Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що батьками позивача були [PERSON] та [PERSON] . Остання була спадкоємцем після смерті свого чоловіка, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Після смерті матері позивача відкрилась спадщина за законом, оскільки заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині, не має. Позивач звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті матері, однак, нотаріус відмовила їй у його видачі у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності на житловий будинок, у позивача відсутній. Також зазначає, що у діда та баби позивача [PERSON] та [PERSON] народились троє дітей: [PERSON] (померла), [PERSON] ( померла ) та [PERSON] , який тривалий час не проживає в Україні, має іноземне громадянство (Латвії) та заяву про прийняття спадщини не подавав. \~ \~ \~ \~ [PERSON] за життя складено заповіт в користь позивача. З метою оформлення спадщини за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , позивач звернулася до приватного нотаріуса із відповідною заявою. Однак, остання відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності на житловий будинок, у позивача відсутній. Тому позивач просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на вказані житлові будинки [ADDRESS] та [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Атаманюк В.М. в поданій позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи у його та позивача відсутності ( а.с. 1-2 ). \~ \~ \~ \~ \~Представник відповідача Коломийської міської ради\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~19.07.2025 року подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що згідно з даними позовної заяви спадкодавець [PERSON] та [PERSON] мали трьох дітей, один з яких [PERSON] , який проживає за межами України. Згідно з долученою довідкою №35 від 20.02.2024 року, одним із зареєстрованих у господарстві за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.07.1990 року був [PERSON] , син голови двору [PERSON] (діда позивача). Факт проживання [PERSON] за кордоном та набуття іноземного громадянства не виключає його зі складу спадкоємців за законом, які можуть претендувати на спадкове майно після смерті [PERSON] , оскільки цивільним законодавством України не передбачено такої підстави усунення даного спадкоємця від права спадкування після смерті його матері. Відповідно до висновків, до яких дійшов Верховний Суд у постанові від 04.03.2020 року ( справа №759/19779/18 ), предметом спору у цій справі є визнання права на спадкове майно, а тому відповідачами у справі мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У даній справі [PERSON] пропустила строк, визначений ЦК України для прийняття спадщини за заповітом після смерті баби [PERSON] , складеного на її користь, а тому, згідно з нормами цивільного законодавства спадкування здійснюється за законом. Визначення представником позивача відповідачем по справі орган місцевого самоврядування не відповідає вимогам чинного цивільного законодавства України. Враховуючи вищенаведене, представник відповідача просить ухвалити рішення відповідно до вимог цивільного законодавства без участі відповідача ( а.с. 54-57 ). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. [INFO] народилась [PERSON] , її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , що стверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 29.11.1976 року (а.с. 8). Згідно з даними листа Державного архіву Івано-Франківської області Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 28.02.2024 року №В-19(Ц)/06-06, у метричній книзі реєстрації народжень церкви с. Воскресинці Коломийського повіту ( нині Коломийського району ) актового запису про народження [PERSON] , 1925 року народження, уродженця с. Воскресинці, за 1920-1930 року не виявлено ( а.с. 29). [INFO] народився [PERSON] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , що стверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.02.1961 року (а.с. 10). 29.07.1952 року та [INFO] народились відповідно [PERSON] та [PERSON] , їхніми батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , що стверджується даними копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 04.09.1959 року, та серії [NUMBER] , від 10.12.1960 року ( а.с. 7, 9, 71, 177 ). 05.09.1961 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] », що стверджується даними копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 25.06.2009 року, актовий запис № 16 від 05.09.1961 року (а.с. 11, 70). 14.09.1974 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] », про що свідчать дані копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , актовий запис № 300 від 14.09.1974 року (а.с. 12, 71). [INFO] народилась [PERSON] , її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , що стверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.07.1975 року (а.с. 6). Згідно з даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00012845887 від 08.10.2013 року, [PERSON] 23.10.1993 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 30). Відповідно до даних копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис № 105 від 27.04.2007 року. Прізвище дружини після розірвання шлюбу « [PERSON] » (а. с.13). Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 01.02.1991 року виконкомом Коломийської районної ради на підставі рішення № 208 від 12.12.1990 року, та зареєстрованого в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації 01.02.1990 року в реєстрову книгу № 273, та виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП Коломийське МБТІ , виданої 13.11.2024 року за № 82902, згідно з архівними даними станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок в [ADDRESS] , з приналежними до нього будівлями і спорудами, зареєстровано за [PERSON] як головою колгоспного двору (а.с. 31, 38 ). Відповідно до даних технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» 13.11.2024 року, спірне нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , складається з житлового будинку загальною площею 73,1 кв. м., житловою площею 20,1 кв. м. та господарських будівель і споруд: сараю - літера «Б»; вбиральні - літера «В»; криниці - «№ 1»; огорожі «№ 2». Рік побудови будинку 1956 (а.с. 35-37). Судом також встановлено, що відповідно до виписок з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» №77258 від 27.06.2023 року та №82901 від 13.11.2024 року, згідно з архівними даними станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] , не зареєстровано ( а.с. 20, 157). \~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до даних технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» 13.11.2024 року, спірне нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , складається з житлового будинку загальною площею 61,9 кв. м., житловою площею 41,9 кв. м. та господарських будівель і споруд: гаражу - літера «Б»; літньої кухні - літера «В»; погребу - літера «Ж»; вбиральні літера «З»; криниці - «№ 1»; огорожі «№ 2» та «№ 4»; воріт «№ 3». Рік побудови будинку - 1979 (а.с. 23-25). В матеріалах спадкової справи також міститься копія заповіту, посвідченого 13.12.2000 року секретарем Воскресинцівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 54, згідно з яким [PERSON] заповів, в тому числі належний йому житловий будинок разом з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , 1953 року народження (а.с. 78). Згідно з даними копії заповіту, посвідченого 04.11.2005 року сільським головою Сопівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 01-22, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 99). У відповідності до копії заповіту, посвідченого 08.10.2013 року секретарем Воскресинцівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 63, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] , [INFO] , тобто позивачу (а.с. 27). Згідно з даними свідоцтв про смерть серій [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] в с. Воскресинці Коломийського району Івано-Франківської області, [PERSON] [INFO] в м. Коломия Івано-Франківської області, а [PERSON] [INFO] в с. Воскресінці Коломийського району Івано-Франківської області ( а.с. 14-18 ). Відповідно до копій виписок №73 та №76 з погосподарської книги, виданих Воскресинцівським старостинським округом Коломийської міської ради 27.07.2023 року та 01.08.2023 року, згідно із записом особовий рахунок № [NUMBER] у погосподарській книзі за 1996-2000 роки (сторінка №31) значиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] . В господарстві зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , голова двору; [PERSON] , [INFO] , дружина; [PERSON] , [INFO] , - дочка; [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , онуки. За господарством рахується земельна ділянка площею 0,9612 га; рік побудови житлового будинку 1979. Об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка знаходиться у приватній власності [PERSON] ( а.с. 21, 22, 158). \~ \~ \~ \~Згідно з даними копії довідки № 36, виданої 20.02.2024 року вищевказаним старостинським округом, на час смерті [PERSON] ( [INFO] ) в господарстві за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані: [PERSON] ( дружина ); [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (онуки). На час смерті [PERSON] ( [INFO] ) в господарстві були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] . Тип двору - робітничий. Заповіт від імені [PERSON] та [PERSON] виконкомом вказаної сільської ради не посвідчувався ( а.с. 26 ). У відповідності до копій довідок №942, виданих 04.10.2013 року Воскресинцівською сільською радою, згідно із записом погосподарської книги № 4 (особовий рахунок № [NUMBER] , сторінка №60) за 2011-2015 роки числиться житловий будинок в [ADDRESS] , за головою домогосподарства померлою [PERSON] . Тип двору робітничий; станом на 01.07.1990 року в господарстві зареєстровані: [PERSON] голова домогосподарства; [PERSON] дружина; [PERSON] дочка. На час смерті [PERSON] ( [INFO] ) в господарстві зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На час смерті [PERSON] ( [INFO] ), крім неї, в господарстві були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] .. Заповіти від імені [PERSON] та [PERSON] виконкомом Воскресинцівської сільської ради не посвідчувалися (а.с. 101-103). Згідно з даними копії довідки №1367, виданої 04.09.2013 року Сопівською сільською радою, [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,1636 га для обслуговування будинку; заповіт від імені [PERSON] , посвідчений у виконкомі вказаної сільської ради 04.11.2005 року за №01-22, не змінювався та не скасовувався (а.с. 100). Відповідно до копії довідки № 35, виданої 20.02.2024 року цим же старостинським округом, станом на 01.07.1990 року в господарстві за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані: [PERSON] голова двору; [PERSON] дружина; [PERSON] син; [PERSON] дочка. Тип двору колгоспний. На час смерті [PERSON] ( [INFO] ) в господарстві були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] . На час смерті [PERSON] ( [INFO] ) в господарстві вона була зареєстрована одна. Заповіт від імені [PERSON] у вказаній сільській раді не посвідчувався. Заповіт від імені [PERSON] , посвідчений у виконкомі Воскресинцівської сільської ради 08.10.2013 року за № 63, не змінювався та не скасовувався; аналогічна інформація міститься в копії довідки від грудня 2016 року №1597 ( а.с. 28, 82 ). 13.01.2003 року державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори Петрук О.Л. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване з реєстрі за № 1, про те, що спадкоємцем майна [PERSON] є його дружина [PERSON] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається із автомобіля марки ВАЗ-21063 , 1985 року випуску, кузов № [NUMBER] ( а.с. 137, 186 ). 06.04.2009 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Першої Коломийської райдержнотконтори із заявами про прийняття спадщини, в тому числі на житловий будинок в [ADDRESS] , після смерті своєї дочки [PERSON] ( а.с. 173 ). Даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 19299586, виданого державним нотаріусом Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори Петрук О.Л. 06.04.2009 року, стверджується, що до вказаного реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи № 271 за номером у спадковому реєстрі 46702041, спадкодавець [PERSON] (а.с.176). 02.06.2009 року вказаним нотаріусом видано свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані з реєстрі за № 1515, №1517, про те, що спадкоємцем майна [PERSON] є її батьки [PERSON] та [PERSON] ( по 1/2 частці). Спадщина, на яку у вказаних частках видані ці свідоцтва, складається із грошового вкладу у Коломийському відділенні №2 Івано-Франківської філії ПриватБанку по рахунку № [NUMBER] з усіма видами компенсацій та індексацій ( а.с. 184 зворот, 185 ). 09.10.2009 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Григорця В.М. із заявами про прийняття спадщини після смерті свого батька та чоловіка [PERSON] ( а.с. 67, 68 ). Даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 21776227, виданого вказаним нотаріусом 09.10.2009 року, стверджується, що до вказаного реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи № 3 за номером у спадковому реєстрі 48252150, спадкодавець [PERSON] (а.с.75). 08.10.2013 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Григорця В.М. із заявою про прийняття спадщини, а 14.03.2018 року та 27.06.2023 року із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті своєї матері [PERSON] (а.с. 87, 110, 119). Даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 35311115, виданого вказаним нотаріусом 08.10.2013 року, стверджується, що до вказаного реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи № 39/2013 за номером у спадковому реєстрі 55103287, спадкодавець [PERSON] (а.с.105). Відповідно до копії довідки №186/02-14 від 19.12.2017 року, виданої приватним нотаріусом Григорцем В.М. по спадковій справі № 39/2013, [PERSON] являється єдиним спадкоємцем на майно її матері [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 109). 14.03.2018 року вказаним нотаріусом видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані з реєстрі за № 352, №353, про те, що спадкоємцем майна [PERSON] є її дочка [PERSON] . Спадщина, на яку видані ці свідоцтва, складається із житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,1576 га, що розташована в с. Сопів Коломийського району Івано-Франківської області; інформація щодо реєстрації видачі вказаних свідоцтв зазначена у відповідних витягах про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 14.03.2018 року ( а.с. 115 - 118). 29.09.2023 року вказаним нотаріусом видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані з реєстрі за № 3007, №3008, №3009, про те, що спадкоємцем майна [PERSON] є її дочка [PERSON] . Спадщина, на яку видані ці свідоцтва, складається із земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства площею 0,0591 га, кадастровий номер 2623281001:01:001:0444,; площею 0,0920 га, кадастровий номер 2623281001:01:001:0446, площею 0,1491 га, кадастровий номер 2623281001:01:001:0445, що розташовані в с. Воскресинці Коломийського району Івано-Франківської області; інформація щодо реєстрації видачі вказаних свідоцтв зазначена у відповідних витягах про реєстрацію в Спадковому реєстрі та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.09.2023 року ( а.с. 127-135 ). 18.01.2024 року цим же нотаріусом видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані з реєстрі за №239, №243, №244, №245, №246, №247, про те, що спадкоємцем майна [PERSON] є її дочка [PERSON] . Спадщина, на яку видані ці свідоцтва, складається із земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка ), площами 0,1148 та 0,0805 га, кадастрові номери 2623281001:01:001:0447, 2623281001:01:001:0449; земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства площею 0,0192 га, кадастровий номер 2623281001:01:001:0443, площею 0,0193 га, кадастровий номер 2623281001:01:001:0448, площею 0,12 га, кадастровий номер 2623281001:01:004:0181, площею 0,0622 га, кадастровий номер 2623281001:01:003:0368, що розташовані в с. Воскресинці Коломийського району Івано-Франківської області; відомості щодо реєстрації видачі вказаних свідоцтв зазначені у відповідних витягах про реєстрацію в Спадковому реєстрі та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.01.2024 року ( а.с. 142-156 ). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії вказаного нотаріуса від 18.01.2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ з державною реєстрацією права власності за померлим [PERSON] , спадкоємцем якого була його дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав ( а.с. 34, 171 ). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії цього ж нотаріуса від 18.01.2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ з державною реєстрацією права власності на спадкове майно за померлим [PERSON] , спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав ( а.с. 19 ). Особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, визначено статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до статті 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Таким чином, будинки, які були збудовані до 1992 року, не потребували введення до експлуатації, при набутті права власності на такі об`єкти. Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26 лютого 2020 року у справі № 607/16873/18, провадження № 61-12451св19; від 15 жовтня 2020 року у справі № 623/214/17, провадження № 61-1978св20. Згідно з пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України від 24 травня 2001 року № 127, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року, не відносяться до самочинного будівництва. Облік такого майна здійснювався виключно за погосподарськими книгами сільських рад. Записами у вищевказаних погосподарських книгах підтверджується, що житловий будинок 1979 року побудови за адресою: [ADDRESS] , перебував у власності домогосподарства, членами якого були [PERSON] (голова), [PERSON] (дружина) та [PERSON] (дочка) позивач, та розташований на переданій в приватну власність [PERSON] земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд (а.с. 21, 22, 158). За змістом статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з вимогами ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. На підставі\~наведеного, враховуючи дані погосподарських книг, суд вважає доведеним факт належності спірного будинку, що за адресою: [ADDRESS] , батьку позивача, спадкоємцем якого була її мати, яка прийняла спадщину, але оформила своїх спадкових прав, а тому приходить до висновку про наявність передбаченої законом підстави для визнання в порядку спадкування за позивачем права власності на спірне нерухоме майно за цією адресою, оскільки у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок, виданого на ім`я спадкодавця, позивач як єдиний спадкоємець першої черги за законом, а також спадкоємець за заповітом не може набути права на це майно. Щодо позовних вимог про визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Згідно з частиною першою\~статті 120 ЦК Української РСР\~майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а частина друга\~статті 123 цього Кодексу\~визначала, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до ч. 2 ст.120 ЦК Української РСР колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться у користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент. Колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 21.11.2018 року в справі № 308/3775/14-ц. 15 квітня 1991 року набув чинності\~Закон України від 07 лютого 1991 року №697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном. Частиною першою статті 112\~ЦК Української\~РСР передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору в складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини. До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28.11.2018 року в справі № 688/21/17-ц. Як роз`яснено у пункті 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22.01.2019 року в справі № 713/1310/17-ц. В п. 4 постанови Верховної Ради Української РСР «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» від 26 березня 1991 року №885-XII було передбачено, що правила, що містяться в Законі Української РСР «Про власність» (697-12) і були передбачені Законом СРСР «Про власність в СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 1 липня 1990 року. Відповідно до положень ч.1, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях. Згідно зі ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі № 761/23904/19 вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. В даній справі встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] , належав до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , про що свідчить відповідне свідоцтво про право власності. Станом на 01.07.1990 року (на день набрання чинності Закону України«Про власність») його членами були: [PERSON] (голова), [PERSON] (дружина), [PERSON] (син) та [PERSON] (дочка), а тому кожному із них належала частка у цьому спірному майні. Тому неможливо вважати, що орган місцевого самоврядування Коломийська міська рада в даному випадку є належним відповідачем. Іншого члена колгоспного двору [PERSON] позивачем в якості відповідача не залучено. Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на незалучення належного відповідача. А залучивши всіх осіб, які є заінтересованими, позивач не позбавлена права на позов на загальних підставах. Схожі висновки викладено і в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2024 року у справі №542/250/22 (провадження №61-10042св23). Тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі наведеного, ст. ст. 346, 1216-1218, 1220, 1234, 1261, 1268, 1297 ЦК України, та,

Outcome: partial