Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

Через систему «Електронний суд» [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері. Позовна заява обгрунтована наступним. Позивачка є матір`ю відповідача [PERSON] , [INFO] . До повноліття вона сама виховувала сина та не отримувала аліменти від його батька. Окрім того, впродовж останніх 15 років вона систематично підтримувала сина матеріально, а саме оплачувала послуги адвокатів під час його перебування в місцях позбавлення волі, надавала кошти на відкриття його бізнесу станції технічного обслуговування, часто відмовляючи собі в необхідному. В кінці 2021 року вона переїхала з м. Канів Черкаської області до м.\~Вінниці за наполегливим проханням сина, який обіцяв, що буде її утримувати. Син проживав в орендованому житлі. В кінці 2022 року вона продала власний будинок, а отримані кошти передала синові, оскільки у нього є прибутковий бізнес та він обіцяв, що вони придбають житло. З 2023 року вона проживала разом з сином в м. Вінниці в орендованій квартирі по [ADDRESS] . Вона допомагала синові в побуті, не мала власного доходу, син забезпечував її, як і обіцяв. Всі банківські рахунки та підприємницька діяльність були відкриті на її ім`я, оскільки син багато років не мав паспорта та РНОКПП , не відновлював документи. Вона брала на себе зобов`язання вести податкові звіти, а фінансами керував син. Однак на даний час утворився борг. Насправді всі кошти були використані на його бізнес, а вона залишилася без житла та без заощаджень. З грудня 2024 року син припинив будь-яку допомогу, не сплачував за оренду квартири, комунальні платежі, через що утворилися великі борги. У неї склалися важкі відносини з орендодавцями, оскільки договір оренди був укладений на її ім`я. Вона опинилася без засобів до існування та без житла. Наразі вона перебуває в Німеччині в таборі для біженців, де отримує мінімальне харчування та тимчасове місце проживання. Вона має серйозні проблеми зі здоров`ям, проходить лікування від затяжного депресивного та тривожного розладу, не має змоги працювати через свій вік (63 роки), стан здоров`я та відсутність стабільного житла. Її син є власником СТО «ДонАвто», що по [ADDRESS] , на території ГБК «Старт», має стабільний дохід, який перевищує 100\~000,00 грн. на місяць. Вона неодноразово намагалася врегулювати ситуацію мирним шляхом, проте, всі спроби були марними. З огляду на вищевикладене просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 15\~000,00 грн. щомісячно до моменту зміни обставин. Позивачка клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не подавала. Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження відповідачем не подано. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій позов підтримує за викладених в позовній заяві обставин, просила його задовольнити, а справу розглянути у її відсутність (а.с. 55). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у визначений судом строк до суду не подано. Згідно з п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ухвалою суду від 10.06.2025 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, задоволено клопотання позивачки [PERSON] про її участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 46). Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка, як на підставу своїх позовних вимог вказала на наявне у неї право на отримання аліментів на своє утримання, як непрацездатної матері, вважає, що дані аліменти мають стягуватись у твердій грошовій сумі, а тому просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в сумі 15 000,00 грн., щомісячно. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивачки до відповідача про стягнення аліментів на її утримання як непрацездатної матері відповідачаи. Підставою позову є неоспорюване батьківство позивачки та невиконання відповідачем вимог закону щодо надання необхідних коштів на утримання непрацезданої матері. Судом встановлено, що відповідно до копії посвідки на постійне проживання серії [NUMBER] , що видана 09.10.2018, громадянка рф [PERSON] , [INFO] , має право на постійне проживання в Україні (а.с. 3). Також, позивачка [PERSON] з 03.12.2004 зареєстрована в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, має РНОКПП [NUMBER] , про що у Вінницькій ДПІ ГУ ДПС у Вінницькій області 17.09.2024 отримала картку платника податків (а.с. 3). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 4) вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Витягу з реєстру Якушинецької теритоіральної громади №2023/000447310 від 18.01.2023, [PERSON] , [INFO] , 18.01.2023 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно копії консультативного висновку №03-2-32/1835 КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікараня ім. акад. О.І. Ющенка» Вінницької обласної ради» від 23.08.2024, [PERSON] має діагноз F41.2 змішаний тривожний і депресивний розлад (а.с. 6). Відповідно до копії нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки з розташованим на ній житловим будинком від 30.08.2022, [PERSON] та [PERSON] продали [PERSON] земельну ділянку з розташованим на ній житловим будинком, з належними до нього будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , за ціною 1050000,00 грн., з яких 630000,00 грн. перераховуються на користь [PERSON] , а 420000,00 грн. на користь [PERSON] (а.