Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

У серпні 2025 року до Новокодацького районного суду міста Дніпра із Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана цивільна справа. В обґрунтування заяви представник заявниці зазначила, що заявниця [PERSON] перебуває у фактичних шлюбних відносинах з громадянином [PERSON] , та на даний час фактично проживають у м. Бориспіль Київської області. Від спільного життя у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження № 48158 від 27.05.2025 року, [PERSON] є біологічною матір`ю, а [PERSON] є біологічним батьком дітей. [PERSON] визнає себе батьком дітей та бажає, щоб у свідоцтві про народження дітей були вказані його дані. Зазначає, що [PERSON] для реєстрації народження дитини не може пред`явити до відділу ДРАЦС закордонний паспорт громадянина Іраку, оскільки з 22.10.2015 року такий паспорт вже недійсний, інші документи бути втрачені на окупованій території (м. Маріуполь). Отримати новий паспорт не вбачається можливим, оскільки для оформлення нового паспорту необхідно виїхати за межі України, однак такої можливості немає. Таким чином, [PERSON] не може спільно зі [PERSON] подати заяву на реєстрацію народження дітей, що в свою чергу фактично позбавляє його можливості подати усі необхідні документи та відповідну заяву для проведення реєстрації народження дітей позасудовим шляхом. Встановлення факту народження дітей необхідно для подальшої реєстрації факту народження в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про народження дітей, підтвердження громадянства України та реалізації у подальшому дітьми усіх прав та обов`язків громадян України згідно з чинним законодавством України. Враховуючи викладене, представник заявниці звертається до суду та просить: - встановити факт народження [INFO] у м. Києві, Україна, дитини [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , матір`ю [PERSON] - встановити факт народження [INFO] у м. Києві, Україна, дитини [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 11.08.2025 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. Представник заявниці адвокат Домарацька М.С. надала до суду заяву у якій просила розгляд справи проводити без застосування засобів технічної фіксації. Заінтересована особа [PERSON] письмово просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Представник заінтересованої\~особи Бориспільський\~відділ державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у Бориспільському\~районі Київської\~області Центрального\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Київ) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв від нього не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України (а.с. 9-12). [PERSON] є громадянином Іраку, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 14-19). Згідно дубліката медичного свідоцтва про народження № 3054/3561 від 08.06.2023 року, виданого КНП «КНП «Київський міський пологовий будинок № 2», встановлено, що [PERSON] [INFO] народила хлопчика. Згідно дубліката медичного свідоцтва про народження № 56 від 19.06.2023 року встановлено, що [PERSON] [INFO] народила хлопчика. Відповідно до копії висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження № 48158 від 27.05.2025 року, [PERSON] є біологічною матір`ю, а [PERSON] є біологічним батьком дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з вірогідністю 99,999999% (а.с. 22-27). Встановлення факту народження дітей необхідно для здійснення державної реєстрації народження в органах ДРАЦС та отримання свідоцтва про народження дітей. Оцінюючи надані заявницею докази на підтвердження факту народження, суд виходить з того, що народження особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну, виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. У відповідності до статті 293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 3 статті 294\~ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно із п. 7 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до п. 1, 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Положеннями ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст.\~144\~СК України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст.\~7\~Закону України\~«Про громадянство\~України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст.\~13\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я,\~затвердженого наказом\~Міністерства охорони\~здоров`я України\~від 18\~вересня 2020\~року №\~2136,\~зареєстрованого у\~Міністерстві юстиції\~України 30\~вересня 2020\~року за\~№ 953/35236. б) медичне свідоцтво про народження\~(форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу\~(форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; г) лікарське свідоцтво\~про перинатальну\~смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження такою жінкою. Згідно із ст.\~125\~СК України якщо мати та батько не перебувають в шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. На момент народження дітей заявниця [PERSON] у шлюбі не перебувала. Згідно із ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 80\~ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд встановив, що встановлення факту народження дітей необхідне заявнику для державної реєстрації народження дітей та отримання свідоцтв про їх народження встановленого законодавством України зразка, а також для підтвердження громадянства України та реалізації дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України в подальшому. Встановлення факту народження породжує юридичні наслідки, іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт народження дітей, заявниця не має. Згідно із ст.\~18\~ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, а також те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дітей, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що від встановлення факту народження дітей залежить здійснення їх особистих немайнових прав, виходячи з якнайкращих інтересів дітей, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог заяви, а відтак про її задоволення у повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved