\~радіологічного контролю\~за умови,\~що вони\~станом на\~01.01.1993\~проживали або\~відпрацювали у\~цій зоні\~не менше\~4\~років \~пенсійний вік\~зменшується на\~2\~роки та\~додатково 1\~рік за\~3\~роки проживання\~або роботи,\~але не\~більше 5\~років.\~Тобто необхідними\~умовами для\~виникнення у\~особи права\~на пенсійне\~забезпечення відповідно\~до частини\~другої статті\~55\~Закону України\~№ 1058-IV\~ є\~констатація факту\~проживання або\~роботи у\~зоні посиленого\~радіологічного контролю\~за умови,\~що вони\~станом на\~01.01.1993\~проживали або\~відпрацювали у\~цій зоні\~не менше\~4\~років.\~ У\~постанові Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~10.04.2019\~у справі\~№ 162/760/17\~зроблено висновок\~про те,\~що відповідно\~до частин\~3,\~4\~статті 15\~Закону України\~«Про статус\~і соціальний\~захист громадян,\~які постраждали\~внаслідок Чорнобильської\~катастрофи» підставами\~для визначення\~статусу потерпілих\~від Чорнобильської\~катастрофи,\~які проживають\~або працюють\~на забруднених\~територіях,\~є довідка\~про період\~проживання,\~роботи на\~цих територіях.\~Видача довідок\~про період\~роботи (служби)\~по ліквідації\~наслідків аварії\~на Чорнобильській\~АЕС,\~а також\~на територіях\~радіоактивного забруднення,\~про заробітну\~плату за\~цей період\~здійснюється підприємствами,\~установами та\~організаціями (військкоматами),\~а про\~період проживання\~на територіях\~радіоактивного забруднення,\~евакуацію,\~відселення,\~самостійне переселення\~-\~органами місцевого\~самоврядування.\~Відповідно до\~пункту 6\~Порядку видачі\~посвідчень особам,\~які постраждали\~внаслідок Чорнобильської\~катастрофи,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~25.08.1992\~№501\~(чинного\~на час\~видачі позивачу\~посвідчення,\~далі \~Порядок №501),\~громадянам,\~які постійно\~проживають або\~постійно працюють\~на території\~зони посиленого\~радіоекологічного контролю,\~за умови,\~що вони\~за станом\~на 01.01.1993\~прожили або\~відпрацювали у\~цій зоні\~не менше\~чотирьох років,\~і віднесеним\~до категорії\~4,\~видається посвідчення\~коричневого кольору,\~серія В.\~ Згідно\~з пунктом\~10\~Порядку №501,\~посвідчення видаються,\~зокрема,\~громадянам,\~які постійно\~проживають або\~постійно працюють\~чи постійно\~навчаються на\~території зони\~посиленого радіоекологічного\~контролю,\~за умови,\~що вони\~за станом\~на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, на підставі довідки встановленого зразка. Отже, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Таку ж правову позицію підтримує Верховний Суд у постановах від 11.09.2019 у справі № 205/8713/16-а, від 25.11.2019 у справі № 464/4150/17, від 09.01.2020 у справі № 363/3976/16-а, від 26.03.2020 у справі № 652/610/16-а, від 18.06.2020 у справі № 751/2738/17. Заявник має посвідчення громадянина, який постійно проживає на території посиленого радіоактивного контролю з 1987 року (Категорія 4) серії [NUMBER] видане Київською облдержадміністрацією 01.02.1994 та має намір звернутись до Пенсійного фонду України із заявою про призначення дострокової пенсії за віком з метою отримання пенсійних виплат на підставі частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, період проживання Заявника в зоні посиленого радіологічного контролю на 01.01.1993 зареєстровано за адресою місця проживання [ADDRESS] підтверджується у реєстрі громади у 3 роки 3 місяці 6 днів: з 21.07.1987 до 11.05.1988 тобто з дня внесення запису про реєстрацію в картку реєстрації особи, і до моменту призову на строкову службу до Радянської Армії; з 17.07.1990 до 01.01.1993 - відповідно з дати звільнення зі служби у Радянській армії (СА) по дату визначену в статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991, відповідно даних Реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області. Разом з цим, відповідно до архівних даних Відділу ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 16.04.2025 та Свідоцтва про народження 12.04.1970 Заявника серії [NUMBER] від 05.05.1970, Заявник проживав та був зареєстрований разом з батьками, зокрема прописаний з матір`ю [PERSON] у її картці прописки з 10.08.1976, та, відповідно даних картки прописки матері [PERSON] . Заявник прописаний за цією ж адресою у м. Ірпінь з 10.08.1976 до 08.02.2019. Заявник має посвідчення серії [NUMBER] від 01.02.1994 громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю 4 категорії, а, відповідно до пункту 4 частини першої статті 14 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи», 4 категорія постраждалого надається особі, яка постійно проживає або постійно працює чи постійно навчається на території зони посиленого радіологічного контролю, за умови, що вона станом на 01.01.1993 прожила або відпрацювала чи постійно навчалася в цій зоні не менше чотирьох років. Місто Ірпінь, відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету міністрів Української РСР від 23.07.1991 № 106, віднесено до зони посиленого радіологічного контролю. Встановлення даного юридичного факту необхідно Заявнику для того, щоб оформити пенсію по пільговій категорії, для чого необхідно надати документи для підтвердження свого проживання у зоні радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 не менше 4 років. Іншої можливості, крім як у судовому порядку, встановлення факту постійного проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю у зазначений період у Заявника немає. Жодним іншим чином, крім звернення до суду про встановлення факту постійного проживання Заявника за адресою [ADDRESS] , неможливо встановити такий факт. Покликаючись на положення ЦПК України, практику Європейського суду з прав людини щодо доступ громадян до правосуддя, просив заяву задовольнити та встановити факт його проживання у місті Ірпені у період з 26.04.1986 до 20.07.1987. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 06.06.2025 було відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області та Виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області в якості заінтересованих осіб, справу призначено до судового розгляду на 24.07.2025. Копію заяви [PERSON] разом з копіями ухвали направлено заінтересованим особам, надано строк на подання суду своєї позиції щодо указаної заяви. 11.06.2025 від представника заінтересованої особи Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області подано заяву про розгляд цієї справи за відсутності заінтересованої особи. Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області правом на подання своєї позиції не скористався, будь-яких клопотань подано не було. У судовому засіданні 24.07.2025 заявник [PERSON] свої вимоги уточнив та просив встановити факт його проживання на території міста Ірпеня у період з 26.04.1986 до 20.07.1987, просив їх задовольнити у повному обсязі за наявними матеріалами справи. Зазначив, що має намір звернутися до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, почав збирати документи, однак виявилося, що у зв`язку з тим, що у 1980х роках він був неповнолітнім, місце його проживання було не зареєстровано. Так, з 1976 року постійно проживав на території міста Ірпеня. У 1976 році батьки отримали квартиру [ADDRESS] і з того час він, спочатку як їх неповнолітня дитина, а потім вже як дорослий чоловік проживав там же до 2019 року. Він навчався у місцевій школі №1 до 1985 року, у період з 1985 до 1987 року у школі №17. В подальшому у 1987 році вступив до професійно-технічного училища у місті Києві, де після занять щоденно повертався додому в місто Ірпінь. У період з 1988 до 1990 року проходив строкову військову службу і вже після повернення постійно проживав у місті Ірпінь. Також зазначив, що відомості про його місце проживання було внесено до картки обліку його матері [PERSON] , як неповнолітньої дитини. Також зауважив, що оскільки місце проживання його батьків, так і його була квартира, то відповідних будинкових книжок не створювалось, а фактично заповнювались картки на повнолітніх членів родини. У судові засідання представники заінтересованих осіб не з`являлися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлено належним чином, будь-яких клопотань щодо суті заяви направлено не було. Судове засідання 24.07.2025 відкладено за клопотанням [PERSON] з метою надання можливості подати документи в кращій якості, а також з метою забезпечення явки свідків. 22.08.2025 через підсистему «Електронний суд» [PERSON] для долучення до матеріалів справи подано копію картки прописки [PERSON] (батька заявника) та [PERSON] (матері заявника). У судовому засіданні 25.08.2025 [PERSON] зазначив, що вимоги його не змінилися, просив продовжувати здійснювати розгляд справи та клопотав про допит в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні 25.08.2025 свідок [PERSON] , попереджена про кримінальну відповідачу за дачу завідомо неправдивих свідчень, зазначила, що є матір`ю заявника. У 1976 році вони з чоловіком [PERSON] отримали квартиру у будинку [ADDRESS] . З того часу і до 2019 року вона проживала в указаній квартирі. Разом з ними проживали їх сини, зокрема і заявник [PERSON] . Зазначила, що після аварії на Чорнобильській АЕС вони продовжували проживати в місті Ірпені, місцева влада дітей на певний період вивозила на відпочинок, однак лише під час канікул. Син [PERSON] з 1976 року проживав разом з ними, крім періоду строкової військової служби у кінці 1980 років, точних років не згадала, але точно перед проголошенням Незалежності України. Син навчався у місцевих школах, потім вступив у технікум у Києві куди їздив щодня з дому на електропоїзді. Після строкової військової служби та навчання у технікуму працював у місті Києві, куди також щодня їздив на електропоїздах. У судовому засіданні 25.08.2025 свідок [PERSON] , попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих відомостей, повідомила, що з 1970-х років проживає у будинку [ADDRESS] . Приблизно з того ж часу у тому ж будинку проживала родина [PERSON] . Вона добре пам`ятає їх родину, вони дружили сім`ями як до переїзду у будинок [ADDRESS] , так і після. Навіть після того як років 5-7 тому [PERSON] переїхали до іншого будинку вони спілкувалися, були один у одного в гостях. [PERSON] пам`ятає [PERSON] , оскільки її син приблизно того ж віку. При цьому зазначила, що він проходив строкову військову службу десь не на території України, однак потім повернувся і жив постійно в місті Ірпені. Не пам`ятає більш такого часу, щоб заявник [PERSON] тривалий час не жив у місті Ірпені. Судове засідання 25.08.2025 відкладено на 26.08.2028. У судовому засіданні 26.08.2025 [PERSON] підтримав заяву, просив її задовольнити, а також досліджено письмові докази. У судовому засіданні 26.08.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення відповідно до частини першої статті 244 ЦПК України, оголошено, що рішення суду буде проголошено 01.09.2025. Фактичні обставини, встановлені судом. Заявник [PERSON] народився [INFO] у місті Ірпені, Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.05.1970, де батьками зазначений [PERSON] та [PERSON] , а також копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 11.10.1996. Згідно відмітки на сторінці 11 у паспорті 17.07.1990 здійснено реєстрацію місця проживання в [ADDRESS] . [PERSON] має статус громадянина, який постійно проживав або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданого 01.02.1994. Згідно відповіді Відділу ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 16.04.2025 №08.2-07/2166, указано, що за архівними відомостями картотеки з питань реєстрації осіб, що були отримані від Комунального підприємства «Управління ЖКГ» Ірпінь» [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за місцем проживання: за адресою: [ADDRESS] у період з 21.07.1987 до 11.05.1988; за адресою: [ADDRESS] у період з 17.07.1990 до 08.02.2019; за адресою: [ADDRESS] у період з 08.02.2019 до часу надання довідки. Також зазначено, що відомості щодо реєстрації проживання [PERSON] було внесено в картку реєстрації [PERSON] , [INFO] у графу діти до 16 років. [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , у період з 10.08.1976 до 18.03.2003. Відповідно до довідки від 16.04.2025 №344, виданої Ірпінським академічним ліцеєм «Мрія», Ірпінської міської ради, [PERSON] дійсно навчався в середній загальноосвітній школі №17 міста Ірпеня, Київської області у період з 01.09.1985 (наказ від 02.09.1985 №63) до 27.06.1987 (наказ від 27.06.1987 №51). Також зазначено, що назву закладу змінено згідно рішення сесії Ірпінської міської ради Київської області від 26.09.2022 № 2208-24-VIII. Згідно картки прописки «форма А» [PERSON] , [INFO] , вона прибула до міста Ірпеня [INFO] з селища Ворзель, здійснено реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Графа 11 указаної картки «Діти до 16-ти річного віку» містить відомості: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ». Згідно картки прописки «форма А» [PERSON] , [INFO] , він прибув до міста Ірпеня [INFO] з селища Ворзель, здійснено реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Графа 11 указаної картки «Діти до 16-ти річного віку» містить відомості: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ». Норми права, які застосував суд. У відповідності до вимог частини третьої статті 12, частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною першою статті 15 ЦПК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України). Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети - ні. Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження проживання на певній території України. За правилами статті 315 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так, згідно з постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» місто Ірпінь, Київської області належить до зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4. Особи, які проживали або працювали у зоні посиленого радіоекологічного контролю, мають право на пільги і компенсації, встановлені законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років. Статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. Відповідно до статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частиною третьою статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. У частині сьомій статті 19 ЦПК України (справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів) визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 у справі № 490/6057/19 зазначено, що "у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки". Повноваження суб`єктів владних повноважень визначені Конституцією та законами України. При здійсненні своїх владних управлінських функцій відповідно до законодавства вони діють на підставі та в межах наданих їм повноважень, у тому числі й щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. Такі повноваження щодо встановлення того чи іншого факту мають бути чітко визначені у відповідних нормативно-правових актах. Встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідним суб`єктом владних повноважень виключає повноваження суду щодо встановлення такого факту в судовому порядку. Саме тому Велика Палата Верховного Суду у постановах від 08.11.2019 у справі № 161/853/19, від 18.12.2019 у справі № 370/2598/16-ц виснувала, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому законом. Оскільки факт проживання особи на певній території без наявності письмових документів не може бути встановлений у позасудовому порядку, адже жодний орган влади (суб`єкт владних повноважень) не наділений повноваженнями встановлювати такий факт, то його встановлення можливе лише у судовому порядку в суді цивільної юрисдикції. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, зокрема зібраних письмових доказів, показань свідків, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними. Також судом враховується, що в іншому позасудовому порядку заявник не має можливості захистити свої права щодо встановлення факту його проживання в певному місці, оскільки документи, які могли б підтвердити вказаний саме через його вік на той момент відсутні. Іншого способу, крім як у судовому порядку встановлення факту проживання на території міста Ірпеня, для захисту [PERSON] його охоронюваного права немає. З огляду на викладене, заява є такою, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено факт того, що заявник [PERSON] дійсно проживав в місті Ірпені Київської області в період з 26.04.1986 до 20.07.1987. Указаний факт має для заявника юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення його особистих прав, а саме можливість скористатися правом на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно з підпунктом п`ятим пункту 2 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З огляду на викладене,

Outcome: approved