Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача. 31.03.2025 року до суду звернулася позивач [PERSON] до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що позивач та відповідач перебували у шлюбних відносинах з 12.12.2009 року по 14.10.2011 рік. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю, знаходиться на утриманні останньої. Оскільки відповідач, з моменту припинення шлюбних відносин та по сьогоднішній день, ніяк не цікавиться донькою, не відвідує її, не приймає участі у її вихованні, тобто фактично самоусунувся від своїх батьківських обов`язків стосовно дитини. Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.04.2023 року було ухвалене рішення, щодо стягнення аліментів з [PERSON] виданий виконавчий лист та переданий до виконавчої служби. 12.04.2024 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 164 КК України, у злісному ухиленні від сплати коштів на утримання дітей, про що винесено Вирок від 12.02.2024 року. Після винесення вироку відповідач почав сплачувати аліменти у розмірі 500,00 грн., на місяць, що складає частину від мінімально встановлених виконавчою службою. Станом на 31.03.2025 рік утворилась заборгованість у розмірі 38036,05 грн. На підставі вищевикладеного, позивач змушена звернутися з відповідним позовом до суду, про позбавлення відповідача батьківських прав. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 05.05.2025 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні. Ухвалою суду Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 11.08.2025 року було закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач [PERSON] , в судове засідання з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовну заяву підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позовні вимоги, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, а також не скористався правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбних відносинах з 12.12.2009 року по 14.10.2011 рік. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю, знаходиться на утриманні останньої. Оскільки відповідач, з моменту припинення шлюбних відносин та по сьогоднішній день, ніяк не цікавиться донькою, не відвідує її, не приймає участі у її вихованні, тобто фактично самоусунувся від своїх батьківських обов`язків стосовно дитини. Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.04.2023 року було ухвалене рішення, щодо стягнення аліментів з [PERSON] виданий виконавчий лист та переданий до виконавчої служби. 12.04.2024 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 164 КК України, у злісному ухиленні від сплати коштів на утримання дітей, про що винесено Вирок від 12.02.2024 року. Після винесення вироку відповідач почав сплачувати аліменти у розмірі 500,00 грн., на місяць, що складає частину від мінімально встановлених виконавчою службою. Станом на 31.03.2025 рік утворилась заборгованість у розмірі 38036,05 грн. Відповідач не займається вихованням дитини, не утримує її матеріально, не піклується про її фізичний стан та духовний розвиток тощо. На підставі вищевикладеного, позивач змушена звернутися з відповідним позовом до суду, про позбавлення відповідача батьківських прав. \~ \~ \~ \~Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України, так батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток тощо. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі СК України), батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини, перелік підстав для позбавлення батьківських прав є вичерпним. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд отримав висновок виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 16.07.2025 року № 8 вих.-20/539 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] », згідно якого виконавчий комітет Кам`янської міської ради вважає доцільним питання про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , залишити на розсуд суду. Враховуючи те, що відповідач самоусунувся від виховання дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріально її не утримує, суд вирішив, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованими та мають бути задоволені. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, судовий збір за позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved