Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

І.\~Виклад позиції\~позивача та заперечень відповідача. 1. 02.06.2025 року Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«СВЕА ФІНАНС»(далі позивач та/або ТОВ «СВЕА ФІНАНС») в особі представника, звернулося з позовом до [PERSON] (далі відповідач та/або позичальник) з вимогами про стягнення суми заборгованості у розмірі 67969,95 гривень за Договором № 2019790844_CARD від 27.07.2018 року та понесених позивачем судових витрат. 2. Свої вимоги мотивує тим, що 27.07.2018 року відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ «ОТП Банк» (Первісний кредитор), в зв`язку з чим підписав Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 2019790844_CARD, що є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та Правил користування карткою, Інформаційного листка, Тарифів Тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які розміщенні на офіційному сайті Банку. На картковий рахунок [NUMBER] , відкритий за заявою відповідача, було встановлено кредитний ліміт. На виконання умов вищевказаного договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав в повному обсязі. Однак відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати та не в повному обсязі. 20.09.2024 року між АТ «ОТП Банк» і ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 01.02-24/24, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права вимоги, що належали АТ «ОТП Банк», і стало кредитором за Кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк» і боржниками в розмірі Портфеля заборгованості, в тому числі до відповідача за Заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 2019790844_CARD від 27.07.2018 року. Позичальник на користь Нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснив, тому станом на дату складання позовної заяви заборгованість за картковим рахунком за Договором № 2019790844_CARD від 27.07.2018 року становить: заборгованість по тілу кредиту 34000,00 гривень; заборгованість по відсотках і комісії 33969,95 гривень; всього 67969,95 гривень. В зв`язку з вищевикладеним у позивача виникло право на звернення до суду з вказаним позовом. 3. Відповідач відзив на позов не надав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, але в прохальній частині позовної заяви, зокрема, просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Окрім того надав відповідне клопотання. (а.с. 4, а.с. 7) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 5. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2025 року цивільна справа № 496/3256/25 була передана до провадження на розгляд головуючій судді Портній О.П. (а.с. 10) 6. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 7. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 12.06.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 13-15) 8. Відповідач, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України, строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 9. Оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 ЦПК України шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення з повідомленням про вручення, яке повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 63), в судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. 10. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі №913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 11. Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 13.05.2024 року у справі № 755/4829/23, останній зазначив, що суд зробив правильний висновок, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). 12. Верховний Суд у своїй Постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. 13. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. 14. Судом встановлено, що 27.07.2018 року [PERSON] звернувся до АТ «ОТП Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 2019790844_CARD. (а.с. 17) 15. Відповідно до умов вказаної заяви клієнт бажав оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб: тип картки MC Gold; валюта рахунку UAH; номер карткового рахунку [NUMBER] . Відмовився від підключення послуги SMS-інформування та договірного списання. 16. 27.08.2018 року [PERSON] була підписана Заява фізичної особи на встановлення кредитної лінії/зміну розміру кредитної лінії, відповідно до умов якої мав бажання встановити кредитну лінію до дебетової картки № 26253019636195 типу Instant Card в розмірі 11520,00 гривень. (зворотній а.с. 18-а.с. 19) 17. На підтвердження виконання Первісним кредитором переддоговірних обов`язків до матеріалів справи долучено копію Паспорту споживчого кредиту, з яким відповідача ознайомлено 27.07.2018 року, про що свідчить проставлений на ньому підпис позичальник. Інформація в ньому зберігає чинність та є актуальною до: 28.07.2018 року. Відповідно до копії Паспорту споживчого кредиту позичальника було ознайомлено з умовами встановлення кредитної лінії до продукту: Кредитна карта Мані на Кармані Легка, тип картки MasterCard Gold (PayPass); сума/ліміт кредиту 11520,00 гривень строком на 36 місяців (з правом пролонгації). (зворотній а.с. 19-20) 18. Відповідно до копії розписки на ім`я [PERSON] була емітована та видана йому особисто картка № [NUMBER] типу INSTANT CARD, з терміном дії до 05/21. (зворотній а.с. 23) 19. 27.07.2018 року [PERSON] була підписана Анкета-заява на отримання кредиту/опитувальний лист, відповідно до якої останній виявив бажання отримати кредит в розмірі 10752,96 гривні на 14 місяців. Окрім того підписав Згоду-дозвіл на обробку персональних даних. (зворотній а.с. 20, а.с. 21) 20. Відповідно до копії Товарного чеку № 000080009606716 від 27.07.2018 року та копії Видаткової накладної № 80009606716 від 27.07.2018 року було придбано товару на суму 11520,00 гривень. (зворотній а.с. 22, 23) 21. В рамках Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих), шляхом вірного введення пін-коду та проставлення підпису на чеку, клієнт підтверджує отримання кредиту у розмірі 9520,00 гривень, що підтверджується копією чеку № 195990 від 27.07.2018 року на якому зазначено, що кредитний сервіс «СКИБОЧКА» сплачено. (а.с. 18) 22. З розрахунку заборгованості за Договором № 2019790844_CARD від 27.07.2018 року, картковий рахунок № [NUMBER] , по клієнту [PERSON] станом на 20.09.2024 року, вбачається, що останній має заборгованість 67969,95 гривень. Розрахунок заборгованості включає в себе розрахунок: використаних коштів на суму 61965,99 гривень; плату за обслуговування рахунку/списання за смс-інформування 605,92 гривень; нарахування % без зазначення ставки в розмірі 61446,85 гривень; надходження коштів на рахунок 56048,81 гривень. (зворотній а.с. 24-39) 23. З копії виписки з рахунка приватного клієнта № 2019790844_CARD за розрахунковий період з 27.07.2018 року по 20.09.2024 року де одержувачем є [PERSON] вбачається, що по картці MasterCard Gold INSTANT [NUMBER] заборгованість складає 1393,33 гривні. Разом з тим по картці MasterCard Gold заборгованість складає 4590,43 гривень. Всього по всіх картках заборгованість 5983,76 гривні. Окрім того заборгованість за програмою «Розстрочка» відсутня. (а.с. 40-47 24. 20.09.2024 року між ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (Фактор) та АТ «ОТП Банк» (Клієнт) укладено Договір факторингу № 01.02-24/24 з додатками до нього, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. (зворотній а.с. 47-57) 25. Згідно Витягу з Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 01.02-24/24 від 20.09.2024 року, від 20.09.2024 року до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 2019790844_CARD. Розмір заборгованості складає 67969,95 гривень, в тому числі 34000,00 гривень сума заборгованості за тілом кредиту та 33969,95 гривень сума заборгованості за відсотками. (зворотній а.с. 61) 26. Факт укладення Договору факторингу № 01.02-24/24 від 20.09.2024 року підтверджується копіями платіжних інструкцій №№ 9751, 9752 від 20.09.2024 року. (зворотній а.с. 57, а.с. 58) V. Оцінка Суду. 27. В ч. 1 ст.\~14\~ЦК України закріплено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. 28. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 29. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 30. Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. 31. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 32. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в статті 530 ЦК України вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Цивільно-правове зобов`язання - це правовідношення, в якому одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З цього визначення випливає, що цивільно-правове зобов`язання це таке правовідношення, в якому управомочна особа діє як кредитор, а зобов`язана особа - як боржник. 33. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. 34. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 35. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 36. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 37. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. 38. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 39. Згідно ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. 40. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 41. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). 42. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 43. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 44. Відповідно до правової позиції КГС ВС викладеної у постанові від 03.06.2020 року у справі № 916/1410/19, щодо розмежування правочину з відступлення права вимоги (цесія) та договору факторингу, під час цесії може бути відступлено право як грошової, так і негрошової (роботи, товари, послуги) вимоги. Предметом договору факторингу може бути тільки право грошової вимоги (ст. 1078 ЦК України). Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права, а договору факторингу отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. 45. Відповідно до ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 46. Відповідно до ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 47. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 48. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 49. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). 50. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). 51. Представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту в розмірі 34000,00 гривень та за простроченими відсотками в розмірі 33969,95 гривні станом на 20.09.2024 року. 52. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін відсотки виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 53. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 54. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. 55. Припис абзацу 2 ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. 56. Обґрунтовуючи право на нарахування заборгованості, банк посилався на Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 2019790844_CARD від 27.07.2018 року на відкриття карткового рахунку з карткою MC Gold, Заяву фізичної особи на встановлення кредитної лінії на картку типу Instant Card, Паспорт споживчого кредиту на тип картки MasterCard Gold (PayPass), Анкету-заяву на отримання кредиту, але в Заяві-анкеті про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 2019790844_CARD від 27.07.2018 року та Заяві фізичної особи на встановлення кредитної лінії на картку типу Instant Card від 27.07.2018 року містяться лише персональні дані відповідача, дата та підпис клієнта, а також тип картки, який останній мав на меті оформити на своє ім`я та не містять таких основоположних умов, виходячи з яких суд мав би реальну можливість установити укладення договору, а саме дані про істотні умови кредитного договору відповідно до узгоджених тарифів обслуговування кредитної карти (розмір встановленого кредитного ліміту, відсоткова ставка, яка мала б відповідати правовідносинам сторін, розмір штрафу (пені), строк її дії, графік погашення, загальний розмір кредиту). Також зі змісту Паспорту споживчого кредиту вбачається, що наведені в ньому обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених в Паспорті споживчого кредиту, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Таким чином, з урахуванням вищезазначеного для суду є неможливим повно та всебічно надати оцінку доказам, які є неповними. 57. Також на підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за договором № 2019790844_CARD від 27.07.2018 року, укладеного між Первісним кредитором та відповідачем, станом на 20.09.2024 року. Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) у Постанові від 03.07.2019 року зауважила, що розрахунок кредитної заборгованості, не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначений доказ не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення банку. У постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження № 61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження № 61-3689св21), від 26.05.2021 року у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168св21), від 13.10.2021 року у справі № 209/3046/20 (провадження № 61-9207св21), від 01.12.2021 року у справі № 752/14554/15-ц (провадження № 61-14046св21), від 30.11.2022 року № 214/6975/15-ц; від 25.11.2022 року № 1512/2-214/11; від 21.09.2022 року № 381/1647/21; від 01.08.2022 року № 369/11694/15-ц; від 06.07.2022 року № 128/2269/20; від 01.06.2022 року № 172/35/16-ц; від 31.05.2022 року № 194/329/15-ц; від 25.05.2022 року № 219/7527/16; від 25.05.2022 року № 645/59/16-ц; від 20.05.2022 року № 336/4796/18; від 09.02.2022 року № 161/5648/20; від 02.02.2022 року № 205/7751/16-ц. 58. Окрім того, суд звертає увагу на те, що з вказаного розрахунку заборгованості неможливо встановити за якою процентною ставкою був здійснений розрахунок заборгованості по відсотках. Також з Заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 2019790844_CARD від 27.07.2018 року вбачається, що позичальник відмовився від підключення послуги SMS-інформування, натомість Первісним кредитором здійснено списання за обслуговування рахунку/списання за смс-інформування в розмірі 605,92 гривень. 59. Окрім цього відповідно до позиції, викладеної у постанові ВС у складі Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. 60. Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) принципу справедливості розгляду справи судом. 61. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 62. У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку, договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України від 12.05.1991 року № 1024-ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII). Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. 63. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 36 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. 64. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. 65. Отже, суду не підтверджено належним чином існування за вказаним кредитним договором визначеного позивачем розміру відсотків, а отже суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог банку щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 33969,95 гривень. 66. У той же час, із наданої виписки з рахунка приватного клієнта № 2019790844_CARD за період з 27.07.2018 року по 20.09.2024 року, вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами з обох карток та, частково погашаючи заборгованість за кредитом, фактично визнавав факт отримання ним кредитних коштів. 67. Але, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення на його користь з відповідача заборгованості по тілу кредиту в розмірі 34000,00 гривні, що спростовується вищезазначеною випискою по рахунку, долученою до матеріалів справи, де зазначено, що розмір заборгованості позичальника перед Первісним кредитором за обома картками складає 5983,76 гривні. 68. Доказів на спростування отримання кредитних коштів у розмірі, зазначеному в виписці по рахунку, відповідач суду не надав. 69. На підставі вищенаведеного і враховуючи, що існування заборгованості за тілом кредиту відповідачем не спростовано та заборгованість повністю не погашена, суд вважає необхідним, стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в межах фактичного використання, що становить 5973,76 гривні, в решті позовних вимог слід відмовити. 70. З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсоткам підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача підлягає прострочена сума заборгованості в розмірі 5973,76 гривні. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 71. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 72. Як вбачається з наданого платіжної інструкції № 687 від 22.05.2025 року (а.с. 5), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 гривні, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 212,90 гривень (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 5973,76 грн. ? 2422,40 грн. ? 67969,95 грн.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. № 36 постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: partial