Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

ТОВ «Новий Колектор» через свого представника звернулось до суду з із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.12.2018 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір № 27.12.2018-010001111, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 47000 грн. строком на 14 календарних днів зі сплатою процентів за користування ним. 13.09.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено Договір факторингу №130923-9, відповідно до якого ТОВ «Новий Колектор» набуло право грошової вимоги до боржника за вказаним кредитним договором. Крім того, 15.10.2022 року між відповідачем та ТОВ «Укр Креди Фінанс» було укладено кредитний договір №1099-9549, відповідно до якого вона отримала кредит у розмірі 5100 грн. строком на 300 календарних днів. 26.12.2024 року між ТОВ «Укр Креди Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено Договір факторингу №УКФ-261224-2, відповідно до якого право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до позивача. Не виконуючи належним чином зобов`язання за кредитним договором, відповідач порушила норми законодавства та умови кредитного договору. На підставі наведеного, позивач просить суд, стягнути з [PERSON] в свою користь заборгованість в загальному розмірі 59009 грн., а також суму понесених судових витрат. Ухвалою судді від 13.08.2025 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Відповідач у встановлений строк відзив на позов не подала. Станом на дату розгляду справи до суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. За погодженням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст.\~526,\~527,\~530, 611,\~651,\~1048,\~1050,\~1054 ЦК України. Судом встановлено, що 27.12.2018 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір № 27.12.2018-100001111, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 47000 грн. строком на 14 календарних днів зі сплатою процентів за користування ним (а.с.31, 37-38). Договір укладено в електронній формі. Відповідно до п.п. «а», «б» п. 4.1. Договору Позичальник зобов`язався використати Кредит на зазначені в Договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів за користування шляхом внесення в касу Кредитора готівкою або перерахування на рахунок Кредитора (в дати, вказані у Графіку платежів). 15.10.2022 року між відповідачем та ТОВ «Укр Креди Фінанс» було укладено кредитний договір №1099-9549, відповідно до якого вона отримала кредит у розмірі 5100 грн. строком на 300 календарних днів (а.с.17-24). Договір укладено в електронній формі. Відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту не виконала, порушивши вимоги кредитних договорів. 13.09.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено Договір факторингу №130923-9, відповідно до якого ТОВ «Новий Колектор» набуло право грошової вимоги до боржника за вказаним кредитним договором (а.с.25-27). 26.12.2024 року між ТОВ «Укр Креди Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено Договір факторингу №УКФ-261224-2, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №1099-9549 від 15.10.2022 року перейшло до позивача (а.с.28-30). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, позивача наділено правом грошової вимоги до відповідача. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед кредитором за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно умов договору № 27.12.2018-010001111 сума кредиту становить 4700грн., які надаються строком на 14 днів зі сплатою процентів за користування коштами в розмірі 2%. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідача за договором кредиту № 27.12.2018-010001111 становить 8366 грн. (4700 грн. - тіло кредиту, 1316 грн. - нараховані проценти за користування кредитом, 2350 грн. - штраф) (а.с. 15). Враховуючи умови розглядуваного кредитного договору, вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам у розмірі 6016 грн. підлягають до задоволення. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки в розмірі 2350 грн. за неналежне виконання зобов`язання суд зазначає таке. З матеріалів справи вбачається, що детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 27.12.2018-010001111 позивачем не надано, що позбавляє можливості аналізу періоду нарахувань та перевірки їх відповідності нормам закону та умовам договору. Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, а в подальшому його дія неодноразово продовжувалася. Дія воєнного стану в Україні наразі триває. Оскільки неустойка позивачем нарахована у період дії в Україні воєнного стану, то відповідач на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України звільняється від обов`язку її сплати. Згідно умов договору № 1099-9549 від 15.10.2022 року відповідачу надано кредит у розмірі 5100 грн. строком на 300 днів зі сплатою процентів за користування коштами в розмірі 3%. Загальний розмір заборгованості за вказаним кредитним договором становить 50643 грн. грн. (тіло кредиту 5100 грн., проценти за користування коштами 45543 грн.) (а.с.14). Враховуючи строк кредитування та умови договору вимоги щодо стягнення заборгованості у вказаному розмірі підлягають до задоволення у повному обсязі. З огляду на вказане, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову у загальному розмірі за двома договорами розмірі 56659 грн. (6016 грн. + 50643 грн.). Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2325,93 грн. (2422,40 грн. х 56659 грн. / 59009 грн.).

Outcome: partial