Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 26.12.2023 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Криворізького районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № С-409-009403-19-980 від 22.10.2019 в розмірі 49562,54 грн., та за Кредитним договором №Z62.00408.006223206 від 17.01.2020 в розмірі 113057,81 грн., та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2684,00 грн., оскільки останній не виконує умови договорів. Вказує, що 22.10.2019 між АТ «Ідея Банк» та Рікардо [PERSON] було укладено кредитний договір № С-409-009403-19-980. Також 17.01.2020 Рікардо [PERSON] уклав із АТ «Ідея Банк» Кредитний договір №Z62.00408.006223206 Після чого, 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №07072023, у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №2 від до Договору факторингу №207072023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до Рікардо [PERSON] в розмірі 162620,35 грн., з яких по Кредитному договору № С-409-009403-19-980 від 22.10.2019 в розмірі 49562,54 грн., з яких: 16266,71 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 33295,83 грн. - сума заборгованості за відсотками, та по Кредитному договору №Z62.00408.006223206 від 17.01.2020 в розмірі 113057,81 грн., з яких: 48154,62 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24074,19 грн. - сума заборгованості за відсотками, 40829 грн. сума заборгованості за комісіями. \~ \~ \~ \~З моменту\~отримання права\~вимоги до\~Відповідача,\~позивачем не\~здійснювалося нарахування\~жодних штрафних\~санкцій.\~Таким чином,\~Рікардо Березін\~М.Е.\~має непогашену\~заборгованість перед\~ТОВ «ФК\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» за\~кредитними договорами\~ в\~розмірі 162620,35 грн. 02.06.2025 на адресу суду від представника позивача Панкратової Т.В. надійшли заперечення в яких вона вказала, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення Кредитного договору, на таких умовах шляхом підписання Кредитного договору. Зазначає, що інформація була надана відповідачу Первісним кредитором з дотриманням всіх вимог законодавства, викладена у чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме відповідач ініціював укладення Кредитного договору. Отже, підписавши Кредитний договір, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами. При укладенні Кредитного договору волевиявлення сторін було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в у формі, встановленій законом, та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів Позичальником. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю, передбачену законодавством інформацію, перед укладанням Кредитного договору. Стислий виклад позиції відповідача. В заяві про перегляд заочного рішення від 06.05.2025 представник відповідача, адвокат Пахомова Д.М. вказувала, що в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов?язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов?язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п?ятої статті 12 ЗУ «Про споживче кредитування», в зв?язку з цим підстав стягувати нараховану позивачем у даній справі заборгованість за комісіями у розмірі 40829,00 грн., яку пред?явлено до стягнення, так і взагалі включати у договір такі платежі неправомірно та суперечить чинному законодавству, а отже у стягненні комісії у розмірі 40829,00 грн. має бути відмовлено. Крім того представник вважає, що розрахунок відсотків, який долучено позивачем суперечить умовам договору та додатків до договору, оскільки, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред?явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ШК України. Так, згідно умов договору та додатку №1 до Договору, між сторонами погоджені умови згідно яких, проценти за користування кредитом складають 8775,39 грн. (за весь строк кредитування 24 місяці: з 17.01.2020 року по 17.01.2022 року). При цьому, позивач здійснює і надає розрахунок процентів за користування кредитом та просить стягнути проценти за користування у розмірі 24074,19 грн. Також представник звертає увагу суду на той факт, що сам розрахунок не містить інформації про те яким чином його здійснено, а містить лише суму залишку заборгованості за відсотками станом на 07.07.2023 зробленого АТ «Ідея Банк» (та які підлягають стягненню станом на 30.11.2023 року вже позивачем по справі). Отже, вважає вимоги позивача необґрунтовані та безпідставні, не підтвердженні та частково спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, наданими самим позивачем. Підкреслює, що розрахунок заборгованості також не є первинним документом. який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту. Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу та процентів відповідачу не є можливим, а отже доводи позивача щодо тіла кредиту, розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами. Також в матеріалах справи міститься повідомлення про відступлення прав вимоги, однак, доказів направлення чи отримання вказаної вимоги у матеріалах справи відсутні. Заяви, клопотання учасників справи. В судове засідання представник позивача Панкратова Т.В. не з`явилася, надала заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач Рікардо [PERSON] та представник відповідача, адвокат Пахомова Д.М. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.06.2025 скасовано заочне рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.04.2024 по цивільній справі № 177/2648/23 за позовною заявою ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості та призначено розгляд справи на 09-15 год. 18.07.2025. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи, 22.10.2019 між АТ «Ідея Банк» та Рікардо [PERSON] було укладено Угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № С-409-009403-19-980, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» надало Рікардо [PERSON] кредит, шляхом встановлення доступного кредитного ліміту у розмірі до 200000 грн., а на момент укладання угоди становить 15000 грн., зі сплатою процентної ставки за користування кредитом в розмірі 24 % річних (а.с. 5). Крім того, 17.01.2020 між АТ «Ідея Банк» та Рікардо [PERSON] було укладено Договір кредиту та страхування №Z62.00408.006223206, та паспорт споживчого кредиту, відповідно до умов якого, АТ «Ідея Банк» надало відповідачу безготівковий кредит у сумі 49382 грн., шляхом переказу на рахунок IBAN [NUMBER] , а також банку доручено сплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 6441,13 грн., а разом 42940,87 грн., з процентною змінюваною ставкою 15%, з платою за обслуговування кредитної заборгованості 2,10% щомісячно від початкової суми кредиту, реальною річною процентною ставкою 102,417612001%, строком на 24 місяці, тобто 17.01.2022 (а.с. 11, 12). Згідно ордерів-розпорядження №1, 2 від 17.01.2020, АТ «Ідея Банк» перерахувало Рікардо [PERSON] грошові кошти на виконання Договору №Z62.00408.006223206 від 17.01.2020 (а.с. 13). 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №07072023, у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до Рікардо [PERSON] по Кредитному договору № С-409-009403-19-980 від 22.10.2019 в розмірі 49562,54 грн., з яких: 16266,71 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 33295,83 грн. - сума заборгованості за відсотками, що також підтверджується розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором, та по Кредитному договору №Z62.00408.006223206 від 17.01.2020 в розмірі 113057,81 грн., з яких: 48154,62 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24074,19 грн. - сума заборгованості за відсотками, 40829 грн. сума заборгованості за комісіями, що також підтверджується розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с. 19-20, 21, 10, 18, 22). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~Згідно з частиною першою\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~\~\~Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з частини четвертої\~статті 263 ЦПК України вбачається, що\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, що передбачено ст.1055 ЦК України. Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Так, судом встановлено, та не опспорюється відповідачем, що між АТ «Ідея Банк» та Рікардо [PERSON] було укладено кредитні договори № С-409-009403-19-980 від 22.10.2019 та №Z62.00408.006223206 від 17.01.2020, які були підписані особистим підписом відповідача, та на умовах визначених у вказаних договорах Рікардо [PERSON] , надавалися кредитні кошти, зі сплатою відсотків за користування кредитом, та зі встановленими строками їх повернення. Як вбачається, 22.10.2019 між АТ «Ідея Банк» та Рікардо [PERSON] було укладено Угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № С-409-009403-19-980, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» надало Рікардо [PERSON] кредит, шляхом встановлення доступного кредитного ліміту у розмірі до 200000 грн., а на момент укладання угоди становить 15000 грн., зі сплатою процентної ставки за користування кредитом в розмірі 24 % річних (а.с. 5). Крім того, 17.01.2020 між АТ «Ідея Банк» та Рікардо [PERSON] було укладено Договір кредиту та страхування №Z62.00408.006223206, та паспорт споживчого кредиту, відповідно до умов якого, АТ «Ідея Банк» надало відповідачу безготівковий кредит у сумі 49382 грн., шляхом переказу на рахунок IBAN [NUMBER] , а також банку доручено сплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 6441,13 грн., а разом 42940,87 грн., також надано кредит на умовах: з процентною змінюваною ставкою 15%, з платою за обслуговування кредитної заборгованості 2,10% щомісячно від початкової суми кредиту, реальною річною процентною ставкою 102,417612001%, загальна вартість кредиту становить 82453,33 грн., строком на 24 місяці, тобто 17.01.2022 (а.с. 11, 12). Матеріалами справи підтверджується, що Банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредити (а.с. 5-8, 10, 11-15, 18). Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду від 15 січня 2025 року у справі №753/16762/15-ц факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо. При цьому,\~слід звернути\~увагу,\~що у додатку №1 «Паспорт споживчого кредиту» до договору №Z62.00408.006223206 від 17.01.2020 зазначено, що плата за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,10 %, щомісячно від початкової суми кредиту. Згідно ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п.4 ч.1ст.1 ЗУ «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч.2ст.\~8\~ЗУ «Про\~споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, ЗУ «Про\~споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8\~ЗУ «Про\~споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність,постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит,щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог ЗУ «Про\~споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. ЗУ «Про\~споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Згідно ч.1ст.\~11\~ЗУ «Про\~споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч.5ст.\~12\~ЗУ «Про\~споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України\~«Про споживче\~кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч.1,2 ст. 11, ч.5ст. 12ЗУ «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч.ч.1,2ст.11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення п. 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.ч.1,2 ст. 11, ч.5ст. 12ЗУ «Про споживче кредитування». Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року в справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року в справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22), які підтримала Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2023 року в справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22). В свою чергу, суд приходить до висновку, що умови кредитного договору №Z62.00408.006223206 від 17.01.2020 в частині встановлення щомісячної плати за обслуговування кредиту в розмірі 2,10% від початкової суми кредиту, є нікчемними. З урахуванням викладеного, заслуговують на увагу посилання представника відповідача щодо неправомірності нарахування щомісячної плати за послуги банку, та слід дійти висновку, що умови кредитного договору в частині встановлення щомісячної плати за обслуговування кредиту в розмірі 2,10% від початкової суми кредиту є нікчемними в силу закону. За вказаних обставин вимоги позивача про стягнення з Рікардо Березіна М.Е. 40829 грн. заборгованості по комісії, у якості плати за обслуговування кредиту задоволенню не підлягають. Також слід звернути увагу на те, що з паспорту споживчого кредиту по кредитному договору №Z62.00408.006223206 від 17.01.2020 вбачається, що сторонами було погоджено строк дії договору на 24 місяці, тобто до 17.01.2022, та визначено розмір відсотків за користування кредитом за вказаний строк в розмірі 8775,39 грн. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20), від 18 листопада 2020 року у справі\~\~№ 313/346/20 (провадження № 61-14573св20), у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707св19) у спорах між банком та фізичними особами, які отримали кредитні кошти, дійшов висновку, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частиною спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. При цьому,слід зазначити, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц. \~ \~ \~ \~З огляду на вищевикладені норми права, суд приходить до висновку, що АТ «Ідея Банк» не правомірно з 18.01.2022 нараховувало проценти за користування кредитом\~ за Кредитним договором №Z62.00408.006223206 від 17.01.2020, оскільки умовами договору сторони погодили строк його дії, тому нарахування відсотків поза межами дії строку договору суперечить чинному законодавству, та позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по несплаченим процентам за користування кредитом в розмірі 15298,80 грн. не підлягають задоволенню. Згідно із ч. 2. ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Крім того слід зазначити, що 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №07072023, у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, в тому числі до Рікардо Березіна М.Е. по Кредитному договору № С-409-009403-19-980 від 22.10.2019 та по Кредитному договору №Z62.00408.006223206 від 17.01.2020. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Всупереч умовам кредитних договорів, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитних заборгованостей по Договорам. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, принципу справедливості розгляду справи судом. Оскільки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є правонаступником всіх прав та зобов`язань АТ «Ідея Банк», відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредитів та сплаті відсотків не виконав, в строки, передбачені графіками погашення кредитів, кредит та відсотки за його користування не сплатив, чим порушив вимоги кредитних договорів, тому суд вважає необхідним позов задовольнити частково і стягнути з Рікардо [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами всього в розмірі 106492,55 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00). Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1982,73 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 526, 549, 610, 611, 1050, 1054, 1082 ЦК України,

Outcome: partial