Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить суд визнати недійсним договір дарування житлового будинку [ADDRESS] , укладений 15.03.2023 між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Мельничук М.В., зареєстрований в реєстрі за № 1-256. І. Позиція сторін у справі. Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначив, що [INFO] померла його матір [PERSON] , яка за життя була власником 19/50 частин будинку [ADDRESS] та склала заповіт на користь позивача.\~ Однак, після смерті матері, позивач дізнався, що 02.11.2022 року, на підставі договору про поділ нерухомого майна, її будинок був поділений між співвласниками та 15.03.2023 року [PERSON] подарувала свою частину будинку відповідачу [PERSON] . Позивач зазначає, що його матір внаслідок похилого віку та стану здоров`я, на час укладення договору дарування не усвідомлювала значення своїх дій та не могла ними керувати, тому на підставі ст.ст. 203,225 ЦК України договір дарування житлового будинку [ADDRESS] , укладений між [PERSON] і [PERSON] \~ є недійсним. Представник позивача [PERSON] , адвокат Вотінцев Є.Г. суду пояснив, що на сімейній раді було вирішено, що будинок [PERSON] залишить своєму сину. Всі родичі знали, що за життя вона склала заповіт, яким передала все своє майно сину, але після смерті\~ [PERSON] , позивач дізнався, що [INFO] його матір подарувала свій будинок доньці [PERSON] .\~ Позивач вважає, що через похилий вік та незадовільний психічний стан здоров`я [PERSON] на час укладення договору дарування не усвідомлювала своїх дій, хворіла, її поведінка була неадекватною. Позивач та його діти часто навідували [PERSON] , піклувалися про неї, допомагали, а відповідач ухилялася від належного догляду за матір`ю, яка була психічно хворою, і про це казала сама відповідач. Заперечуючи позовні вимоги, сторона відповідача подала відзив на позов, вказала на безпідставність позовних вимог, відповідач просила відмовити в задоволенні позову. Відповідач суду пояснила, що її матір [PERSON] була\~ психічно нормальною людиною. У неї була гіпертонія, постійні проблеми з тиском та боліли ноги, турбувало безсоння. Матір просила, щоб син її доглядав, але він почав уникати догляду. Лише, привозив матері продукти харчування і все.\~ Матір часто телефонувала своєму сину, просила приїхати до неї, а він міг не відповідати на телефонні дзвінки. Відповідач повідомила, що їй було важко доглядати матір, оскільки вона сама має тяжкі захворювання, що унеможливлюють\~ нормальний догляд за людиною похилого віку. 16.12.2020 року [PERSON] захворіла, у неї стався інсульт, відповідач поклала свою матір в лікарню, а потім позивач завіз матір на реабілітацію в Лосятинську лікарню, відповідач відразу поїхала вслід за матір`ю, провідувала її, допомагала. Потім позивач привіз матір в її ж будинок і залишив на відповідача.\~ [PERSON] , не дивлячись на свій вік, була власною людиною, категоричною, командувала всіма, добре контролювала витрати. [PERSON] \~ просила позивача приїхати і доглянути її, а він присилав доглядальниць, яких матір виганяла. Відповідач проживала з матір`ю\~ в сусідніх будинках, між якими є спільний прохід\~ через 2-й поверх, а тому відповідач майже постійно була поряд, часто навідувалася до матері, заносила їй приготовану їжу. З початком повномасштабної війни позивач забрав до себе матір, але потім повернув її та залишив саму в будинку, а тому відповідач, яка 2 місяці перебувала за кордоном, вимушена була повернутися до дому, до матері. 01.11.2022 року у доньки позивача було весілля і [PERSON] подарувала своїй онуці на весілля 1 тис. доларів США, все усвідомлювала і розуміла. [PERSON] обходила себе сама, але після інсульту в грудні 2020 році почала потребувати допомоги, бо в неї\~ паралізувало руку.\~ Позивач постійно був зайнятий на роботі, а його дружина переховувалася від війни в Москві. [PERSON] просила позивача її доглянути та повідомила сину, що змінить заповіт та подарує свій будинок [PERSON] , бо позивач не бажав доглядати матір. В січні 2023\~ року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла своє майно доньці [PERSON] , але все ж чекала сина, хотіла, щоб він приїхав і доглядав її. Пізніше, в березні 2023 року, [PERSON] подарувала свій будинок [PERSON] і повідомила про це позивача. Сторона відповідача зазначила, що всі нотаріально посвідчені\~ правочини (довіреність, заповіт на відповідача та спірний договір дарування) були вчинені різними нотаріусами, що виключає припущення змови чи фальсифікації. В судових засіданнях, під час розгляду справи по суті, представник позивача, адвокат Вотінцев Є.Г. підтримав позов. Після відновлення провадження у справі, представник позивача повторно не з`явився в судові засідання. 28.07.2025 представник позивача через технічні несправності не зміг доєднатися до судового засідання, а\~ 08.09.2025 представник позивача просив відкласти судове засідання\~ в зв`язку з перебуванням у відпустці. Згідно з правовою позицією викладеною ВС (справа №907/425/16), відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. При цьому, суд враховує, що сторони по справі вже висловили свою позицію, суд заслухав показання свідків, вирішив всі клопотання сторін, розгляд справи триває по суті, на стадії дослідження письмових доказів. Сторона позивача не надала жодних обґрунтувань (заяв, клопотань) своїх дій щодо ухилення від проведення посмертної судово-психіатричної експертизи. Відповідач\~ позовні вимоги повністю заперечила. 3-я особа по справі не направила свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 05 жовтня 2023 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження (том 1, а.с. 37-38). 13.10.2023 представник позивача Вотінцев Є.Г. подав заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (т. 1, а.с. 40). Ухвалою суду від 16.10.2023 задоволено клопотання\~ представника позивача Вотінцева Є.Г. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (т. 1, а.с. 42-43). 26.10.2023 на адресу суду надійшов лист від завідувача Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук М. про розгляд справи за відсутності їхнього представника (т. 1, а.с. 47). 01.11.2023 представник відповідача Любченко Н.Ю. подала заяву про відкладення підготовчого судового засідання (т. 1, а.с. 49-56). Ухвалою суду від 01.11.2023 витребувано від приватного нотаріуса Деруна А.А. належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON] ; витребувано від державного нотаріуса Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Мельничук М.В. належним чином засвідчену копію договору дарування житлового будинку [ADDRESS] ; витребувано від медичних установ медичну документацію відносно [PERSON] (т. 1, а.с. 59-62). 13.11.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (т. 1, а.с.65-91). 05.12.2023 представник відповідача Любченко Н.Ю. подала заяву про виклик свідків (т. 1, а.с. 92-93). Ухвалою суду від 05.12.2023, занесеною до протоколу судового засідання, долучено до матеріалів справи відзив, задоволено клопотання представника позивача та представника відповідача про допит свідків. 19.12.2023 на адресу суду від Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори надійшла витребувана інформація (т. 1, а.с. 105-151). 19.12.2023 на адресу суду від приватного нотаріуса Деруна А.А. надійшла копія спадкової справи № 38/2023 після смерті [PERSON] (т. 1, а.с. 153-176). 20.12.2023 на адресу суду від КНП\~ БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» надійшла запитувана інформація (т. 1, а.с. 177-199). 24.01.2024 на адресу суду від Національного військово-медичного клінічного центру «Головного військового клінічного госпіталя» надійшов лист, в якому повідомили, що [PERSON] за медичною допомогою до НВМКЦ «ГВКГ» не зверталась (т. 1, а.с. 201). 29.01.2024 представник позивача [PERSON] через систему «Електронний суд» подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (т. 1, а.с. 207-209). 27.02.2024 представник відповідача Любченко Н.Ю. на електронну адресу суду направила заяву про відкладення підготовчого судового засідання (т. 1, а.с. 212-214). 22.03.2024 на адресу суду від КНП «Васильківська центральна районна лікарня» надійшла копія медичної карти стаціонарного хворого № 290 на ім`я [PERSON] , (т. 1, а.с.219-223),\~ копія медичної карти стаціонарного хворого № 422 на ім`я [PERSON] , (т. 1, а.с. 224-226). 26.03.2024 року представник позивача [PERSON] через систему «Електронний суд» подав клопотання про призначення експертизи (т. 1, а.с. 228-231), повідомлення про відсутність матеріалів у електронній справі (т. 1, а.с. 232-234). Ухвалою суду від 27.03.2024, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до розгляду, змінено порядок розгляду справи по суті. 01.04.2024\~ представник позивача [PERSON] подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи (т. 2, а.с. 1). 20.05.2024 представник відповідача Любченко Н.Ю. подала заяву про виклик свідків (т.2, а.с. 3-4). 20.05.2024 представник позивача [PERSON] через систему «Електронний суд» подав клопотання про відкладення розгляду справи (т.2, а.с. 20-22). Ухвалою суду від 02.07.2025 по справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, за клопотанням представника позивача (т.2, а.с. 42-48). 15.08.2024, 27.11.2024 на адресу суду від Державної\~ установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ\~ України» надходили листи про необхідність здійснення оплати за проведення експертизи (т. 2, а.с. 52-53,\~ 55-58). 10.06.2025 на адресу суду, з експертної установи, повернулись матеріали справи без виконання ухвали суду від 02.07.2024. Ухвалою суду від 11.06.2025 поновлено провадження у справі, призначено справу до розгляду (т. 2, а.с. 63). 01.07.2025 представник позивача [PERSON] через систему «Електронний суд» подав клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (т. 2, а.с. 67-69). Ухвалою суду від 21.07.2025 задоволено клопотання\~ представника позивача [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (т. 2, а.с. 70-71). 03.09.2025 представник позивача [PERSON] через систему «Електронний суд» подав клопотання про відкладення розгляду справи. ІІІ. Фактичні обставини справи. Встановлено, що позивач [PERSON] приходиться сином [PERSON] . Наведене підтверджено свідоцтвом про народження (т.1, а.с.10). Сторони по справі є рідними братом і сестрою, а [PERSON] їхня мама. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Наведене підтверджено свідоцтвом про смерть (т.1, а.с.9). В грудні 2014 року [PERSON] складала заповіт, яким розпорядилася усім своїм майном на користь сина [PERSON] (Т. 1, а.с.11). Встановлено, що 02.11.2022 року [PERSON] разом з донькою [PERSON] , як співвласники будинку [ADDRESS] уклали Договір про поділ житлового будинку та припинення спільної часткової власності (т.1, а.с.113-116). Встановлено, що 15.03.2023 року [PERSON] подарувала [PERSON] земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок з відповідними господарськими будівлями\~ за адресою : [ADDRESS] (т. 1, а.с.106-107). Матеріали справи містять копію спадкової справи № 38/2023, що була заведена після смерті [PERSON] (т.1, а.с.153-176). За клопотанням сторін, судом було витребувано інформацію з медичних закладів: копію медичної карти стаціонарного хворого №\~ 10379 на ім`я [PERSON] , яка у період часу з 16.12.2020 по 18.02.2020 перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з клінічним діагнозом «Інфаркт головного мозку в басейні правої С.М.А.» (т. 1, а.с. 178-199);\~ копію медичної карти стаціонарного хворого № 290 на ім`я [PERSON] , яка перебувала на лікуванні у КНП «Васильківська центральна районна лікарня» з 18.12.2020 по 31.12.2020 (т.1, а.с.219-223);\~ копію медичної карти стаціонарного хворого № 422 на ім`я [PERSON] , яка перебувала на лікуванні у КНП «Васильківська центральна районна лікарня» з 13.07.2016 по 02.08.2016 (т. 1, а.с. 224-226);\~ оригінал медичної карти амбулаторного хворого № 564 на ім`я [PERSON] (КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №4»); оригінал медичної карти стаціонарного хворого № 8393 на ім`я [PERSON] , яка перебувала на стаціонарному лікуванні у період часу з 22.12.2022 по 02.01.2023 у КНПБМР «Білоцерківська міська лікарня №1». За клопотанням позивача, 02.07.2024 року суд призначив посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручив експерту Державної\~ установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ\~ України». На вирішення експертизи суд поставив питання : чи страждала [PERSON] , яка померла [INFO] , на тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння або психічне захворювання станом на 15.03.2023 року?, та чи могла [PERSON] , за станом свого здоров`я, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в момент підписання договору дарування земельної ділянки з розташованим на ній житловим будинком [ADDRESS] ? Суд роз`яснив сторонам наслідки ухилення від проведення експертизи, передбачені ст. 109 ЦПК України (т.2 а.с.42-48). Встановлено, що 05.08.2024 та 27.11.2024 експерт направляв суду і сторонам повідомлення щодо необхідності оплати експертизи, суд неодноразово повідомляв представника позивача про отримані клопотання та необхідність вчинити дії щодо проведення експертизи (т.2 а.с.53,54,56-57,59,60). В зв`язку з відсутністю оплати експертизи, 10.06.2025 року ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ\~ України» повернули матеріали даної справи та ухвалу суду від 02.07.2024 р.,\~ без виконання (т.2 а.с.62). Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є наявність підстав для оспорення правочину та встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Відповідно до ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та /або/ не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті- за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 161/17119/16-ц (провадження № 61-11268св18) зроблено висновок, що: «тлумачення статті 225 ЦК України свідчить, що правила цієї статті поширюються на випадки, коли фізична особа хоча і є дієздатною, однак у момент вчинення правочину вона перебувала в такому стані, коли не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). […] Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними». У відповідності до роз`яснень, які містяться в п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. Для визначення психічного стану [PERSON] на момент укладення договору дарування суду надано медичну документацію щодо захворювань [PERSON] та суд заслухав показання свідків, як сторони позивача, так і сторони відповідача. Зокрема, допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка приходиться дружиною позивачу, суду показала, що оскаржує договір дарування, бо покійні батьки позивача обіцяли, що їхня частина будинку належатиме сину, тобто позивачу у справі. Після складеного [PERSON] заповіту на користь позивача, сім`я відповідача почала гнобити [PERSON] . Свідок стверджує, що разом з чоловіком гарно доглядали матір та саме з вини [PERSON] в грудні 2020 року у матері стався інсульт.\~ З початку військових дій, сім`я позивача забрала в своє помешкання [PERSON] . Свідок стверджує, що доглядала [PERSON] , наймала масажиста, наймала доглядальниць за що свекруха була вдячна. Відповідач залишила свою матір. [PERSON] була неадекватною, бо перенесла інсульт, втратила сон, потребувала спілкування. В грудні 2022 року\~ у [PERSON] були серцеві напади, вона телефонувала вночі, казала, що її не доглядають і вона може зарізатися ножем, у неї не працювала рука. У [PERSON] \~ був перемінний настрій і вона була добра до всіх, хто з нею на той момент був добрий. [PERSON] повідомляла, що подарує свій будинок\~ доньці, але всі їй нагадували, що вона обіцяла залишити будинок сину. До грудня 2021 року [PERSON] проживала почергово, то у позивача, то в себе дома. Сім`я позивача давала по 5 тисяч гривень [PERSON] на місяць, така була умова. Після того, як [PERSON] повідомила про дарування свого будинку доньці, позивач не приїздив до неї, а свідок в цей період, приїздила\~ до неї,\~ 3-4 рази провідувала свекруху до липня 2023 року. Свідок [PERSON] , яка була деякий період доглядальницею [PERSON] , суду показала, що [PERSON] часто хворіла, їй постійно давали ліки. У [PERSON] \~ боліла голова, вона могла дещо забувати. Свідок не бачила психічного розладу та чогось дивного в поведінці [PERSON] . Свідок [PERSON] , який приходиться зятем позивачу, суду показав, що\~ був добре знайомий з [PERSON] , яка впізнавала свідка, онуків,\~ але не впізнала онуків на фото, що висіло на холодильнику, у неї було порушення сну та боліли ноги. Свідок возив\~ [PERSON] в лікарню на консультацію до невролога та до лікаря-психіатра [PERSON] . Свідку відомо, що позивач з дружиною запрошували доглядальниць для [PERSON] , яка перенесла інсульт, часто телефонувала, просила допомоги. Свідок [PERSON] , який був знайомий з [PERSON] , суду показав, що займається фермерством та тривалий час, щотижня,\~ возив до дому [PERSON] молочну продукцію. [PERSON] по телефону, раз на тиждень замовляла собі і подругам молоко, сир чи сметану. Свідок востаннє бачив [PERSON] за тиждень до її смерті. Вона була психічно нормальною, в телефонній розмові завжди впізнавала голос, ніяких помилок не було, робила замовлення, розраховувалася,\~ нічого не забувала. Свідок [PERSON] , який приходиться давнім другом сім`ї відповідача, суду показав, що за тиждень до смерті, [PERSON] запросила свідка обірвати черешню в її подвір`ї. Свідок спілкувався з нею, бачив, як вона спілкувалася зі своїми подругами. Свідок не помічав у неї ніяких проявів неадекватності. Свідок [PERSON] , яка працює поштаркою та більше 20 років обслуговувала [PERSON] , суду показала, що була добре знайома з [PERSON] , щомісяця 8 числа приносила їй пенсійні кошти. [PERSON] самостійно отримувала гроші,\~ перераховувала їх,\~ розписувалася про отримання. Свідок\~ спілкувалася з нею, [PERSON] розказувала про свою сім`ю, дітей. Свідок не бачила проявів неадекватної поведінки у [PERSON] . Свідок [PERSON] , який приходиться позивачу зятем, суду показав, що близько 4 років був знайомий з [PERSON] , приїздив з дружиною до неї в гості. Свідок працює в м. Біла Церква, а тому регулярно і часто провідував [PERSON] . З кінця лютого 2022 року вона деякий період проживала в будинку свого сина, потім 2 тижні мешкала на Закарпатті, в кінці березня 2022 року повернулася жити в свій будинок в м. Біла Церква. Були випадки, що [PERSON] не впізнавала свідка, іноді не могла сама підвестися,\~ її дії, в силу віку, були нецілеспрямованими, був випадок, що вона гукала свого покійного чоловіка, мабуть він їй снився. [PERSON] не давала сумувати за собою, часто телефонувала, часто заводила розмови про смерть і про розпорядження своїм майном, мабуть маніпулювала, хотіла більшої уваги. Свідок [PERSON] , який знайомий з позивачем близько 15 років, допомагає по господарству, суду показав, що за дорученням позивача виконував деякі роботи по господарству в помешканні його матері. Близько одного разу на місяць бував в будинку [PERSON] . Свідку відомо, що [PERSON] погано почувалася, у неї стався інсульт, не спала в ночі. А тому для зручності, свідок зробив спільний прохід між будинком [PERSON] і будинком її доньки, відповідача у справі. Між позивачем і відповідачем були неприязні відносини. Чоловік відповідача взагалі не допомагав своїй тещі по господарству. Був випадок, що [PERSON] не впізнала [PERSON] , у неї був гіпертонічний криз, відповідач викликала їй швидку допомогу. Відповідач категорично не хотіла доглядати свою матір, бо будинок був переписаний на позивача. На початку травня 2023 року\~ [PERSON] повідомила свідку, що оформила опікунство, і тепер її донька буде доглядати. Свідку не відомо про договір дарування будинку. [PERSON] телефонувала свідку просила коли потрібна була їй допомога, іноді сама розраховувалася за його роботу. Свідок [PERSON] , яка приходилася подругою покійної [PERSON] , суду показала, що останні роки вона майже щодня ходила до своєї сусідки і подруги [PERSON] , разом проводили час, пили чай, [PERSON] годувала свою подругу, постійно чимось пригощала. [PERSON] була охайною, доглянутою, завжди з пофарбованим волоссям. ЇЇ доглядала донька. [PERSON] завжди замовляла собі домашню молочну продукцію, купувала і подрузі, все рахувала сама. Свідок не знайома з її сином, [PERSON] розповідала про нього лише добре, пишалася ним, але ображалася, що він не часто приїздить, живе далеко, в м. Києві. Свідку не відомо, чи перенесла інсульт і чи перебувала [PERSON] на лікуванні в медичних закладах. Свідку відомо, що\~ у неї були старчі хвороби, а розум і пам`ять гарні.\~ [PERSON] повідомляла свідку, що хоче переписати свій будинок на доньку. Свідок [PERSON] , яка близько 30 років товаришує з відповідачем суду показала, що [PERSON] мешкала разом з мамою в одному будинку, на різні входи. Відповідач добре доглядала свою матір. [PERSON] віталася з [PERSON] , розпитувала за сім`ю. [PERSON] була завжди доглянута. Свідку відомо, що періодично [PERSON] \~ перебувала в лікарні. Свідок [PERSON] , яка близько 3 років живе в м. Біла Церква, є ВПО, суду показала, що з весни 2022 року вона винаймала квартиру у відповідача, а в червні 2022 року відповідач попросила доглянути її матір. Свідок була доглядальницею у [PERSON] цілий місяць в червні 2022 року та з квітня по червень 2023 року. Свідок стверджує, що\~ [PERSON] була повністю адекватною людиною, щодня телефонувала сину, потребувала спілкування. В присутності свідка [PERSON] подарувала сину 1 тисячу доларів США на ювілей, він не хотів брати, але вона наполягла. В присутності свідка позивач передав своїй матері 5 тисяч гривень на харчування. В присутності свідка, навесні 2023 року [PERSON] повідомила сину, що подарувала свій будинок доньці і він нічого не заперечив. [PERSON] читала на пам`ять великі вірші, мала гарну пам`ять. Вона мала вольовий характер, любила командувати. Вказувала свідку що робити : мити підлогу, прати палац. Відправляла свідка в магазин, потім перевіряла чеки, отримувала і рахувала решту коштів. Відповідач сама купувала собі молочну продукцію, у молочника, який торгував поряд її будинку,\~ щотижня, і замовляла ще й на всіх сусідів, нічого не записувала, все пам`ятала, рахувала без калькулятора.