Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначила, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Батьки позивача [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07.02.1949. За життя батьку позивача [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,4826 га, ур. «Литківське». Матері позивача [PERSON] належало на праві приватної власності наступне нерухоме майно: - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , побудований орієнтовно в 1952 році; - земельна ділянка загальною площею 0,6089 га, виділена їй для ведення особистого селянського господарства та будівництва і обслуговування житлового будинку; - земельна ділянка загальною площею 0,4818 га, ур. «Литківське Млаки» виділена їй для ведення особистого селянського господарства. Батько позивача [PERSON] , за життя заповітного розпорядження не склав. Позивач [PERSON] та його мати [PERSON] вважалися належними спадкоємцями першої черги за законом, такими що прийняли спадщину до майна померлого [INFO] [PERSON] в рівних частках, шляхом постійного спільного проживання із спадкодавцем на момент його смерті. Однак спадщину після смерті батька позивач [PERSON] та його мати [PERSON] не оформляли, до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталися. Мати позивача [PERSON] , за життя склала заповіт, яким розпорядилася після її смерті все своє майно передати її синову [PERSON] . 28 липня 2025 року приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєв Ю. М., розглянувши звернення позивача щодо видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на: житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельні ділянки загальною площею 0,4818 га та 0,6089 га; частку у праві власності на земельні ділянки загальною площею 0,4826 га, розташовані на території Лозянської сільської ради Хустського району Закарпатської області, виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У видачі свідоцтв про право на спадщину [PERSON] відмовлено з наступних підстав: відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок; відсутні відомості про зареєстроване право власності на зазначене майно у Державному реєстрі речових прав; наявні розбіжності у документах щодо дати народження [PERSON] (у Державному реєстрі актів цивільного стану, у заповіті, у виписці з погосподарської книги), розбіжності у написанні її прізвища при народженні та після реєстрації шлюбу; розбіжності у даті народження [PERSON] , що унеможливлює однозначне встановлення особи спадкодавця та спадкоємця. Зазначені обставини обумовили звернення позивача до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 12.08.2025 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Представник позивача подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та участі її довірителя. У поданій заяві зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги, викладені у поданій позовній заяві. Від Міжгірської\~селищної ради\~Хустського району\~Закарпатської області надійшла заява з проханням розглядати справу без участі їх представника. Висловлено позицію за якою селищна рада визнає вимоги позову. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до таких висновків Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11). Родинні стосунки між позивачем [PERSON] та померлими [PERSON] і [PERSON] підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 14). Батьки позивача [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07.02.1949, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 13). Згідно архівної довідки Державного архіву Закарпатської області від 23.05.2025 № С-803/01-17, в документах архіву є дані про те, що [PERSON] народилася [INFO] , про що в книгу реєстрації актів про народження с. Лозянське Міжгірського (тепер Хустського) району внесено відповідний запис № 238 від 18.09.1924. Місце народження с. Лозянське Міжгірського (тепер Хустського) району (а.с. 15). Згідно архівної довідки Державного архіву Закарпатської області від 21.01.2025 № С-90/01-17, в документах архіву є дані про те, що [PERSON] народився [INFO] , про що в книгу реєстрації актів про народження с. Лозянське Міжгірського (тепер Хустського) району внесено відповідний запис № 272 від 16.10.1924. Місце народження с. Лозянське Міжгірського (тепер Хустського) району (а.с. 16). За життя батьку позивача [PERSON] , належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,4826 га, ур. «Литківське», виділена для ведення особистого селянського господарства на підставі рішення 18 сесії 23 скликання Лозянської сільської ради народних депутатів від 27.03.2001, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 019489, виданого Лозянською сільською радою 10.11.2002 (а.с. 34). Матері позивача [PERSON] , належало на праві приватної власності наступне нерухоме майно: - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , побудований орієнтовно в 1952 році, що підтверджується Випискою з погосподарської книги, виданої старостою Лозянського старостинського округу 19.07.2024 за № 54 (а.с. 21); - земельна ділянка загальною площею 0,6089 га, виділена для ведення особистого селянського господарства та будівництва і обслуговування житлового будинку на підставі рішення 5 сесії 24 скликання Лозянської сільської ради народних депутатів від 20.10.2002, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 005916, виданого Лозянською сільською радою 31.07.2003 (а.с. 44); - земельна ділянка загальною площею 0,4818 га, ур. «Литківське Млаки» виділена для ведення особистого селянського господарства на підставі рішення 18 сесії 23 скликання Лозянської сільської ради народних депутатів від 10.11.2002, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 019488, виданого Лозянською сільською радою 10.11.2002 (а.с. 39). У відповідності до вимог Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004, у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом, та за заповітом. За наведених вище підстав спадкові відносини після смерті батька позивача [PERSON] , який помер [INFO] , регулюються нормами ЦК Української РСР 1963 року, після смерті матері позивача [PERSON] , яка померла [INFO] регулюються правилами ЦК України. Померлий [INFO] [PERSON] , на день своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] за даною адресою з ним проживали та були зареєстровані: [PERSON] , 1924 р.н. дружина, [PERSON] , 1957 року народження син, [PERSON] , 1961 р.н. невістка, [PERSON] , 1981 р.н. онучка, підтвердженням чого є довідка, видана Лозянським старостинським округом Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області 19.07.2024 за № 307, що вбачається з постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.07.2025 (а.с. 19). Позивач [PERSON] та його мати [PERSON] вважаються належними спадкоємцями першої черги за законом, такими що прийняли спадщину до майна померлого [INFO] [PERSON] в рівних частках, шляхом постійного спільного проживання із спадкодавцем на момент його смерті, відповідно до вимог статей 525, 526, 529, 549 ЦК Української РСР (1963 р.). Однак спадщину після смерті батька позивач [PERSON] та його мати [PERSON] не оформляли, до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталися. Мати позивача [PERSON] , за життя склала заповіт, яким розпорядилася після її смерті все своє майно, яке буде їй належати за законом та по праву на день смерті (житловий будинок з надвірними будовами, земельні ділянки, грошові вклади і все інше) передати її синову [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). Заповіт не змінено та не скасовано, однак, як зазначено в позовній заяві, при складанні заповіту секретарем Лозянської сільської ради допущено описку щодо написання дати народження спадкодавця [PERSON] , помилково вказано дату народження [PERSON] [INFO] , тоді як слід було вказати [INFO] ( не березень, а вересень). Померла [PERSON] , 1924 року народження, на день своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] за даною адресою з нею були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1957 року народження син, [PERSON] , 1961 р.н. невістка, [PERSON] , 1981 р.н. внучка із сім`єю, згідно довідки, виданої Лозянським старостинським округом Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області від 19.07.2024 за № 308, що вбачається з постанови нотаріуса (а.с. 19). Позивач [PERSON] 19 серпня 2024 року подав приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , 1924 року народження, яка померла [INFO] . У той же день, 19.08.2024, приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Дунаєвим Ю.М. була заведена спадкова справа № 109/2024 за майном померлої, яка зареєстрована у Спадковому реєстрі під № 72859046 (а.с. 18). 28.07.2025 року приватним нотаріусом Дунаєвим Ю.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок та господарські споруди, а також розбіжностей у документах, що унеможливлюють однозначну ідентифікацію особи спадкодавця (а.с. 19). Згідно з пунктом 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін`юсту від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, що підлягає державній реєстрації, можлива лише за наявності правовстановлюючих документів. У разі їх відсутності, відповідно до пункту 4.18 Порядку, нотаріус зобов`язаний роз`яснити спадкоємцю порядок вирішення питання у судовому порядку. Таким чином, позивач змушений звернутися до суду з вимогою про визнання права власності на спадкове майно: житловий будинок, господарські споруди та земельні ділянки, які належали за життя його батькам [PERSON] та [PERSON] . Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217\~ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Частиною першою статті 1258\~ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі статтею 1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом статті 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (статті 317 ЦК України). Частиною першою та другою статті 321\~ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як встановлено статтею 392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному захист прав власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Цивільні права можуть виникати з рішення суду, як зазначено у частині 5 статті 11 ЦК України, лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України). Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Матеріалами справи підтверджено, що за життя спадкодавці набули право власності на спадкове майно. Відсутність правовстановлюючих документів на це нерухоме майно не позбавляє позивача, як спадкоємця, права на спадщину. Суд також враховує, що розбіжності у документах щодо дати народження спадкодавців не спростовують факту їх ідентичності та не можуть бути підставою для відмови у реалізації спадкових прав, оскільки підтверджується родинний зв`язок позивача з померлими, факт проживання за однією адресою, а також відсутність інших спадкоємців. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, визнання позову відповідачем, а також те, що прийняття спадщини позивачем не порушує прав інших осіб, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved