Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №76716491 від 23.08.2023 у розмірі 24948,7 грн та судових витрат. Позов мотивований тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали договір позики №76716491 у вигляді електронного документу, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов договору, товариство зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 14.06.2021 ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі божників. Згідно витягу реєстру боржників № 21 від 20.03.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 24948,70 грн, з яких 6934,89 грн сума заборгованості за основою сумою боргу та 18013,81 грн сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача штрафні санкції не нараховувалися. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за довіреністю Какун А.С. у судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила про проведення розгляду справи у відсутності представника позивача, у випадку неявки в судове засідання відповідача просила ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Доводи та заперечення відповідача. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання та шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада», на адресу суду повернулося поштове відправлення з довідкою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач відзиву на позов не подав, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності суду не надав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 17.07.2025 позивач звернувся до суду з цим позовом. 01.08.2025 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрив спрощене провадження та призначив судове засідання на 27.08.2025. 27.08.2025 суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у зв`язку з тим, що відповідач повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзив не подав, представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Суд встановив, що 23.08.2023 [PERSON] та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклали договір позики №76716491. Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора 85dVOqc40u, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов договору, товариство надало відповідачу фіксований кредит у розмірі 8000 грн, на погоджений умовами договору строк 30 днів, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. За користування кредитом клієнт сплачує товариству фіксовану процентну ставку (базова) за день 2,5%. Дата надання позики 23.08.2023, дата повернення позики (останній день 22.09.2023). Знижена процентна ставка/день,% (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) 1%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною за день, % (не застосовується в період воєнного стану) 2,70%, пеня %/день (не застосовується в період воєнного стану) 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка, % 2333,95%, орієнтовна загальна вартість позики, у грн - 10400 грн. Ставки, визначені цим пунктом є незмінними протягом всього строку позики та можуть бути змінені виключно на підставі укладеної між позикодавцем та позичальником додаткової угоди до Договору (п.п.2.3 п.2 Договору позики). Відповідно до п. 3 Договору позики, позикодавець надає позичальнику детальний перелік складових загальної вартості всіх супровідних послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку №1 до Договору, який є його невід`ємною частиною. Відповідно до п.6 договору позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Згідно додатку №1 до договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку) загальна вартість кредиту (в межах строку кредитування) складає 10400 грн. 14.06.2021 ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу №14/06/21, за яким ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі божників №21. Згідно витягу із вказаного реєстру, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 24948,70 грн, з яких 6934,89 грн сума заборгованості за основою сумою боргу та 18013,81 грн сума заборгованості за відсотками. З розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «ЄАПБ» слідує, що станом на 31.05.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором №76716491 від 23.08.2023 не погашена, залишок заборгованості складає 24948,70 грн. Викладені обставини встановлені письмовими доказами: договором позики №76716491 від 23.08.2023, Додатком №1 до Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76716491 від 23.08.2023 року «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», розрахунком заборгованості, договором факторингу №14/06/21, іншими матеріалами справи. Застосовані норми права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до Закону України «Про\~електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію\~(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 18 Закону України «Про\~електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.2\~ст.1048 Цивільного кодексу України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.1054\~та ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України\~наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України). Відповідно до змісту ст. ст.\~610, 611, 612 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Мотиви та висновки суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Суд установив, що відповідач [PERSON] уклав договір позики №76716491 з первісним кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів». Договір укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та підписаний накладенням електронного підпису, що відтворений одноразовим ідентифікатором 85dVOqc40u, що надійшов за допомогою смс повідомлення на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Уклавши договір, сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов домовилися щодо розміру кредитних коштів отриманих відповідачем (п.2.1 договору), щодо строку позики (п.2.2 договору), щодо розміру процентної ставки за користування кредитними коштами (п. 2.3 договору), а також щодо порядку продовження строку користування позикою (пролонгації), шляхом складання додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права (п.6 договору). Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом. Відповідач умови договору не виконав не повернув кредитні кошти у строк, визначений договором позики. Враховуючи, що відповідач не виконав грошове зобов`язання в строк, передбачений умовами кредитного договору, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №76716491 від 23.08.2023 за основною сумою боргу в розмірі 6934,89 грн є обґрунтованими. Вирішуючи питання про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 18013,81 грн суд зазначає таке. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Положеннями частини четвертої ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). За умовами договору позики сторони встановили строк кредитування 30 днів (до 22.09.2023). Позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. Проте, позивач не заявив до відповідача вимоги про стягнення процентів, які передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Пунктом 6 договору позики передбачено право позичальника на продовження строку користування позикою (пролонгації), шляхом складання додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Однак позивач не надав доказів укладення додаткової угоди на продовження (пролонгації) строку користування позикою понад 30 днів, тобто після 22.09.2023. Тобто, згідно умов договору позики (на умовах повернення позики вкінці строку позики) №76716491 від 23.08.2023 Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику») в сумі 8000 грн на погоджених умовами договору строк 30 днів шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики 22.09.2023, або достроково та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Процентна ставка (базова) за день 2,5%, орієнтовна загальна вартість позики 10400 грн. Пунктом 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (далі-Правила), розміщених на сайті https://mycredit.ua/ru/dokuments-license/ передбачено, що уразі неповернення/повернення не в повному розмірі/не своєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) нараховуються проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та, закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Відповідно до п. 6.9 Правил Позичальник надає свою згоду, що у період з першого дня понадстрокового користування позикою (її частиною) і до дати повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за договором позики, на суму позики (її частину) нараховуються проценти у розмірі, встановленому договором позики. Отже, за умовами договору сторони встановили строк кредитування до 22.09.2023, проте позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку по дату відступлення права вимоги 20.03.2024. Оскільки Договором позики №76716491 від 23.08.2023 визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом даного строку позивач має право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки. У розділі 7 Правил визначено порядок продовження строку користування позикою. Так, згідно п. 7.1 Правил позичальник має право продовжити строк користування позикою (далі - Пролонгація). За продовження строку користування позикою, позичальник сплачує товариству проценти на умовах, обраних позичальником для здійснення певного виду пролонгації. Пунктом 7.2 Правил встановлено, що умови пролонгації вказуються в Особистому кабінеті позичальника на сайті. При цьому, розмір процентів, що сплачує позичальник для оформлення пролонгації визначається виходячи з процентної ставки, зазначеної у Договорі позики та кількості днів, на яку позичальник бажає оформити пролонгацію. Пунктом 7.4. Правил передбачено, що позичальник має право продовжити строк користування позикою необмежену кількість разів. Відповідно до п. 7.7. Правил Позичальник погоджується, що при обранні виду пролонгації в Особистому кабінеті та виконанні умов, встановлених Товариством для оформлення Пролонгації та продовження строку (терміну) дії Договору позики, таке оформлення та продовження відбувається автоматично, а згода позичальника проявляється у здійсненні дій по внесенню грошових коштів на ім`я Товариства та без будь-якого додаткового документального оформлення. У такому випадку вчинена позичальником сукупність дій, спрямованих на оформлення пролонгації, в тому числі внесення позичальником грошових коштів на ім`я товариства, є діями, які виражають намір позичальника здійснити подовження. Відповідно до п. 7.11 Правил якщо позичальник під час внесення платежу не бажає оформлювати пролонгацію, позичальник зобов`язаний повідомити про це товариство протягом 24 годин з моменту внесення платежу. Доказів того, що [PERSON] вносив платежі на погашення заборгованості за договором №76716491 від 23.08.2023 та бажав оформлювати пролонгацію, суду не надано. Вказане свідчить про те, що відповідно до умов договору та Правил, між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] не здійснено пролонгацію та продовження строку (терміну) дії договору №76716491 від 23.08.2023. Отже, з урахуванням суми неповернутого кредиту, процентної ставки за кредитом і строку кредитування розмір заборгованості за договором №76716491 від 23.08.2023 становить 9334,89\~грн (6934,89 (заборгованість за тілом кредиту) + 2400 (проценти за користування кредитом протягом строку кредитування згідно додатку №1 до договору №76716491). В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю. Відповідно до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ». Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Суд враховує, що відповідач не надав доказів погашення заборгованості первісному кредитору, а тому вимоги позивача є підставними. Отже,\~з відповідача\~підлягає стягненню\~заборгованість у\~розмірі 9334,89 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6934,89 грн та заборгованості за відсотками в межах строку кредитування (30 днів) у розмірі 2400 грн. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд задовольнив вимоги частково у розмірі 9334,89 грн, що складає 37,41% від суми заявлених вимог (9334,89:24948,70х100) Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1132,77 грн (3028грн:100%х37,41%)

Outcome: partial