\~ Вона потребувала стороннього догляду, бо не могла самостійно вдягтися, у [PERSON] було важке дихання, тягла ногу і\~ руку, що було наслідками інсульту. Свідку відомо, що [PERSON] їздила на західну Україну, але не відомо чи мешкала вона в м. Києві. Свідок [PERSON] , яка проживала по сусідству з покійною [PERSON] ,\~ суду показала, що\~ вона і її родина перебували в добросусідських відносинах з [PERSON] . Свідок спілкувалася з нею іноді, коли виходила на вулицю купувати молочну продукцію. Востаннє свідок спілкувалася з [PERSON] навесні 2023 року, а потім була вже в неї на похоронах. Свідок не спостерігала ніяких проявів психічних розладів у [PERSON] , яка була звичайною людиною. Як вбачається з наданих суду медичних документів - довідок, витягу з медичної\~ картки, [PERSON] зверталася до лікарів з приводу безсоння, не стабільного тиску,\~ перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні, перенесла інсульт, внаслідок якого її рука не функціонувала. Суд звертає увагу, що [PERSON] не перебувала на стаціонарному лікуванні з приводу психічних захворювань. Фахівцями не зроблено висновку, чи усвідомлювала [PERSON] свої дії і чи керувала\~ ними під час укладення у березні 2023 року договору дарування. В даному випадку, стороною позивача зазначається наявність певних вікових змін та порушень зі здоров`ям у [PERSON] , але без достатніх аргументів стверджується про те, що ці порушення сягали такого ступеня, що суттєво впливали на здатність [PERSON] усвідомлювати свої дії та керувати ними, саме такі факти відсутні в\~ медичних матеріалах, які були надані суду, як доказ. Крім того, суд звертає увагу, що позивач не проживав постійно біля матері, а лише приїздив в гості та спілкувався по телефону. Сам позивач в жодне судове засідання не з`явився та не надав пояснення в чому саме проявлялася неадекватна поведінка його матері. Так, згідно медичних документів, які надані суду\~ відсутні\~ дані\~ щодо\~ грубого порушення у [PERSON] пам`яті, інтелекту, критичних здібностей. Суду не надано доказів, що вона страждала психічними захворюваннями. Допитані в судовому засіданні свідки не підтвердили факт психічних розладів у [PERSON] в березні 2023 року. Відповідно до норм ст.30 ЦК України цивільна дієздатність фізичної особи, тобто, здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними, не потребує доведення. Тому дієздатність фізичної особи у цивільному процесі презюмується, а доведенню підлягає саме психічна хвороба, /стан здоров`я/ яка позбавляє особу здатності до усвідомлення. Призначення експертизи судом є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи (ст. 105 ЦПК). Як вже було зазначено вище, сторона позивача ухилилася від проведення посмертної судово-психіатричної експертизи щодо встановлення психічного стану (захворювання) [PERSON] на час укладення оспорюваного правочину. Отже, жодних належних та достатніх доказів, які б підтверджували факт перебування [PERSON] , на момент укладення оспорюваного правочину в такому стані, коли вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, - суду не було надано. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. (Висновок ВС викладений у постанові від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17). У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту. Таким чином, з урахуванням вище наведеного, суд прийшов до висновку, що не підлягає задоволенню позов щодо визнання недійсним договору дарування будинку та земельної ділянки, який було посвідчено 15.03.2023 року, з підстав, передбачених ст.225 ЦК України, оскільки жодних належних та безспірних доказів того, що на момент посвідчення цього правочину [PERSON] перебувала у такому стані, коли не усвідомлювала значення своїх дій та /або не могла керувати ними, суду не було надано. Відповідач набула права власності на житловий будинок у передбачений законом спосіб, а тому відсутні підстави для визнання недійсним договору дарування зазначеного нерухомого майна як такого, що суперечить вимогам закону. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).\~\~\~

Outcome: dismissed