Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

У травні\~2025\~року\~до\~Тернівського районного\~суду міста\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~через систему\~«Електронний суд»\~представник позивача,адвокат\~Пархомчук Сергій\~Валерійович,\~ надіслав зазначену позовну заяву. Ухвалою\~Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області\~від 15.05.2025 року справу було передано за підсудність до Хаджибейського районного суду міста Одеси. Справа надійшла до суду 10.06.2025 року. Позов обґрунтовано тим, що\~\~28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . 29.01.2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір №109076 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 2000,00 гривень, дата надання кредиту: 29.01.2020 року. Термін користування кредитом - 30 днів. Стандартна процентна ставка - 2 % в день або 730% річних. На виконання вимог п. 2.4. кредитного договору Відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти для перерахування кредитних коштів (ч. 7 кредитного договору). На підтвердження виконання Кредитного договору та перерахування коштів, позивач надає інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» від 25.02.2025 року, відповідно до якої 29.01.2020 року на картковий рахунок відповідачки перераховано кредитні кошти в сумі 2000,00 грн. за реквізитами платіжної картки [NUMBER] , що являється доказом видачі кредитних коштів. Згідно вказаної інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» зазначена інформації, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція. Сайт торговця: CLY.COM.UA; тип транзакції: видача; номер транзакції: 28028-75624-00618; номер замовлення: A180988В103451CLY109076Т634215; сума: 2000,00 гривень; дата та час проведення: 2020-01-29 10:46:05; номер платіжної картки: [NUMBER] ; емітент платіжної картки: PRIVAT BANK; опис: «выдача кредита #109076». Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 13.01.2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 9080,00 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 2000,00 гривень, прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 7080,00 грн. Після надходження справи до Хаджибейського районного суду міста Одеси, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від справу передано на розгляд судді Леонова О.С. 13.06.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 04 липня 2025 року. 26 червня 2025 року засобами Електронного суду представником відповідачки адвокатом Погорілого О.В. подано відзив на позовну заяву (а.с. 39-43), в якому він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що кредитний договір був укладений без участі [PERSON] та без її волі. Відповідачка не реєструвалася на сайті позивача, не заповнювала ніякої анкети, не отримувала ніяких кодів та не робила жодних дій, які б підтверджували її наміри щодо отримання позики. Відповідачка ніколи і ні за яких обставин з позивачем не досягали домовленості про можливість укладення договору у електронній формі. Позивачем не надано жодного доказу отримання відповідачкою кредитних коштів за спірним кредитним договором. Відповідачкою надано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про підтвердження факту викрадення її мобільного телефону у день про який позивач зазначає як дату укладення договору у електронній формі. У зв`язку з цим, 29.01.2019 року відповідачка подала відповідне повідомлення до Суворовського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області, у якому вказала що 29.01.2020 близько 09.15 годин невстановлена особа перебуваючи у приміщенні приймального відділення ООКЛ таємно шляхом вільного доступу викрала мобільний телефон [PERSON] . Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.02.2020 Суворовського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області правова кваліфікація кримінального правопорушення згідно вказаного витягу ст.185 КК України (Крадіжка). На підтвердження зарахування кредитних коштів Позивачем додано до позовної заяви інформаційну довідку, в якій зазначено номер платіжної карти [NUMBER] ; емітент платіжної картки: PRIVAT BANK, у зв`язку із чим представник відповідача звертав увагу суду, що відповідачці не належить зазначений рахунок. Наданий позивачем документ «Виписка з особового рахунка за Кредитним договором №109076» фактично таким не є, оскільки складений у порушення статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже, інформація про те, що відповідачці було перераховано відповідну суму кредитних коштів, що вона користувалася ними, зокрема, розраховувався за товари, знімала готівку в банкоматі тощо, про що свідчать відповідні операції, відсутня. Також представник відповідача зазначив, що позивачем не доведено наявність у нього права вимоги до відповідача, оскільки, долучені до позовної заяви докази, не підтверджують факту переходу права вимоги за договором про надання фінансового кредиту №109076, укладеним 29.01.2020 року між первісним кредитором ТОВ «Займер» та [PERSON] , не доведено належними, достатніми, достовірним доказами факт укладення договору від 29.01.2019 року між ТОВ «Займер» та [PERSON] , а відповідно і факту отримання відповідачем грошових коштів. Позивачем до позовної заяви не надано жодних виписок з особового та/або іншого рахунку відповідача, платіжних доручень, банківських переказів, тощо, які б засвідчували факт надання кредиту відповідачу та перерахування коштів на рахунок, що визначений паспортом кредиту та в порядку, що передбачений кредитним договором. Також представником відповідача заявлено про застосування позовної давності із вказівкою на те, що вищевказаний кредитний договір містить дату 29.01.2020 та строк повернення кредиту 29.02.2020, тобто строк у який позивач мав право звернутися до суду сплив у 2023 році, а саме останнім днем для подання позову було 29.02.2023 року. 01.07.2025 року представником позивача адвокатом Пархоменко С.В. засобами Електронного суду поданно відповідь на відзив (а.с. 44-54), в якому він детально описує 14-етапний алгоритм укладання договору онлайн: від вибору суми на сайті до ідентифікації через верифікацію банківської картки та підписання договору за допомогою одноразового ідентифікатора (коду з СМС). Наголошується, що така процедура повністю відповідає Закону України «Про електронну комерцію» та судовій практиці Верховного Суду (постанова від 16.12.2020 у справі № 561/77/19), а отже, укладений договір має таку ж юридичну силу, як і паперовий. Представник Пархоменко С.В. зазначає, що позивач не може надати до суду виписку з банківського рахунку відповідача, оскільки це є банківською таємницею. Водночас він надав інформаційну довідку від платіжної системи, яка підтверджує переказ коштів на картку, реквізити якої вказала сама відповідач. Позивач стверджує, що тягар доказування неотримання коштів лежить на відповідачеві, який має повний доступ до своїх банківських виписок і не надав доказів на спростування факту зарахування. Позивач вказує, що наданий відповідачем витяг з ЄРДР свідчить не лише про подання заяви про крадіжку телефону, але й про те, що кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Таким чином, доводи відповідача про шахрайство були перевірені правоохоронними органами і не знайшли свого підтвердження, що робить цей аргумент захисту безпідставним припущенням. Відповідаючи на заперечення щодо нарахування відсотків поза межами строку договору (14 днів), позивач зазначив, що відповідно пункту договору (п. 1.2 та п. 2.3), договір діє до повного виконання зобов`язань, а відсотки нараховуються на залишок заборгованості до дня її повного погашення. Це, на думку позивача, є платою за користування коштами, а не штрафною санкцією, що узгоджується з позицією Верховного Суду. Позивач повністю відхиляє аргумент про сплив позовної давності, посилаючись на два законодавчі акти: Карантин через COVID-19: Строки були продовжені на весь період карантину (з 12.03.2020 до 30.06.2023) автоматично, в силу закону. Воєнний стан: Перебіг позовної давності зупинено на весь строк дії воєнного стану (з 24.02.2022). Отже, позивач стверджує, що строк позовної давності не сплив. Крім того, позивач вважає заявлену відповідачем суму витрат на правничу допомогу в розмірі 46 000 грн неспівмірною та необґрунтованою, зважаючи на ціну позову (9 080 грн) та незначну складність справи. Посилаючись на практику Верховного Суду та ЄСПЛ, позивач просить суд врахувати критерії реальності, розумності та пропорційності при вирішенні питання про розподіл судових витрат. 01.07.2025 року від представника позивача адвоката Пархоменко С.В. до суду надійшло клопотання про витребування доказів (а.с. 5556). 04.07.2025 ухвалою суду витребувано у\~АТ КБ "ПриватБанк" інформацію щодо наявності у [PERSON] карткових рахунків відкритих у банку станом на 29.01.2020; Інформацію щодо належності [PERSON] карткового рахунку [NUMBER] ; Виписку по рахунку за номером картки [NUMBER] , що належить [PERSON] ; Інформацію про надходження 29.01.2020 на картковий рахунок [NUMBER] , що належить [PERSON] грошових коштів в сумі 2000,00 грн. 11.08.2025 року на виконання ухвали суду від АТ КБ "ПриватБанк" надійшла відповідь від 30.07.2025 року, згідно до змісту якої відсутня можливість надати запитувану інформацію, оскільки зазначена картка в банку не обслуговується за клієнтом [PERSON] . У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача разом з відповіддю на відзив подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, заперечення, викладені у відзиві, підтримав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив такі обставини. З індивідуальної частини наданого позивачем договору про надання фінансового кредиту №109076 вбачається, що 29.01.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] був укладений кредитний договір №109076 про надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит у розмірі 2000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 29.02.2020. Строк дії договору 30 днів. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730 % річних від суми кредиту в розрахунку 2 % в день. Тип процентної ставки\~фіксована. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №109076, підписаною директором Позивача, 29.01.2020 [PERSON] надано кредит згідно з Кредитним договором №109076 від 29.01.2020. Заборгованість перед ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» станом на 13.01.2025 року становить 9080,00 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 2000,00 гривень, прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 7080,00 грн. У матеріалах справи є інформаційна довідка ТОВ «Платежі онлайн» від 25.02.2025 року, відповідно до якої 29.01.2020 року на картковий рахунок [NUMBER] було перераховано кредитні кошти в сумі 2000,00 грн. 28.10.2021 ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» уклали договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №109076 від 29.01.2020. Згідно із витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.02.2020 Суворовським відділом поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області зареєстрована заява [PERSON] з викладенням обставин, що 29.01.2020 близько 09.15 годин невстановлена особа перебуваючи у приміщенні приймального відділення ООКЛ таємно шляхом вільного доступу викрала мобільний телефон [PERSON] . На укладення 29.01.2020 шляхом ідентифікації через мобільний пристрій вказує позивач зазначаючи про дату укладення відповідного договору про надання кредитних коштів. Правова кваліфікація кримінального правопорушення згідно вищевказаного витягу ст.185 КК України (Крадіжка). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Крім того, за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суд звертає увагу, що доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, але не виключно: первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником взятих на себе зобов`язань (Постанова КГС ВС від 22.08.2024 у справі № 916/735/23). У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 752/17604/15-ц (провадження № 61-14780св23) міститься висновок, «що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором». Так, розрахунок заборгованості, на який посилається Позивач, не може вважатися первинним документом, який підтверджує отримання Відповідачем кредиту, користування ним та і взагалі укладення договору, адже цей документ створений самим Позивачем, який не є стороною кредитного договору, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості. Крім того, Позивач на підтвердження своїх позовних вимог надав виписку з особового рахунка за кредитним договором №109076, однак вказаний документ підписаний самим позивачем, який не був стороною кредитного договору та фактично кредитні кошти відповідачу не видавав. Також, позивач зазначає, що на виконання вимог п. 2.4. кредитного договору відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти № [NUMBER] для перерахування кредитних коштів та на підтвердження виконання Товариством п. 2.4 Кредитного договору, позивач надає інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» від 25.02.2025 року, відповідно до якої 29.01.2020 року на картковий рахунок [NUMBER] було перераховано кредитні кошти в сумі 2000,00 грн. що, на думку позивача, є доказом видачі кредитних коштів. Проте, позивач не надав належних та допустимих доказів, що підтверджують факт отримання [PERSON] коштів за кредитним договором від 29.01.2020, а також доказів, що платіжна картка № [NUMBER] належить її. При цьому, згідно витребуваних ухвалою суду від АТ КБ "ПриватБанк" відомостей відсутня інформація про належність [PERSON] карткового рахунку [NUMBER] , на який були зараховані грошові кошти в сумі 2000,00 грн. Також слід зазначити, що Інформаційна довідка від 25.02.2025, що видана ТОВ «Платежі Онлайн», не містить інформації кому і на якій підставі вона видана, не містить даних повного номера платіжної картки, прізвища ім`я та по батькові власника банківської картки та не підтверджує факту перерахування грошових коштів саме [PERSON] . За таких обставин у суду відсутні підстави вважати Інформаційну довідку від 25.02.2025 належним, допустимим та достовірним доказом, що підтверджує перерахунок [PERSON] грошових коштів у розмірі 2000,00 грн за кредитним договором від 29.01.2020 №109076. Відсутність обґрунтованого розрахунку заборгованості за договором надання грошових коштів у позику, а також первинних бухгалтерських документів позбавляє суд можливості з`ясувати дійсний розмір заборгованості за кредитним договором, що є обов`язковим при вирішенні питання про стягнення боргу. Слід зауважити, що в силу п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява має містити, зокрема, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються. У відповідності до вимог ст. 512, 514, 517 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Позивач ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», до якого за договором факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача, не надав належних та допустимих доказів, первинних бухгалтерських документів на підтвердження факту укладення договору споживачем із відповідним ідентифікатором підпису особи, а, отже і дійсності кредитних відносин, розрахунку заборгованості відповідача перед первісним кредитором, здійснення нарахувань по вказаному кредитному Договору. Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.07.2021 в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування з важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29.09.2022 в справі 857/7/22). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач не довів належними, допустимими та достовірними доказами наявність кредитних відносин з відповідачем та не надав обґрунтованого розрахунку заборгованості, що заявлена до стягнення, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості належним чином перевірити видачу відповідачу кредитних коштів, користування ним кредитними коштами, проведення споживачем оплати (за наявності платежів) на погашення кредитної заборгованості, а також правильності проведеного позивачем розрахунку боргу, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Що стосується заяви представника відповідача, викладеної у відзиві на позовну заяву, про пропуск позовної давності суд зазначає таке. Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За приписами ч. 2-4 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до умов кредитного договору від 29.01.2020 №109076 кредит надається строком на 30 днів, тобто до 29.02.2020. Строк дії договору 30 днів. Отже, з урахуванням положень ст. 256 ЦК України строк, у межах якого позивач може звернутися до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором розпочався 29.02.2020, та з огляду на положення ст. 257 ЦК України закінчився 29.02.2023. У позовній заяві позивач не порушує питання визнання поважними причин пропуску звернення до суду із цими вимогами. Водночас, відмовити в задоволенні у зв`язку із пропуском строку звернення до суду суд може лише в тому разі, коли позовні вимоги є обґрунтованими. В разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог. З огляду на викладене, враховуючи, що суд дійшов висновку про необґрунтованість і безпідставність позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29.01.2020 №109076, суд не застосовує в цьому випадку позовну давність. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Оскільки в задоволені позову відмовлено, то відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed