Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

10.06.2025 представник позивача звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 10.11.2022 між позикодавцем позивачем [PERSON] та позичальником відповідачкою [PERSON] укладено письмовий договір позики, згідно з яким позикодавець передав у власність позичальникові гроші в сумі 12000 доларів США, а позичальник зобов`язалася повернути позикодавцеві таку ж суму грошей до 01.12.2024. У відповідності до умов договору позики відповідачка отримала у позивача позику на суму 12000 доларів США, що еквівалентно згідно офіційного курсу НБУ, станом на момент укладання позики (10.11.2022) 438720 грн, які відповідачка зобов`язалась повернути при першій вимозі позивача. Невід`ємною частиною вказаного договору позики від 10.11.2022 є додаток до договору, а саме розписка про отримання грошей із зобов`язанням позичальника повернути вказану грошову суму по першій вимозі позикодавця, яку відповідачкою підписано власноруч. В зв`язку з тим, що позивачу терміново знадобилися кошти для власних цілей, останній звернувся до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів, переданих за договором позики в розмірі 12000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ, станом на момент пред`явлення вимоги становить 498240,00 грн. Однак, відповідачка відмовляється виконати належним чином свої зобов`язання за договором позики, що змушує позивача звернутися за захистом свого порушеного права до суду. Позивач, в особі представника, просить стягнути з відповідача на свою користь 498240,00 грн. основного боргу, а також судові витрати в сумі 4982,40 грн. Ухвалою суду від 16.06.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами загального позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, зустрічного позову, заперечень, клопотань і доказів. Ухвалою суду від 25.07.2025 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність його довірителя, позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь його довірителя 498240,00 грн. основного боргу, а також 4982,40 грн. судових витрат підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про час, день та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі Судової влади України та шляхом направлення судових повідомлень та документів рекомендованими листами, які повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач відзиву на позов та доказів на спростування доводів позивача до суду не надала. Відповідно до постанови Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду від 10 травня 2023 року № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ст. 44 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд, прийшов наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10.11.2022 між позикодавцем позивачем [PERSON] та позичальником відповідачкою [PERSON] укладено письмовий договір позики, згідно з яким позикодавець передав у власність позичальникові гроші в сумі 12000 доларів США, а позичальник зобов`язалася повернути позикодавцеві таку ж суму грошей до 01.12.2024, що підтверджується оригіналом договору позики, який міститься в матеріалах даної цивільної справи (а.с.20). За умовами вказаного письмового договору позики від 10.11.2022, у разі порушення строку повернення позики позикодавець має право нараховувати відсотки у розмірі 0,5% від загальної суми позики за кожен день прострочки. У відповідності до умов договору позики відповідачка отримала у позивача позику на суму 12000 доларів США, що еквівалентно згідно офіційного курсу НБУ, станом на момент укладання позики (10.11.2022) 438720 грн, які відповідачка зобов`язалась повернути при першій вимозі позивача. Невід`ємною частиною вказаного договору позики від 10.11.2022 є додаток до договору, а саме розписка про отримання грошей, що в даному випадку є письмовим правочином, що відповідає формі, передбаченій ст.ст. 207, 1047 ЦПК України, оскільки боржником (відповідачкою) розписку про отримання грошових коштів із зобов`язанням позичальника повернути вказану грошову суму по першій вимозі позикодавця було підписано власноруч. Свої зобов`язання з повернення грошових коштів відповідач не виконала, про що свідчить наявність у позивача оригіналу договору позики, кошти за позикою позивачу не повернула. У зв`язку з не виконанням зобов`язань за договором позики, відповідачка, станом на день звернення до суду із вказаним позовом, перед позивачем має заборгованість на суму 498240,00 грн., що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 12000 доларів США (а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору. Судом встановлено, що сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договорів позики відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України. Нормою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Зазначене також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 128/891/20-ц, провадження № 61-4560 св 21. Станом на день звернення із зазначеним позовом до суду відповідач за неодноразовими вимогами позивача борги за договором позики та розпискою не повернула. Доказів виконання своїх зобов`язань по поверненню вищезазначених грошових сум, передбачених ст. 545 ЦК України відповідачем не надано, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу за договором позики від 10.11.2022 в сумі 498240,00 грн. підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 4982,40 грн.

Outcome: approved