Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказувало на те, що 08.11.2021 між відповідачем та АТ «Альфа банк» укладено угоду про надання споживчого кредиту № 501387567. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом у формі одноразового ідентифікатора 4251 шляхом направлення 08.11.2021 на номер +380988010887. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит у розмірі 250000 грн, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. З метою досудового добровільного врегулювання спору позивачем на адресу позичальника направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Дану вимогу залишено відповідачем без реагування. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем становить 445868,39 грн, що складається з: 237593 грн заборгованість за тілом кредиту; 208275,39 грн - заборгованість за відсотками. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-банк» на АТ «Сенс банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Оскільки позичальник добровільно заборгованість не сплатив, АТ «СЕНС БАНК» просило суд стягнути заборгованість з відповідача в розмірі 445868,39 грн та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, у позові просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на подав. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 03.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 06.05.2025. Ухвалою суду від 06.05.2025 постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 05.06.2025. Ухвалою суду від 05.06.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті на 07.07.2025, яке було відкладено на 02.09.2025 у зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 02.09.2025 постановлено про заочний розгляд справи у зв`язку з тим, що відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не повідомив про причини неявки, відзив не подав, представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, що 08.11.2021 відповідач звернувся до АТ «АЛЬФА-БАНК» з метою отримання банківських послуг. 08.11.2021 сторони уклали угоду про надання споживчого кредиту №501387567 шляхом підписанням оферти. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом у формі одноразового ідентифікатора 4251 шляхом направлення 08.11.2021 на номер +380988010887. Згідно з п. 1 оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту від 08.11.2021 ліміт кредитної лінії становить 250 000 грн, процентна ставка фіксована та визначена у розмірі 35% річних, строк кредиту 36 місяців, дата повернення кредиту 08.11.2024. Факт видачі кредитних коштів на рахунок відповідача підтверджується копією меморіального ордера №685853314 від 08.11.2021. З виписки по особовим рахункам [PERSON] видно, що в період з 08.11.2021 по 14.08.2024 відповідач користувався кредитними коштами та частково здійснював оплату заборгованості за договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов Договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації. З метою досудового, добровільного врегулювання спору позивачем на адресу позичальника направлено досудову вимогу щодо усунення порушень за договором, однак, відповідач оплату заборгованості за кредитним договором не здійснив. Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 445868,39 грн, що складається з: 237593 грн заборгованість за тілом кредиту; 208275,39 грн - заборгованість за відсотками. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-банк» на АТ «Сенс банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту від 08.11.2021; копією акцента пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту від 08.11.2021; копією паспорту споживчого кредиту від 08.11.2021; розрахунком заборгованості; випискою з особового рахунку [PERSON] у період з 08.11.2021 по 14.08.2024, довідкою про ідентифікацію, копією меморіального ордера №685853314 від 08.11.2021 та іншими матеріалами справи. 4. Застосовані норми права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 5. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Банк надав відповідачу кошти за кредитним договором на умовах строковості і платності, однак такі кошти не були повернуті відповідачем. Вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 237593 грн ґрунтується на вимогах закону, підтверджується належними доказами, наданими позивачем, а тому підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд виходить з такого. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Як видно з оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії від 08.11.2021, яка підписана відповідачем, сторони погодили розмір реальної процентної ставки за кредитом на місяць. Таким чином, підписана відповідачем оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії містить умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. За наведених обставин позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути 445868,39 грн, що складається з: 237593 грн заборгованість за тілом кредиту; 208275,39 грн - заборгованість за відсотками. 6. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду у сумі 5350,42 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Доказами в цивільному у судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимог ст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 35600,67 грн, на підтвердження понесення яких долучив до позовної заяви договір про надання послуг №1006 від 28.01.2025 року. Судом встановлено, що 28.01.2025 між АТ «СЕНС БАНК» та адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» укладено договір про надання послуг №1006. Предметом вказаного договору є надання наступних юридичних послуг: складання, підписання та подання позовних заяв про стягнення заборгованості до суду; складання, підписання та подання відзиву на позов, заперечення, відповідь на відзив до суду; збирання та подання доказів необхідних для розгляду справи; участь в судових засіданнях; представництво інтересів Замовника у органах державної влади та місцевого самоврядування, тощо. Згідно з п. 3.1 договору про надання послуг №1006 від 28.01.2025, підписаного сторонами, АТ «СЕНС БАНК» сплачує на користь адвокатського об`єднання «СмартЛекс» винагороду (гонорар) за: підготовку та подання позовної заяви до суду, вартість якої становить 375 грн; отримання рішення суду - 225 грн; комісійну винагороду від стягнутих коштів на користь замовника 7,85%. Тобто, загальний розмір витрат на правничу допомогу становить 35600,67 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, вважає, що витрати на правничу допомогу мають становити 17800 грн, які слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved