Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовом до Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області про встановлення факту належності заповіту та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову посилалася на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка 13 серпня 2012 року склала заповіт, яким все своє майно заповідала позивачці. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, увійшли: - грошові кошти (пенсії), що не були отримані [PERSON] за життя; - право на отримання невиплачених коштів згідно постанови Макарівського районного суду Київської області від 23 грудня 2011 року, справа № 2-а-9424/11 - земельна ділянка площею 0.1900 га, кадастровий номер 322781801:01:003:0132, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в селі Гавронщина Макарівського району Київської області; - земельна ділянка площею 0.2456 га, кадастровий номер 322781801:03:014:0068, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в селі Гавронщина Макарівського району Київської області; земельна ділянка площею 0.2400 га, кадастровий номер 322781801:01:003:0133, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в селі Гавронщина Макарівського району Київської області. Проте, нотаріус позивачу відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане рухоме та нерухоме майно через розбіжності у документах. Згідно із заповітом ідентифікаційний номер платника податків [PERSON] зазначено [NUMBER] , а в довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру [PERSON] присвоєний номер [NUMBER] . Суд ухвалою від 21 лютого 2025 року позов прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати в порядку загального позовного провадження, встановив відповідачу строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Підготовче засідання призначив на 05 травня 2025 року. Відповідач подавав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника за наявними у справі матеріалами. За заявою позивача підготовче засідання у справі відкладено на 22 липня 2025 року. Суд ухвалою від 09 травня 2025 року постановив клопотання позивача про витребування доказів задовольнити та витребувати від Макарівської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкову справу № 181/2020 стосовно померлої [INFO] [PERSON] . Суд ухвалою від 22 липня 2025 року за клопотанням позивача закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 10 вересня 2025 року. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримують та просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача просив розгляд справи проводити без його участі за наявними матеріалами справи. У зв`язку з наведеним суд відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши матеріали справи, суд встановив таке. Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 30 серпня 2012 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Гавронщинської сільської ради Мельником Л.А., яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ). Відповідно до довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру від 21 січня 1998 року, встановлено, що [PERSON] присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 11 серпня 2020 року Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 447. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом. До складу спадщини увійшли: - грошові кошти (пенсії), що не були отримані [PERSON] за життя; - право на отримання невиплачених коштів згідно із постановою Макарівського районного суду Київської області від 23 грудня 2011 року, справа № 2-а-9424/11 (повідомлення про внесення рішення до Реєстру рішень виконання яких гарантується державою, виданого Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 14287-2-25/1 від 14 лютого 2020 року); - земельна ділянка площею 0,1900 га, кадастровий номер 322781801:01:003:0132, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в селі Гавронщина Макарівського району Київської області (копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 608434, виданий 11 липня 2011 року, Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 106575385 від 07 грудня 2017 року та Витяг з Державного земельного кадастру № НВ-3210244242017 від 30 жовтня 2017 року); - земельна ділянка площею 0.2456 га, кадастровий номер 322781801:03:014:0068, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в селі Гавронщина Макарівського району Київської області (копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 608435, виданий 11 липня 2011 року та Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 106551086 від 07 грудня 2017 року); - земельна ділянка площею 0.2400 га, кадастровий номер 322781801:01:003:0133, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в селі Гавронщина Макарівського району Київської області (копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 608433, виданий 11 липня 2011 року та Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 106560093 від 07 грудня 2017 року). Інших спадкоємців за законом та за заповітом немає, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, витяг № 68593109 від 18 лютого 2022 року, наявного у копії Спадкової справи № 181/2020 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , витребуваної судом). Позивач звернулася до державного нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав. Проте, державний нотаріус Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Омельчук К.А. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно, у зв`язку з розбіжністю в документах, оскільки відповідно до довідки про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON] має РНОКПП [NUMBER] , а у заповіті спадкодавець заповіла своє майно [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) (постанова державного нотаріуса Омельченко К.А. № 105/02-31 від 18 лютого 2022 року). Відповідно до статей 12161218 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із статтею 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із статтею 1233 та частиною першою статті 1235 Цивільного кодексу України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її. Не\~допускається прийняття\~спадщини з\~умовою чи\~із застереженням (частини перша, друга статті 1268 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України визначено, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За частиною першою статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 Цивільного кодексу України). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 Цивільного кодексу України). Згідно статті 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (пункт 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року). Статтею 392 Цивільного кодекс України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання , у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ураховуючи встановлені судом обставини справи, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , однак через розбіжності у заповіті та реєстраційному номері облікової картки платника податків спадкоємця, у встановленому законом порядку, позбавлена можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадкове майно, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому їх необхідно задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved