Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з вказаною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Джет-Х» про стягнення заборгованості по заробітній платі, в якій просила стягнути з відповідача на її користь борг по невиплаченій заробітній платі у розмірі 81737,04 грн., яка є сумою до сплати після відрахування податків та загальнообов`язкових платежів, посилаючись на те, що на час її звільнення відповідач в особі його адміністрації не виплатив борг по зарплаті. У судове засідання позивач та представник відповідача не прибули. Позивач та відповідач в особі його керівництва повідомлялися судом належним чином про час, дату та місце рохзгляду справи. Позивач підтримала позов та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач про\~причини неявки свого представника суд не повідомив, не скористався своїм процесуальним правом та не подав відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 10 вересня 2025 року постановлено здійснити заочний розгляд справи. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Судом достовірно встановлено, що позивач працював у відповідача з 25 вересня 2024 року по 28 лютого 2025 року на посаді головного бухгалтера. На час звільнення позивача відповідач не виплатив позивачеві заробітну плату та здійснив нарахування боргу по зарплаті на суму 107548,74 грн., по якій після відрахування податків та загальнообов`язкових платежів сума до сплати становить 81737,04 грн., що підтверджується довідкою відповідача. Спір між сторонами по справі щодо вказаних розмірів боргу (нарахованих, до сплати), розмірів відрахувань відсутній. При звільненні позивача адміністрація відповідача без поважних на те причин не провела виплату позивачеві належних їй розрахункових сум при звільненні. З вини адміністрації відповідача, в результаті її неправомірних дій, було порушено право позивача на своєчасне одержання винагороди по результатам праці, розрахункових сум при звільненні. При цьому, суд вважає, що обов`язок по виплаті зарплати працівникам, зокрема звільненим працівникам, несе безпосередньо підприємство в особі його власника чи уповноваженого ним органу. Відповідач в особі його адміністрації не надав належних, безспірних, достовірних та допустимих доказів про відсутність вини щодо невиплати позивачеві зарплати та спростування позовних вимог. Неявку представника відповідача суд розцінює як згоду відповідача щодо обставин невиплати позивачеві розрахункових сум при звільненні. На підставі встановлених фактів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг по невиплаченій заробітній платі у розмірі 81737,04 грн., яка є сумою до сплати після відрахування податків та загальнообов`язкових платежів та на користь держави судовий збір в розмірі 3028 грн. Сторони не заявляли про понесення ними будь-яких інших судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Outcome: approved