Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в обґрунтування якої зазначила, що перебувала із відповідачем у шлюбі з 07.07.2011, шлюб розірваний рішенням суду від 17.09.2018. Від шлюбу сторони мають спільних малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які мешкають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач у повному обсязі не надавав позивачці коштів на утримання спільних дітей, хоча вона багаторазово зверталась до нього із проханням надавати кошти, але звернення залишились без виконання. Починаючи з 01.05.2023 відповідач коштів на утримання дітей не надає, отже позивачка має право на стягнення аліментів з цієї дати. Просить стягнути на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.05.2023 і до повноліття дітей. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 08.07.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 21.07.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він позов не визнав, посилаючись на таке: з моменту розірвання шлюбу та до моменту звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів позивач не вживала будь-яких заходів щодо отримання аліментів на дітей. Матеріали справи не містять жодних доказів неможливості їх отримання позивачкою. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведення позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх отримання у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати, отже вимоги позивачки про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів. Крім того відповідач зазначає, що під час спільного проживання та під час окремого проживання він приймав активну участі у житті дітей, допомагав матеріально, купував одяг та взуття, комп`ютерну техніку, цікавився станом їх здоров`я, інтересами. Просить відмовити у задоволенні позову про стягнення аліментів, починаючи з 01.05.2023 і до повноліття дітей. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні ним правовідносини: сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.07.2011. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.09.2018 шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набрало законної сили 18.10.2018 (а.с. 8-9). Від шлюбу сторони мають спільних синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які мешкають разом з позивачкою у Німеччині (а.с. 6, 7, 10-11). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вказано\~у статті\~191\~СК України,\~аліменти на\~дитину присуджуються\~за рішенням\~суду від\~дня пред`явлення\~позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже, положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. На підставі наданих сторонами доказів судом установлено, що відповідач працездатий, має змогу працювати на надавати малолітнім синам, які мешкають окремо від нього, матеріальну допомогу. Позивачкою не надано суду належних доказів на підтвердження того, що вона вживала заходів для отримання аліментів, а відповідач ухилився від їх сплати, отже не довела обставину, яка зумовлює можливість стягнення аліментів за минулий час. Ураховуючи викладене, суд бере до уваги інтереси малолітніх дітей та майнове становище відповідача, який є працездатним, отже має можливість надавати дітям матеріальну допомогу, при цьому суд виходить із засад справедливості, розумності та сталої судової практики, за якою спільна частка на двох неповнолітніх дітей складає 1/3, вважає можливим позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки 1/3 частку від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щодо кожної дитини, з дня подання позову до суду 08.07.2025 і до досягнення дітьми повноліття. Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме: позивачі у справа про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, тому суд стягує з відповідача на користь держави мінімальний судовий збір за подання позову майнового характеру в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial