Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначила, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Інших дітей, окрім позивачки, померлий не мав. Після смерті батька позивачка прийняла спадщину шляхом постійного спільного проживання з ним на момент відкриття спадщини. До складу спадкового майна померлого входить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок розміщено на земельній ділянці орієнтовною площею 0,15 га. Зазначений будинок обліковувався за матір`ю [PERSON] [PERSON] , 1925 року народження, яка померла [INFO] . 28 січня 2005 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла своєму синові, [PERSON] , житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] , земельну ділянку, а також усе рухоме й нерухоме майно, що належатиме їй на день смерті. [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після смерті своєї матері шляхом постійного спільного проживання з нею на момент її смерті. Проте за життя він не оформив право власності на успадкований житловий будинок. 01 серпня 2025 року приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області відмовив у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене нерухоме майно. Зазначені обставини обумовили звернення позивачки до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 14.08.2025 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Представник позивачки подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та участі її довірительки. У поданій заяві зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги, викладені у поданій позовній заяві. Від Міжгірської\~селищної ради\~Хустського району\~Закарпатської області надійшла заява з проханням розглядати справу без участі їх представника. Висловлено позицію за якою селищна рада визнає вимоги позову. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до таких висновків Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [INFO] в селі Верхній Бистрий Хустського району Закарпатської області помер батько позивачки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серія [NUMBER] та свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 7, 12). За життя [PERSON] заповітного розпорядження не залишив, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного спадкового реєстру № 80048007 (а.с. 9). На момент смерті померлий одруженим не був. Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу, шлюб між громадянином [PERSON] та [PERSON] (матір`ю позивачки) було розірвано 14 листопада 2002 року (а.с. 14). Позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька шляхом постійного спільного проживання з ним на момент відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Верхньобистрянського старостинського округу від 18.10.2024 № 169 (а.с. 11). До складу спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] , входить житловий будинок, розташований у [ADDRESS] , який знаходиться на земельній ділянці орієнтовною площею 0,15 га. Цей будинок був зареєстрований як власність [PERSON] , 1925 року народження матері [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] та випискою з погосподарської книги від 18.10.2024 № 168 (а.с. 15, 19). 28 січня 2005 року [PERSON] склала заповіт, яким розпорядилася передати після її смерті весь житловий будинок з надвірними будовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку, а також усе рухоме і нерухоме майно, яке належатиме їй на день смерті, синові [PERSON] . Заповіт посвідчено 28.01.2005 та зареєстровано у книзі нотаріальних дій під № 02. Заповіт не був змінений або скасований (а.с. 16, 17). Після смерті [PERSON] її син [PERSON] прийняв спадщину шляхом постійного спільного проживання з нею на момент смерті, що підтверджується довідкою Верхньобистрянського старостинського округу Міжгірської селищної ради від 22.10.2024 № 170 (а.с. 18). Однак за життя [PERSON] не оформив право власності на житловий будинок, успадкований після смерті своєї матері, що підтверджується довідкою КП «Міжгірське БТІ» від 06.05.2024 № 142 (а.с. 20). На підставі статей 1233, 1268, 1270 Цивільного кодексу України, [PERSON] вважається належним спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] , оскільки прийняв спадщину шляхом постійного спільного проживання із спадкодавцем. Незважаючи на те, що право власності на спадкове майно за життя ним не було оформлено, факт прийняття спадщини є підтвердженим. Постановою від 01 серпня 2025 року приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області відмовив у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене нерухоме майно. Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217\~ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Частиною першою статті 1258\~ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі статтею 1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом статті 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (статті 317 ЦК України). Частиною першою та другою статті 321\~ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як встановлено статтею 392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному захист прав власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Цивільні права можуть виникати з рішення суду, як зазначено у частині 5 статті 11 ЦК України, лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України). Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Матеріалами справи підтверджено, що за життя спадкодавець набув право власності на спадковий будинок. Відсутність правовстановлюючого документа на це нерухоме майно не позбавляє позивачку, як спадкоємицю за законом, права на спадщину. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, визнання позову відповідачем, а також те, що прийняття спадщини позивачкою не порушує прав інших осіб, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved