Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

7 квітня 2025 року адвокат Прокопцев С.В., діючи на підставі ордеру в інтересах [PERSON] , [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ними права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла матір позивачів [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті матері є її сини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Всі вони прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини. Позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва, оскільки відсутній документ про право власності матері на вказаний будинок. Без цього документа право власності позивачів на будинок не визнається, вони позбавлені можливості зареєструвати будинок. З наведених підстав позивачі просять суд визнати за кожним з них право власності на частку будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері. Ухвалою суду від 14.04.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті позову, призначено підготовче засідання. Ухвалою від 15.05.2025 на підставі клопотання позивача здійснено заміну неналежного відповідача по справі - Святогірську міську військову адміністрацію Краматорського району Донецької області, належними відповідачами [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 23.07.2025підготовче провадження у справі закінчено, розгляд справи призначено на 28.08.2025. Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явились, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, наполягають на задоволенні позовних вимог, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Згідно довідки виконкому Долинської сільської ради Слов`янського району Донецької області відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі, [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, відзив не надали, були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, що мають значення для вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, досліджені докази, на підставі яких встановлені ці обставини. Згідно довідки Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 7 листопада 2024 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , в КП БТІ не зареєстровано. Відповідно до Виписки з погосподарської книги, виданої старостою Долинського старостинського округу №10-16/65 від 12 грудня 2024 року, згідно інформації ф. 9, опис №2 (продовження) за 2016 р., справа №258 погосподарська книга с. Краснопілля, том 1, аркуш 93, особовий рахунок [NUMBER] , домогосподарство з реєстрацією місця проживання на території ради за адресою: [ADDRESS] числиться за [PERSON] . Згідно з Випискою з погосподарської книги, виданою старостою Долинського старостинського округу №10-16/66 від 12 грудня 2024 року згідно інформації ф. 9, опис №2 (продовження) за 2016 р, справа №258 погосподарська книга с. Краснопілля, том 1, аркуш 93, особовий рахунок [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] числиться земельна ділянка у розмірі 0,47 га за [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 3 квітня 2025 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управляння державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Згідно інформації, що міститься в постанові державного нотаріуса Другої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області від 25 березня 2025 року, після смерті [PERSON] спадщину прийняла її дочка [PERSON] , яка свідоцтво про право на спадщину за законом не отримала. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] після смерті матері [PERSON] успадкувала вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, однак право власності на спадкове майно не оформила. В подальшому, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 17 листопада 2005 року виконкомом Долинської сільської ради Слов`янського району Донецької області. У зв`язку зі смертю [PERSON] 10 листопада 2005 року відповідно до ст. 1220 ЦК України\~відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У судовому засіданні встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її сини [PERSON] , [PERSON] (позивачі); [PERSON] , [PERSON] (відповідачі), що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 12 березня 1987 року Долинською сільською радою Слов`янського району Донецької області, [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю в свідоцтві зазначена [PERSON] , батьком [PERSON] . Копією свідоцтва про народження, виданого 2 квітня 1988 року Долинською сільською радою, відділом ЗАГС Слов`янського райвиконкому Донецької області, [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю в свідоцтві зазначена [PERSON] , батьком [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 6 травня 1989 року Долинською сільською радою, відділом ЗАГС Слов`янського райвиконкому Донецької області, [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю в свідоцтві зазначена [PERSON] , батьком [PERSON] . Копією свідоцтва про народження, виданого 4 травня 1990 року Долинською сільською радою, відділом ЗАГС Слов`янського райвиконкому Донецької області, [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю в свідоцтві зазначена [PERSON] , батьком [PERSON] . За змістом ч.1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки виконкому Долинської сільської ради Слов`янського району Донецької області спадкодавець [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . Варто зазначити, що на день смерті [PERSON] [INFO] за цією адресою були зареєстровані сини померлої: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є спадкоємцями першої черги, а також її співмешканець [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України позивачі і відповідачі вважаються такими, що прийняли спадщину. 29 червня 2011 року спадкоємці першої черги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] 29 червня 2011 року державний нотаріус Другої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області видала спадкоємцям першої черги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП імені Леніна . 25 березня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про права на спадщину за законом на частку власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Постановою від 25 березня 2025 року державний нотаріус Другої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на підставі того, що відсутній документ, який встановлює право власності на вказаний житловий будинок. Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивачі після смерті матері успадкували житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, однак позбавлені можливості оформити спадщину на це нерухоме майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, які б підтверджували право власності на нерухоме майно у їх матері Вирішуючи спір, суд приймає до уваги наступне законодавство. Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з вимогами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 р. \~право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Таким чином, визнати право власності на успадковане майно, а також захистити своє право власності на нього позивачі можуть лише в судовому порядку. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, у постанові від 22 вересня 2021 р. (справа № 227/3750/19). Суд приймає до уваги, що позивачі отримали відмову нотаріуса в оформленні права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу. Отже, у позивачів відсутня можливість оформити в нотаріальному порядку своє право власності на житловий будинок, який станом на день смерті [PERSON] належав саме їй. Вказане є підставою для визнання за позивачами права власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті матері. З огляду на викладене та

Outcome: approved