с. 8-9). З копії виписки по картці АТ «А-Банк», клієнт [PERSON] , вбачається, що за період з 05.01.2024 по 29.12.2024 сума витрат становила 804950,56 грн., сума зарахувань 804950,56 грн. (а.с. 10-22). З копії довідки АТ «Універсал Банк», картка «monobank», про рух коштів по картці від 01.02.2025, клієнт [PERSON] , вбачається, що у період 01.01.2024 по 31.01.2025 сума витрат становила 384516,59 грн., сума зарахувань становила 384018,98 грн. (а.с. 23-29). Відповідно до копії довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 21.01.2025 [PERSON] , [INFO] , не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області (м. Вінниця та Вінницький р-н), пенсію та інші виплати згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003, не отримує (а.с. 30). Згідно копії договору оренди житла від 01.08.2023, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , остання орендувала квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за орендною платою 10000,00 грн. на місяць та оплатою комунальних послуг. Строк дії договору оренди 1 рік (а.с. 31). З копій Єдиного рахунку за надані житлово-комунальні та інші послуги за грудень 2024 року та січень 2025 року (а.с. 34, 34-зворот) вбачається, що вартість команальних та інших послуг за вказаний період становить 12140,10 грн. та 7522,45 грн., відповідно. З копії скріншоту сторінки «кабінету платника податків» ДПС України по платнику податків [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), вбачається, що станом на 13.08.2024 платник податків [NUMBER] , має податковий борг в сумі 4020.00 по податку 50 18050400 UA05020310000080026 Єдиний податок з фізичних осіб в ДПІ 232 (а.с. 33). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими та достовірними, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Разом із тим, суд не бере до уваги в якості доказів скріншот переписки у месенджері (а.с. 32), оскільки із даного уривку переписки неможливо встановити між ким вона велася. Також суд не бере до уваги копію письмового пояснення [PERSON] (а.с. 36, 37), відповідно до якого, остання зазначає, що в 2023-2024 роках працювала менеджером на СТО «ДонАвто», власником якого є [PERSON] , оскільки позивачкою не заявлялося про допит вказаної особи в якості свідка та судом її не було допитано відповідно до ст.ст. 69, 90, 230 ЦПК України. Стаття 51 Конституції України\~встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 172 СК України\~повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до\~ст. 202 СК України\~повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. У пункті 21\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України). Отже, виходячи із викладеного вбачається, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. Такий правовий висновок зроблений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 212/1055/18, постанова від 05 вересня 2019 року. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Звертаючись до суду з позовом, позивачка посилається на те, що вона є непрацездатною особою, а тому потребує матеріальної допомоги від свого сина, оскільки, наразі перебуває в Німеччині в таборі для біженців, де отримує мінімальне харчування та тимчасове проживання. При цьому, просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмір 15000,00 грн. щомісячно, які їй необхідні для оренди житла у м. Вінниці; придбання ліків, медичних послуг та супутнього лікування; придбання продуктів харчування, транспортні витрати, засоби гігієни та інші базові потреби. Разом з тим, позивачкою до позовної заяви долучено копію договору купівлі-продажу земельної ділянки з розташованим на ній житловим будинком від 30.08.2022, за умовами якого вона отримала кошти від реалізації нерухомого майна в сумі 630000,00 грн.; долучено виписки з банківських установ про рух коштів по її картковим рахункам, з яких вбачається, що позивачка упродовж 2024 року регулярно отримувала та витрачала грошові кошти. При цьому, факт неперебування позивачки на обліку в ГУ ПФ України у Вінницькій області та не отримання нею пенсії та інших виплат, на противагу вищезазначеним фактам про отримання грошових коштів від продажу нерухомого майна та активним користуванням послугами банківських установ, не свідчить про скрутне матеріальне становище позивачки. \~ \~ \~ \~Окрім того, доказів на підтвердження викладених в позовній заяві обставин того, що відповідач займається підприємницькою діяльністю та має від того відповідний дохід, внаслідок чого має можливість сплачувати заявлену до стягнення суму аліментів, позивачкою не надано. \~ \~ \~ \~Також, слід зазначити, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів її перебування в Німеччині в таборі для біженців, про що зазначається в позовній заяві. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст.\~12, ч. 2 ст.\~13 ЦПК України). Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (ч. 2 ст.\~83, ч. 1 ст.\~84 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц зробила висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. У зв`язку з викладеним, враховуючи, що позивачкою не доведена необхідність отримання нею матеріальної допомоги належними та допустимими доказами, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed