Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість яка виникла за кредитним договором в розмірі 22718 грн. 00\~коп., судові витрати у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. 00 коп. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 03 квітня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір № 7754164 про надання споживчого кредиту за власного волевиявлення відповідача, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті товариства. Вказує, що відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит в розмірі 5400\~грн. 00 коп., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Також, як вказує позивач, що 27 листопада 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем було укладено Договір факторингу № 27.11/24-Ф, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» права грошової вимоги за Кредитним договором № 7754164, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . Разом з тим, після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором, [PERSON] не виконала свого обов`язку з повернення наданого їй кредиту в строк, передбачений Кредитним договором. Станом на день звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем становить 22718 грн. 00\~коп., а тому позивач просить суд стягнути з\~відповідача на свою користь заборгованість за вказаним договором. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача у позові просив проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явилася. Представник відповідача [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, у поданому відзиві на позов просила проводити розгляд справи без її та відповідача участі та вказала, що позовні вимоги визнає частково, в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками. Також зазначила, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 6000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу не є співмірною до обсягу та складності справи. При прийнятті рішення просила врахувати стан здоров`я відповідача та те, що [PERSON] є інвалідом ІІІ групи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 03 квітня 2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було\~\~укладено Договір про надання споживчого кредиту № 7754164 за умовами якого кредитодавець зобов`язався на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.4 Договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.3 Договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 Договору термін. Вказаний договір укладений сторонами в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток. Процес оформлення кредитного договору між ТОВ «Авентус Україна» і\~ [PERSON] \~\~відображено у Паспорті споживчого кредиту (а.с. 22-37). Згідно із п. 1.2.-1.4., 1.5.1., 2.1. Кредитного договору, сума (загальний розмір) наданого\~ [PERSON] \~\~кредиту становить 5400 грн. 00 коп. який надається строком на 360 днів шляхом переказу на картковий рахунок. Стандартна процентна ставка становить 2,20% в день. Відповідно до листа ТОВ «ПЕЙТНЕК» № 20250519-454 від 19 травня 2025 року, на платіжну картку клієнта від ТОВ «Авентус Україна» 03 квітня 2024 року о 14 год. 18 хв. було успішно перераховано кошти в сумі 5400 грн. 00 коп. (а.с. 55). До позовної заяви позивачем приєднано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, як Додаток № 1 до Кредитного договору та Паспорт споживчого кредиту. Вказані документи підписані відповідачем електронним підписом - одноразовим ідентифікатором і в цих документах містяться відомості про тип кредиту, суму кредиту, строк надання кредиту та спосіб надання кредиту, розмір процентної ставки та комісії, порядок користування та повернення кредиту, відповідальність за порушення умов кредитного договору. 27 листопада 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу № 27.11/24-Ф відповідно до якого, ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» права грошової вимоги за Договором № 7754164, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] (а.с. 45-53). Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № 7754164, загальна сума заборгованості відповідача становить 22718 грн. 00 коп., яка складається із: 5400 грн. 00 коп. - тіло кредиту, 12474 грн. 00 коп. - нараховані відсотки, 4844 грн. 00 коп. штраф (а.с. 64-74). Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України,\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За висновками Верховного Суду\~у складі\~колегії суддів\~Першої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду у постанові від 09.09.2020 року у справі №\~732/670/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1, ч. 3 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2\~ст.\~1056-1\~ЦК України\~передбачено,\~що розмір\~процентів,\~тип процентної\~ставки (фіксована\~або змінювана)\~та порядок\~їх сплати\~за кредитним\~договором визначаються\~в договорі\~залежно від\~кредитного ризику,\~наданого забезпечення,\~попиту і\~пропозицій,\~які склалися\~на кредитному\~ринку,\~строку користування\~кредитом,\~розміру облікової\~ставки та\~інших факторів\~на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України,\~кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі ст. 514\~ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (частина третя\~статті 656 ЦК України); дарування (частина друга\~статті 718 ЦК України); факторингу (глава 73 ЦК України). Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», в силу укладеного договору факторингу, набуло право вимоги до боржника [PERSON] про стягнення заборгованості, яка виникла\~за кредитним договором № 7754164. Відповідач з\~власної волі\~уклав договір\~позики на\~визначених умовах\~кредитування,\~в тому\~числі з\~нарахуванням відсотків\~за користування\~кредитними коштами,\~а тому,\~звідповідача\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню заборгованість\~за тілом\~кредиту в\~розмірі? 5400 грн. 00 коп., 12474 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками. Щодо вимоги про стягнення пені суд зазначає наступне. Звертаючись до суду з позовом, представник позивача просить стягнути з відповідача 4844 грн. 00 коп. заборгованості за пенею. Однак, положення п. 18\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі викладеного відсутні підстави для стягнення з відповідача 4844 грн. 00\~коп. пені, оскільки така нарахована позивачем у період дії в Україні воєнного стану. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Матеріали справи містять розрахунки заборгованості за договором, а також підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів у загальній сумі 5400 грн. 00 коп. Доказів погашення заборгованості відповідачем суду не надано, а відтак суд вважає доведеною наявність заборгованості відповідача перед позивачем, у зв`язку із чим відповідно до вимог наведеного чинного законодавства ТОВ «Діджи Фінанс» вправі ставити вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог ТОВ «Діджи Фінанс» в частині стягнення з відповідача на його користь заборгованості за тілом\~кредиту в\~розмірі? 5400 грн. 00 коп. та 12474 грн. 00 коп. заборгованості за відсотками. Щодо вирішення питання про судові витрати та витрати пов`язані із правничою допомогою, суд виходить з наступного. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422 грн. 40 коп. (а.с. 1). У зв`язку із тим, що позов задоволено частково 78,68%, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути 1905 грн. 94 коп. сплаченого судового збору. Разом з тим, відповідно ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 01 січня 2025 року між позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Білецьким Б.М. було укладено договір про надання правової допомоги, а також укладено додаткову угоду від 02 квітня 2025 року (а.с. 40-44, 54). За положеннями ст. ст. 133, 137 ЦПК України, учасник справи має право на відшкодування лише професійної правової допомоги наданої адвокатом. Згідно із нормами\~ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~ видами адвокатської діяльності є, серед іншого, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності фізичних осіб, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;\~\~представництво інтересів фізичних осіб у судах під час здійснення цивільного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №\~826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19). Згідно із актом № 7754164 про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 31 березня 2025\~року, детального опису робіт виконаних адвокатом Білецьким\~Б.М., розмір витрат на правову допомогу складає 6000 грн. 00 коп. (а.с. 17, 21). Адвокат Білецький Б.М. діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №\~5618/10 (а.с. 75-76). Позов ТОВ «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості було заявлено на суму 22718 грн. 00 коп., проте позовні вимоги задоволено частково на суму 17874 грн. 00\~коп., тобто на 78,68%. Тож, враховуючи вищевикладене, у відповідності до п. 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України суд, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягує з відповідача на користь позивача ТОВ «Діджи Фінанс» понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4720 грн. 66 коп., виходячи з розрахунку: (17874 грн. 00 коп. (розмір задоволеного позову) х 6000 грн. 00 коп. (розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу) : 22718 грн. 00 коп. (сума пред`явленого позову)). На підставі викладеного та

Outcome: partial