Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

позивач через підсистему «електронний суд» звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором К-6512-2023 від 20.09.2023 в розмірі 5320,00 грн. стислий виклад позиції сторін позов мотивований тим, що відповідач [PERSON] з 28.09.2023 по 14.06.2024 навчався у Вінницькому національному технічному університеті за освітньо-професійною програмою підготовки магістрів за спеціальністю Транспортні технології. Навчання здійснювалося на умовах надання платних послуг згідно з Договором № К-6512-2023 від 20.09.2023 «Про навчання в ВНТУ (за кошти фізичних осіб)». Станом на 18.03.2025 відповідач не сплатив за вже надані йому освітні послуги за згаданим договором, чим спричинив заборгованість перед ВНТУ у розмірі 5320,00 грн, що змусило позивача звернутись до суду із даним позовом. Крім того, позивач просив стягнути із відповідача на його користь понесені судові витрати зі сплати судового збору. Відповідач [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзив на позовну заяву не подав, хоча в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України 07.08.2025 отримав копію ухвали судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі від 24.07.2025. Відповідно, відповідач свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її необхідними доказами не навів. Інших передбачених ЦПК України заяв по суті справи від її сторін до Гайворонського районного суду Кіровоградської області не надходило. заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.05.2025 позовну заяву передано за підсудністю до Голованівського районного суду Кіровоградської області. Ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 23.06.2025 позовну заяву передано за підсудністю до Гайворонського районного суду Кіровоградської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2025 визначено головуючого - суддю Венгрина М. В. Ухвалою від 17.07.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Заявою від 23.07.2025 усунуто недоліки позивачем. Ухвалою від 24.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергу, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно з ч. 2, 3 та 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав ВНТУ за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, а також причетність до порушення таких його прав відповідача [PERSON] , встановив наступне. Релевантні норми і джерела права, застосовані судом при ухваленні рішення Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно положень ст. 526 ЦК України зобов`язання за договором має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ч. 1 ст. 73 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що заклад вищої освіти відповідно до законодавства та статуту може надавати фізичним та юридичним особам платні послуги за умови забезпечення надання належного рівня освітніх послуг як основного статутного виду діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів, мотиви суду Судом встановлено, що 20.09.2023 між позивачем - Вінницьким національним технічним університетом та відповідачем було укладено Договір № К-6512-2023 про надання платної освітньої послуги здобувачу вищої освіти за навчання на освітньо-професійній програмі (за кошти фізичної особи та/або юридичної особи). За змістом договору він є невід`ємним додатком до Договору про навчання у Вінницькому національному технічному університеті від 20.09.2023 № 6512-2023. Предметом договору є фінансові зобов`язання замовника ( [PERSON] ) щодо оплати освітньої послуги, що надається виконавцем ВНУТ. Виконавцеь зобов`язаний за рахунок коштів замовника здійснити надання здобувачу [PERSON] освітньої послуги - навчання за освітньо-професійною програмою підготовки бакалавра з 28.09.2023 по 30.06.2025 за спеціальністю Транспортні засоби. Замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в терміни, що встановлені договором з дати зарахування до дати відрахування. Загальна вартість освітньої послуги станом на 01.09.2023 становить 24000,00 грн за весь термін навчання та може бути змінена додатковою угодою. Вартість платної освітньої послуги за перший навчальний рік становить 12000,00 грн. Замовник вносить оплату за надання освітньої послуги - першу частину річної суми в обсязі не менше 50 % до 30 вересня поточного навчального року включно за освітні послуги у першому півріччі навчального року; другу частину річної суми (залишок) - у повному обсязі до 5-го лютого поточного навчального року включно за освітні послуги у другому півріччі навчального року (а.с. 6). 27.09.2023 [PERSON] наказом № 365-с ВНТУ було зараховано до складу студентів першого курсу заочної контрактної форми з 28.09.2025 (а.с. 3). Наказом № 175-с від 14.06.2024 [PERSON] , з 14.06.2024 відраховано з навчального закладу ВНТУ за невиконання вимог навчального плану (а.с. 4). Відповідно до довідки Вінницького національного технічного університету від 26.03.2025 №14-736, станом на 25.03.2025 за [PERSON] , рахується заборгованість по оплаті за надані освітні послуги в сумі 5320,00 грн.; на момент видання довідки заборгованість не погашена. Вінницьким національним технічним університетом 13.01.2025 № 01-02-11/17/1 надсилалося повідомлення [PERSON] , про необхідність погашення боргу за надані освітні послуги (а.с. 8, 9), однак борг в добровільному порядку відповідачем погашено не було (доказів протилежного суду не надано). Виходячи з того, що відповідачу було надано позивачем освітні послуги на умовах, що узгоджені сторонами в договорі, який є обов`язковим до виконання, відповідач в повному обсязі умови договору, щодо оплати не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 5320,00 грн та таку в добровільному порядку він не погасив. Дані обставини підтверджені належними та допустимими доказами, що надані позивачем та досліджені судом. Відповідач своїх заперечень суду не надав. А тому суд позбавлений можливості надати оцінку його аргументам. Таким чином суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь Вінницького національного технічного університету понесені витрати по оплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved