Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

У травні 2025 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд визнати за громадянином України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , громадянкою України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , громадянкою України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , громадянином України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право спільної сумісної власності на двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] має загальну площу 50,66 кв. м, житлову площу 29,80 кв. м. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11.02.1997 року, яке видано управлінням житлово комунального господарства Вугледарської міської ради від 11.02.1997р. № 00660 на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно із технічним паспортом, який є складовою частиною свідоцтва про право власності на житло від 11.02.1997, об`єкт нерухомості (квартира), розташована за адресою: [ADDRESS] має загальну площу 50,66 кв. м, житлову площу 29,80 кв. м. Відповідно до реєстраційного надпису на документі про право приватної власності, квартира, що перебуває в спільній сумісній власності зареєстрована БТІ м. Донецька за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , записана в реєстрову книгу № 5/3ДК-156 за реєстровим № 140 від 17.05.1997. Відповідно до технічних характеристик квартири, зазначених у технічному паспорті на квартиру та свідоцтві про право власності на житло, квартира розташована на 8 поверсі 9 поверхового будинку за адресою: [ADDRESS] має загальну площу 50,66 кв. м, житлову площу 29,80 кв. м. Відповідно до паспортів громадянина України позивачів, місце проживання останніх зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Крім іншого, у ході збройної агресії російської федерації, належну позивачам на праві приватної власності квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , було пошкоджено. У зв`язку із пошкодженням житла у позивачів є необхідність подати дані щодо цієї квартири до Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за пошкоджені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 квітня 2023 р. № 381 «Про затвердження Порядку надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення». Філія БТІ Вугледарського району з припиненням діяльності передала повноваження Керуючий компанії з житлово-комунальних послуг «Вугледарська міська рада». Вугледарська міська військова адміністрація Волноваського району Донецької області повідомила про відсутність інформації про зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, хоча позивачі на законних підставах набули право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] зареєструвати право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на даний час не вбачається можливим у зв`язку з відсутністю інформації з філії БТІ м. Вугледар. В судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, раніше представник позивача [PERSON] було надано заяву відповідно до якої просив розглянути справу без участі представника та позивачів. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, раніше представником було надано заяву відповідно до якої просив розглянути справу без участі представника, вказав, що не заперечує щодо права власності позивачів на квартиру. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, позивачам на підставі свідоцтва про право власності на квартиру (будинок), яке видано управлінням житлово комунального господарства Вугледарської міської ради від 11.02.1997 року № 00660 на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] належить квартира [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності. Вказане свідоцтво про право власності зареєстровано в органах БТІ. Зареєстроване місце проживання позивачів [PERSON] , [PERSON] є [ADDRESS] . Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У пункті 1 частини другої зазначеної статті передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном згідно з положеннями частини першої статті 317 ЦК України. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У статті 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ураховуючи, що відповідно до статті 328 цього Кодексу набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України (аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2018 року у справі N 920/615/16, від 05 вересня 2019 року у справі N 907/310/18). Стаття 392 ЦК України, в якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі N 760/14438/15-ц. Отже, розглядаючи обставини цієї справи в контексті вказаних норм права за загальним правилом судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, у випадках, коли це право не визнається, заперечується або оспорюється. Тобто положення стаття 392 ЦК України спрямована на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача з передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами. Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права власності особи щодо майна, право власності на яке оспорюється або не визнається іншою особою, а також підтверджене належними доказами порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Така правова позиція викладена у пункті 13 постанови Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі N 910/1016/17, пункті 12 постанови від 17 квітня 2018 року у справі N 914/1521/17). З огляду на викладене, ураховуючи надані суду докази, суд уважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved