Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду №120/14037/24 від 05.02.2025 визнано протиправною бездіяльність Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області щодо неналежного розгляду запиту на інформацію [PERSON] від 31.07.2024 за №46-запит/02-08 в частині поставлених питань №1), 2), 3). Рішеннями Вінницького окружного адміністративного суду, а саме: №120/17248/23 від 20.01.2024; №120/84/24 від 12.02.2024; №120/1262/24 від 11.04.2024; №120/6625/24 від 25.07.2024; №120/12420/24 від 23.12.2024, було визнано протиправними дії, протиправною бездіяльність Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, що полягає у порушенні та невиконанні законодавства про доступ до публічної інформації та у порушенні прав [PERSON] на отримання запитуваної інформації, права на доступ до публічної інформації. Зазначені вище рішення Вінницького окружного адміністративного суду вказують на систематичні порушення відповідачем законодавства України та його прав та інтересів. Постановою Вінницького апеляційного суду від 09.04.2025 по справі №153/1775/24 стягнуто з Ямпільської міської ради на його користь моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) гривень. Підставою відшкодування моральної шкоди були встановлені судом факти протиправних дій та бездіяльності з боку Ямпільської міської ради, про що свідчать постанови суду: №120/17248/23 від 20.01.2024; №120/84/24 від 12.02.2024; №120/1262/24 від 11.04.2024; №120/6625/24 від 25.07.2024. Позивач зазначив, що протиправними діями Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, які було визнано судом, неодноразово (систематично) порушено його права, закріплені Конституцією та законами України, принижено його честь та гідність. Вважає, що протиправними діями відповідача йому завдано моральної шкоди. Незаконні дії Ямпільської міської ради привели до порушення його фундаментального права на правомірну, добросовісну та кваліфіковану діяльність працівників органів місцевого самоврядування та права споживача державної послуги у вигляді доброякісної послуги від посадової особи чи органу влади, і ці незаконні дії встановлені та підтверджені рішеннями суду. Моральна шкода, завдана йому незаконними діями місцевої влади полягає у порушенні його прав, у марнуванні його дорогоцінного часу, з якого складається його життя, часу який він змушений був витрачати на захист своїх прав, на неодноразове оскарження у суді незаконних дій і таким чином, зобов`язати орган місцевого самоврядування діяти виключно у рамках Законів і Конституції України, у моральних стражданнях, хвилюваннях, які він зазнав під впливом цих протиправних дій. Для відновлення свого права, він був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змушений вивчати законодавчу базу, щоб відновити свої права, які порушувались відповідачем систематично. Порушення його прав та необхідність вжиття заходів для їх захисту він сприйняв та сприймає, як зверхнє ставлення до нього, як до людини, відчув та відчуває себе приниженим, морально подавленим. Безвідповідальність та безкарність посадових осіб Ямпільської міської ради, які ігнорують закони та його права, свідчать про моральне та психологічне знущання над ним, а неефективна та неправомірна діяльність посадових осіб привела до глибоких моральних переживань, до глибокого відчуття несправедливості, розчарування та розцінюється ним, як приховане моральне знущання та є приниженням його честі та гідності. На підставі цього вважає, що заявлена ним моральна шкода у розмірі 23 000 000 000 грн. буде справедливим та адекватним відшкодуванням його моральних страждань за фактом порушення його права. З урахуванням вищевикладеного, просить суд стягнути на його користь за рахунок коштів бюджету Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області 23 000 000 000 гривень компенсації моральної шкоди, спричиненої протиправними діями та протиправною бездіяльністю Ямпільської міської ради. Також просить постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до юридичної відповідальності відповідальних посадових осіб Ямпільської міської ради, які умисно та усвідомлено порушували і продовжують законодавство про доступ до публічної інформації, умисно та усвідомлено вчиняли і продовжують вчиняти протиправні дії чи протиправну бездіяльність щодо розгляду запиту [PERSON] від 31.07.2024 за №46-запит/02-08. 05.06.2025 за вх.№3583 представником відповідача Ямпільської міської ради суду надано відзив, в якому зазначено, що позовні вимоги позивача є безпідставними та обґрунтованими. Вінницьким окружним судом встановлено, що розгляд запиту за №46-запит/02-08 від 31.07.2024 здійснено з дотриманням строків, встановлених законодавством, однак, Ямпільською міською радою не надано позивачеві належним чином завірене рішення Ямпільської міської ради «Про затвердження Положення про встановлення надбавки (доплати працівникам апарату ради та її виконавчих органів за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи у 2023 році, у 2024 році» та завірену копію затвердженого Положення, а також не зазначено про його існування. Стосовно пункту 2,3 запиту суд зазначив, що розпорядник, вважаючи, що інформація на питання, які не могли би бути надані у відповідності до вимог ЗУ «Про доступ до публічної інформації», мав про це обґрунтовано мотивувати. З урахуванням висновків суду надано повторну відповідь запитувачу на інформацію. Жодних намірів діяти протизаконно, всупереч інтересам та правам громадянина [PERSON] Ямпільська міська рада не мала. Заявивши вимогу про відшкодування моральної шкоди в розмірі 23 000 000 000 гривень, позивач неповно виклав обставини справи з зазначенням посилань на відповідні докази щодо спричинення йому моральної шкоди та відповідного розрахунку, згідно якого він оцінив свої моральні страждання. Позовна заява містить лише загальні посилання на наявність підстав, на думку позивача, для відшкодування моральної шкоди, та, відповідно, не містить відомостей в чому саме полягає заподіяна йому моральна шкода. Позивач не надав доказів спричинення моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між встановленим порушенням та заявленою моральною шкодою в розмірі 23 000 000 000 грн., та не обґрунтував розмір моральної шкоди. Також позивач не надав доказів наявності перешкоди в реалізації ним прав і законних інтересів, встановлених Конституцією і Законами України, не конкретизував з зазначенням доказів порушення реалізації яких саме прав та законних інтересів спричинено йому діями суб`єкта владних повноважень. Встановлені обставини рішеннями Вінницького окружного адміністративного суду у справах, на які посилається позивач, не можуть слугувати беззаперечною підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач повинен вказати в чому саме виразилась моральна шкода, відходячи від загального визначення щодо понесеного приниження та страждань. Сума моральної шкоди, яку просить стягнути позивач, а саме: 23 000 000 000 грн., є необґрунтованою та на думку відповідача є способом збагачення позивача. Відповідач вважає, що позов [PERSON] є необґрунтований, оскільки суду не надано доказів страждань позивача, існування факту заподіяння йому моральної шкоди діями відповідача, факту протиправної поведінки відповідача, внаслідок чого йому могла бути завдана моральна шкода, існування втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, які він поніс, та співвідношення їх з розрахованим розміром моральних збитків. Просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 17.06.2025 за вх.№3848 позивач [PERSON] надав відповідь на відзив, в якій вказав, що Ямпільська міська рада, її посадові особи умисно та усвідомлено, систематично, безкарно, порушують його права і законні інтереси, і ці порушення носять системний характер, про що свідчать численні судові рішення. Тобто, відповідач, порушуючи та ігноруючи верховенство права, ігноруючи імперативні положення Конституції України, законні права та інтереси [PERSON] , систематично змушує його звертатися до суду лише для того, щоб він міг отримати запитувану у відповідача інформацію. Жодним законом України не передбачено отримання публічної інформації від розпорядника цієї інформації виключно через суд, через постійні судові тяжби. Позивач вказав, що таке відношення відповідача до нього, розцінюється ним виключно як умисне і усвідомлене приниження, що беззаперечно приводить до розпачу, зневіри щодо існування верховенства права, до глибокого відчуття несправедливості, до суттєвих моральних, душевних страждань, хвилювань, які він зазнав під впливом протиправних дій відповідача. Також зазначив, що судові процеси за його позовами у справах: №120/17248/23, №120/84/24; №120/1262/24, №120/6625/24, №120/12420/24, №120/14037/24 та №153/1775/24 спровоковані саме відповідачем, його незаконними діями та протиправною бездіяльністю. Неправомірна, протизаконна поведінка відповідача заподіює негативний вплив на його особистість, кардинально змінює його поведінку у повсякденному житті через повторюваність порушення його законних прав і ці порушення є довготривалими та тривають і по цей час, що створює додаткове психічне напруження, незручності, викликає у нього негативні емоції, викликає розчарування та незручності, зокрема, через порушення відповідачем принципу належного врядування, викликає недовіру щодо належного врядування з боку відповідача, викликає глибоке відчуття несправедливості по відношенню до нього. Просив задовольнити його позов у повному обсязі. 23.06.2025 року за вх.№3583 представником відповідача Ямпільської міської ради суду надано заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що вимога про стягнення 23 000 000 000 грн. є завідомо необґрунтованою. Позивач у відповіді на відзив зазначив, що рішеннями Вінницького окружного адміністративного суду від 20.01.2024 №120/17248/23, від 12.02.2024 №120/84/24, від 11.04.2024 №120/1262/24, від 25.07.2024 №120/6625/24, від 23.12.2024 №120/12420/24 визнано протиправними дії та протиправною бездіяльність Ямпільської міської ради. Також зазначив, що постановою Вінницького апеляційного суду від 09.04.2025 у справі №153/17775/24 стягнуто з Ямпільської міської ради на його користь моральну шкоду у розмірі 3000 грн. і підставою для цього були зазначені вище рішення. Отже, позивачем вже заявлялися позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача з посиланням на зазначені судові справи. Позивач перебільшує та перекручує інформацію, оскільки всі зазначені вище судові справи задоволені здебільшого частково, в яких судами встановлені факти неналежного розгляду запитів в частині законодавства про звернення громадян або без мотивованої підстави у відмові на інформацію. Ямпільською міською радою повторно, з урахуванням позиції судів, розглянуті всі запити на інформацію, щодо яких позивач звернувся до суду. Позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував, що розмір моральної шкоди відповідає заявленій сумі. Розмір моральної шкоди не може бути довільним і повинен відповідати характеру та наслідкам правопорушення, рівню страждань особи та судовій практиці. Позивачем не наведено жодного факту, що через неповну відповідь на запит він втратив можливість або право на послугу щодо організації своєї життєдіяльності або що це призвело до негативних наслідків. Він не довів, які саме дії (бездіяльність) відповідача стали безпосередньою причиною шкоди і на які обставини вони вплинули. Крім цього, всі заявлені адміністративні позови стосувалися різних запитів на інформацію, які і за змістом щодо надання інформації є різними, а тому їх не можна об`єднувати в єдиний комплекс, який характеризує систематичний характер. Як розпорядник інформації, Ямпільська міська рада розглядала всі запити позивача та надавала існуючу запитувану інформацію згідно Закону України «Про доступ до публічної інформації» та не мала на меті завдати запитувачу душевних страждань чи приниження. Сам факт про визнання протиправною бездіяльності Ямпільської міської ради щодо неналежного розгляду запитів [PERSON] не підтверджує заподіяння шкоди позивачу, а також не встановлює причинно-наслідкового зв`язку. Заявлена вимога на 23 000 000 000 грн. свідчить про намагання вплинути на суд шляхом подання завідомо неправдоподібних претензій. Це також створює надмірне процесуальне навантаження та суперечить принципу добросовісності сторін. 30.06.2025 за вх.№4134 позивач [PERSON] надав письмові пояснення, в яких зазначив, що у своїх запереченнях відповідач не задоволений розміром заявленої ним моральної шкоди в сумі 23 000 000 000 гривень і стверджує, що такий розмір є необґрунтованим. При цьому відповідач ігнорує той факт, що страждання і приниження, які спричинив йому відповідач у вигляді протиправної бездіяльності, приносять йому виключно негативні емоції, страждання і приниження. Такі страждання та умисне і усвідомлене приниження його з боку відповідача відбуваються систематично і набрали вже системного характеру, про що свідчать численні рішення судів. Також зазначив, що оскільки за діючим законодавством України та за діючим міжнародним законодавством, з урахуванням практики ЄСПЛ, справедлива сатисфакція забезпечується грошима, то не існує формули чи якогось розрахунку, відповідно до яких можна вирахувати ступінь моральної шкоди, спричиненої людині. Неможливо вирахувати (розрахувати) на скільки болить душа нормально реагуючої на порушення прав і свобод людини, неможливо встановити до якого ступеню людина зневірилась в існуванні верховенства права, на скільки людину принизили у її людській честі та гідності, на скільки такі порушення створюють додаткове психічне напруження, незручності, викликали у людини негативні емоції, викликали розчарування та незручності, зокрема, через порушення відповідачем принципу належного врядування, відповідальності перед ним за свої дії. Просив задовольнити його позов у повному обсязі, враховуючи його обґрунтування, викладені у позові та відповіді на відзив відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В прохальній частині позовної заяви просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача Ямпільської міської ради Колюшко В.В. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, вх.№4965 від 07.08.2025, в якій просила розгляд справи провести без участі представника Ямпільської міської ради та у задоволенні позовних вимог відмовити. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін згідно вимог ч.3 ст.211 ЦПК України. Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку, приходить до наступного. Із копії рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року по справі №120/14037/24 встановлено, що адміністративний позов [PERSON] до Ямпільської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Ямпільської міської ради щодо неналежного розгляду запиту на інформацію [PERSON] від 31.07.2024 за №46-запит/02-08 в частині поставлених питань №1), 2), 3). Зобовязано Ямпільську міську раду повторно розглянути запит на інформацію [PERSON] , який зареєстрований 31.07.2024 за №46-запит/02-08 в частині поставлених питань №1), 2), 3). В решті позовних вимог відмовлено(а.с.5-9). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до статті 19\~Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 56\~Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно із вимогами статті 23\~ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Аналіз положень статті 23\~ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Відповідно до частини шостої статті 1176\~ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Згідно з статтею 1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України). Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1173\~ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167, 1173 ЦК України. Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Відповідно до статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із статтею 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір. При цьому, слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (статті 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставини справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу статті 1173\~ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача - органу державної влади чи місцевого самоврядування, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача. Отже, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2024 року у справі № 461/1180/20-ц (провадження № 61-17373св23). Суд зазначає, що презумпція наявності моральної шкоди законодавством не передбачена. Наявність моральної шкоди не визнана прямим наслідком кожної протиправної поведінки. А така презумпція має визначатися лише законом. Тому діє ст. 81 ЦПК України про загальний розподіл тягаря доказування. Відтак, право на відшкодування моральної шкоди за нормами чинного законодавства не є матеріальною гарантією, оскільки жоден закон не встановлює імперативний обов`язок компенсації. Зазначене право на відшкодування - це процесуальна можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію. У постанові Верховного Суду від 29.02.2024 по справі № 205/818/23 зазначено, що саме на позивача покладено обов`язок довести, якими саме діями йому завдано моральну шкоду, в чому вона полягає та з яких міркувань він виходив, визначаючи її розмір. Сама по собі констатація факту неналежного розгляду Ямпільською міською радою запиту на інформацію від 31.07.2024 №46-запит/02-08 не може слугувати безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки за обставин цієї справи у порядку, передбаченому адміністративного судочинства, права позивача було поновлено, шляхом ухвалення Вінницьким окружним адміністративним судом рішення у справі №120/14037/24 від 05.02.2025, яким було визнано протиправною бездіяльність Ямпільської міської ради щодо неналежного розгляду запиту на інформацію [PERSON] від 31.07.2024 за №46-запит/02-08 в частині поставлених питань №1), 2), 3) та зобов`язано Ямпільську міську раду повторно розглянути запит на інформацію [PERSON] , який зареєстрований 31.07.2024 за №46-запит/02-08 в частині поставлених питань №1), 2), 3). Суд не виключає обставини переживання позивача з приводу неналежного рогляду відповідачем його запиту на інформацію, однак його посилання, зокрема, на негативні емоції, моральні страждання не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами, тобто відсутні докази як наведених погіршень, змін та страждань, так і причинного зв`язку. Позивач хоч і потребував докладати додаткових зусиль та витрачати час для відновлення своїх прав, проте останнім не надано доказів заподіяння моральної шкоди та причинного зв`язку між рішеннями, діями або бездіяльністю Ямпільської міської ради і шкодою. Посилання в позовній заяві [PERSON] на рішення Вінницького окружного адміністративного суду, а саме: №120/17248/23 від 20.01.2024; №120/84/24 від 12.02.2024; №120/1262/24 від 11.04.2024; №120/6625/24 від 25.07.2024; №120/12420/24 від 23.12.2024, якими судом були встановлені факти протиправних дій та бездіяльності з боку Ямпільської міської ради, що полягало у порушенні та невиконанні законодавства про доступ до публічної інформації суд відхиляє, оскільки дані рішення не є предметом розгляду у даній справі. На переконання суду, всупереч ст.ст. 76-81 ЦПК України, позивачем не надано жодного належного і допустимого доказу на підтвердження факту спричинення моральної шкоди, сильних душевних страждань чи інших втрат немайнового характеру, не обґрунтовано доказами розміру заподіяної шкоди та не доведено як самого факту завдання моральної шкоди, настання відповідних негативних наслідків, так і причинного зв`язку між протиправною бездіяльністю Ямпільської міської ради та наслідками у вигляді заподіяння моральної шкоди. Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Посилання позивача на правові висновки Верховного Суду та рішення ЄСПЛ як на обґрунтування своєї позиції не підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норм права у цій справі, оскільки вони ухвалені за інших фактичних обставин. На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Викладене узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20). Таким чином, враховуючи те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди у причинному зв`язку з бездіяльністю відповідача, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог позивача щодо стягнення заявленої ним суми моральної шкоди, а відтак у задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2018 року у справі №761/32388/13-ц (провадження №61-3251св18) зазначено, що при вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком. Позивач у своїй позовній заяві просить суд постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до юридичної відповідальності відповідальних посадових осіб Ямпільської міської ради, які умисно та усвідомлено порушували і продовжують порушувати законодавство про доступ до публічної інформації. Суд звертає увагу позивача, що зазначена вимога не вважається позовною вимогою і підстав для постановлення окремої ухвали під час розгляду цієї справи судом не встановлено. При вирішенні питання щодо судових витрат, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, а позивач звільнений від сплати судового збору, тому на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України суд має підстави компенсувати судові витрати щодо сплати судового збору за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed