Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами у розмірі 21925,00 грн та судового збору у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що 06.07.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 8061673. 22.01.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 22012025/1. Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту № 8061673 від 06.07.2024, внаслідок чого перед позивачем існує заборгованість у загальному розмірі 21925,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03.06.2025 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в позовній заяві просив суд проводити розгляд справи без його участі, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 06.07.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 8061673, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 5000,00 грн, на умовах строковості, зворотності та платності. Кредит надано строком на 360 днів. Відповідно до п. 1.5.1 договору процентна ставка становить 1,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 договору. Згідно розрахунку заборгованості, наданого представником позивача, заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 31.03.2025 становить 21925,00 грн, яка складається з наступного: 5000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 7875,00 грн - заборгованість за відсотками; 9050,00 грн - заборгованість за пенею, штрафами. 22.01.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 22012025/1, за умовами якого, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників . Згідно витягу з реєстру боржників від 22.01.2025 заборгованість [PERSON] за договором № 8061673 становить 21925,00 грн, яка складається з наступного: 5000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 7875,00 грн - заборгованість за відсотками; 9050,00 грн - заборгованість за пенею, штрафами. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 8061673 від 06.07.2024 у розмірі 12875,00 грн, яка складається з: 5000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 7875,00 грн - заборгованість за відсотками, саме цей розмір заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення з відповідача заборгованості зі штрафу (пені) в розмірі 9050,00 грн, суд приходить до переконання про відмову в їх задоволенні, з наступних підстав. Відповідно до п. 18 Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У постанові Верховного Суду від 12.02.2025 року у справі № 758/5318/23 провадження № 61-15103св24 зазначено, що «Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23)). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». З урахуванням висновків, які викладені у вказаній вище постанові Верховного Суду, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для відмови ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» у стягненні з [PERSON] заборгованості зі штрафу ( пені) в розмірі 9050,00 грн за Договором про надання споживчого кредиту № 8061673 від 06.07.2024. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками в загальному розмірі 12875,00 грн є правомірними та обґрунтованими, такими що підлягають задоволенню. В задоволенні решти вимог про стягнення штрафу (пені) в розмірі 9050,00 грн слід відмовити. Згідно положень ч. ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням ціни позову, та розміру задоволених позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1778,13 грн (12875,00 х 3028,00 ? 21925,00). Враховуючи вищенаведене, ст. 526, 546, 549, 612, 1050, 1054, 1077 ЦК України, ст. 61 Конституції України та

Outcome: partial