Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

Представник позивача подав до суду позовну заяву, у якій просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» суму заборгованості за кредитним договором №513621-КС-001 від 22 жовтня 2024 року в розмірі 31917,44 грн, з яких: 14739,40 грн заборгованість за основною сумою боргу; 10317,30 грн заборгованість за процентами, \~6860,74 грн заборгованість за штрафними санкціями та судові витрати в сумі 2422,40 грн. 22 жовтня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено кредитний договір №513621-КС-001 у вигляді електронного документа із застосуванням електронного підпису. За цим договором відповідач отримав кредит у сумі 17 000 грн шляхом перерахування на його рахунок безготівковим шляхом на 113 днів зі сплатою відсотків, встановлених договором, до фактичної дати повернення кредиту. Відповідач отримав кредит у сумі 17000 грн шляхом перерахування на його рахунок безготівковим шляхом на 113 днів зі сплатою відсотків, встановлених договором, до фактичної дати повернення кредиту. Проте [PERSON] не виконав свої зобов`язання за кредитним договором №513621-КС-001 у повному обсязі, проте здійснив часткову оплату на загальну суму 14206,07 грн, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Таким чином, часткова сплата відповідачем свідчить про конклюдентні дії, спрямовані на визнання чинності договору та наміру виконати його умови. Крім того, на непогашену суму кредиту щоденно нараховуються проценти за користування кредитними коштами відповідно до умов договору. Зобов`язання відповідачем не виконані в повному обсязі, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про стягнення належних сум. 15.07.2025 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань та заяв, а також відзиву на позов до суду не подав. На підставі статей 280, 281 ЦПК України суд вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази як у їх сукупності та взаємозв`язку, так і окремо на предмет достатності, належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. 24 жовтня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено кредитний договір №513621-КС-001. Згідно з цим договором товариство зобов`язувалося надати позичальнику грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Сума позики становила 17000 грн, строк позики 113 днів, фіксована процентна ставка 1% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Договір укладено в електронній формі, шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням електронного підпису та одноразового ідентифікатора, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Позика надавалась шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позичальника. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, обов`язкові відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України встановлює, що сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, принципів розумності та справедливості. Матеріали справи підтверджують, що кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та її змісту, відтворюваної у документі. На відміну від традиційної письмової форми правочину, воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1 ст. 6 цього ж Закону електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Тільки наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін і цілісність документа. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, зокрема з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису згідно Закону України «Про електронний цифровий підпис». Стаття 638 ЦК України встановлює, що договір укладено, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору у належній формі. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) та прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Стаття 509 ЦК України встановлює, що зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати виконання боржником його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно зі ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 1048-1052 та ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, встановленому договором. Положення статті 1054 ЦК України зазначає що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах договору, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. За положенням ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень. Пунктом 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем),\~позичальник звільняється від\~відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від\~обов`язку сплати\~на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки\~(штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до положень законодавства, зокрема статті 27 Закону України «Про організацію трудових і соціальних відносин під час воєнного стану», а також положень Цивільного кодексу України, під час дії воєнного стану штрафні санкції, передбачені кредитними та іншими фінансовими договорами, не підлягають стягненню. Це пов`язано з необхідністю захисту прав боржників у особливих обставинах, що обмежують їхню фінансову спроможність та створюють форс-мажорні умови для виконання зобов`язань. З огляду на зазначене, суд вважає за доцільне залишити без задоволення вимоги позивача щодо стягнення штрафних санкцій, оскільки їх стягнення суперечило б чинному законодавству та принципам справедливості у період воєнного стану. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №513621-КС-001 підлягають частковому задоволенню. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Бізнес позика» у сумі 25056,70 грн, з яких: 14739,40 грн заборгованість за основною сумою боргу; 10317,30 грн заборгованість за відсотками. Суд врахував, що відповідач частково сплатив заборгованість у сумі 14206,07 грн, що підтверджується розрахунком та банківськими документами, і визнав ці платежі належним виконанням зобов`язань у частині основної суми. Враховуючи зазначені обставини справи та законодавство, яке регулює зобов`язальні правовідносини, суд вважає, що позовну заяву ТОВ «Бізнес позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково. З відповідача слід стягнути на користь позивача 25056,70 грн заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial