Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] , народилась [INFO] в с. Селевінці колишнього Немирівського району, де на то час проживали її батьки. Батьками позивачки являються: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] . Так, ще далекого [INFO] , передчасно, у віці лише 31 рік в с. Селевінці Немирівського району помирає батько позивачки - [PERSON] . Спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька являлась позивачка - його дочка [PERSON] . Позивачка повністю прийняла спадщину після смерті батька так як постійно проживала разом з ним на день його смерті в одному житловому будинку, розміщеному в с. Селевінці колишнього Немирівського району. У покійного батька позивачки була мати її бабуся - [PERSON] , 1914 року народження, яка померла [INFO] також в с. Селевінці колишнього Немирівського району. Покійна бабуся [PERSON] , крім батька позивачки, мала ще одного сина - [PERSON] , 1932 року народження, який помер [INFO] у віці 85 років в м. Вінниці у геріатричному закладі. Покійний [PERSON] залишив заповітне розпорядження, відповідно до змісту якого, все своє майно на день його смерті він заповів відповідачу - [PERSON] . Таким чином, у покійної бабусі позивачки є два спадкоємці першої черги за законом позивачка [PERSON] (за правом представлення) і відповідач [PERSON] . Після смерті бабусі залишилось спадкове майно, яке, зокрема, складається із земельного паю, який знаходиться на території колишньої Кіровської сільської ради Немирівського району, а також земельної ділянки, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV ВН №057912 для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. Всі правовстановлюючі документи з приводу земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, зокрема оригінал Державного акту, знаходяться у розпорядженні відповідача. Із наявними у позивачки документами вона звернулась до Немирівської державної нотаріальної контори, де їй було повідомлено про те, що відсутність у неї оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку унеможливить видачу свідоцтва про право на спадщину у будь-якому разі. Таким чином, позивачка змушена звернутись із позовною заявою до суду. Крім того, у нотаріальній конторі позивачці було повідомлено, що відповідач [PERSON] оформив на своє ім?я свою частку у зазначеній вище земельній ділянці, про що свідчать два свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданих 11 грудня 2024 року. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просить його задовольнити, справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність, не заперечує, щодо задоволення позовної заяви позивачки. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивачки [PERSON] її батьком є [PERSON] та мати [PERSON] . [INFO] помер батько позивачки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Довідкою виданою Подільським старостинським округом виконавчого комітету Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області №366 від 10.08.2025 р. підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Селевінці Немирівського району, постійно проживала в селі Селевінці Немирівського району Вінницької області із своїм батьком [PERSON] , 1936 р.н., який помер [INFO] в с.Селевінці Немирівського району. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України від 18.08.2023 р. батьками батька позивачки були [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла бабуся позивачки по лінії батька [PERSON] у віці 91 рік в с.Селевінці Немирівського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається також із земельної ділянки, яка розташована на території с.Селевінці Кіровської сільської ради площею 0,5042 гектарів для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ВН №057912 від 14.01.2022 року. Згідно довідки виданої виконкомом Кіровської сільської ради №272 від 30.03.2016 р. спадкоємцями за законом до майна [PERSON] померлої [INFO] є син [PERSON] та спадкоємець за правом представлення онука померлої [PERSON] . Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] помер [INFO] та згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом спадщину після його смерті прийняв [PERSON] , [INFO] , на підставі заповіту посвідченого Кіровською сільською радою Немирівського району Вінницької області 05.06.2012 р. зареєстрованого у реєстрі за №33. [PERSON] згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.12.2024 р. зареєстрованого в реєстрі за №2-1895, спадкова справа 72/2018, прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка складається з 1/2 (однієї другої) частки земельної ділянки площею 0,2135 гектарів в межах згідно з планом, кадастровий номер: 0523083800:07:001:0267, місце розташування: [ADDRESS] , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка на підставі Державного акту на право приватної власності на землю IV-BH N? 057912, виданого Кіровською сільською радою Немирівського району Вінницької області 14 січня 2002 року на підставі рішення 12 сесії 21 скликання від 31.03.1994, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за N? 435, належала [PERSON] , померлій [INFO] , спадкоємцем якої за законом був її син [PERSON] , котрий прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Крім того, [PERSON] згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.12.2024 р. зареєстрованого в реєстрі за №2-1894, спадкова справа 72/2018, прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка складається з 1/2 (однієї другої) частки земельної ділянки площею 0,2500 гектарів в межах згідно з планом, кадастровий номер: 0523083800:07:001:0266, місце розташування: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка на підставі Державного акту на право приватної власності на землю IV-BH N? 057912, виданого Кіровською сільською радою Немирівського району Вінницької області 14 січня 2002 року на підставі рішення 12 сесії 21 скликання від 31.03.1994, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за N? 435, належала [PERSON] , померлій [INFO] , спадкоємцем якої за законом був її син [PERSON] , котрий прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування згідно зі ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як визначено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Тобто спадкоємці за законом, за вказаних обставин, одержують право на спадкування почергово. Як встановлено судом раніше, позивачка [PERSON] у справі є онукою спадкодавиці [PERSON] , оскільки її тато [PERSON] , який помер [INFO] був сином спадкодавиці. Таким чином, позивачка [PERSON] , як онука померлої [INFO] [PERSON] , в силу положень, викладених у статтях 1261-1265 ЦК України не відносяться до кола осіб, які мають право на спадкування за законом почергово. Разом з тим, з обставин справи видно, що спадкоємцем до майна [PERSON] був батько позивачки [PERSON] , який, як встановлено судом помер. Отже із вищевказаного можна зробити висновок, що у даній справі склались правовідносини, які регулюються ст. 1266 ЦК України (спадкування за правом представлення), оскільки якби батько позивачки [PERSON] [PERSON] був живим на момент відкриття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , то успадкував би належне їй за законом майно, а саме земельні ділянки зазначені у позовних вимогах. У постанові Верховного Суду у колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 643/1216/15-ц (провадження № 61-6924св18) зроблено висновок по застосуванню статті 1266 ЦК України та вказано, що «спадкуванням за правом представлення - це такий порядок набуття права на спадкування за законом при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини. По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємців за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу». Так, згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. А відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина 5 статті 1268 ЦК України вказує, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виходячи з наведених вище норм права, а також фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що позивачка успадкувала спірне майно в порядку передбаченому ч. 1 ст. 1266 ЦК України як онука [PERSON] . Разом з тим, вона позбавлена можливості успадкувати таке майно в нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що позивачка [PERSON] довела факт переходу до неї в порядку спадкування за правом представлення після смерті її батька [PERSON] право власності на спадкове майно, і вона позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, тому за нею необхідно визнати право власності на таке майно, а саме на земельні ділянки. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як це визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного кодексу України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Враховуючи викладене, надавши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачкою у позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд, з урахуванням відсутності заперечень з боку відповідача, дійшов переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємиці при оформленні своїх спадкових та майнових прав, позивачка позбавлена права на таке оформлення в позасудовому порядку, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved