Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

03 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Деснянського районного суду м. Чернігова звернулася [PERSON] , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просить суд встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , яка померла [INFO] , місце смерті: с. Софіївський м. Хрустальний (раніше Красний Луч) Луганської області, допустити негайне виконання рішення у справі та звернути судове рішення до виконання. В обґрунтування своїх вимог заявниця вказує, що вона є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] , місце смерті: с. Софіївський м. Хрустальний (раніше Красний Луч) Луганської області. Отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті. Заявниця зазначає, що встановлення факту смерті необхідно для реєстрації факту смерті своєї матері та отримання свідоцтва про смерть державного зразка відповідно до чинного законодавства України, а також для подальших дій щодо спадкування. Ухвалою суду від 04.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження. В судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з`явилися. Неявка учасників не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що вимоги заявника, викладені в заяві, підлягають задоволенню, з огляду на наступне. [PERSON] , народилася [INFO] у м. Чернігові, є громадянкою України, що підтверджується копіями паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с. 11). Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого Краснолуцьким міськвиконкомом Ворошиловградської області, [PERSON] народилася [INFO] , її матір`ю є [PERSON] (а.с. 6, 7). Факт спорідненості заявника з [PERSON] також підтверджується копією паспорта заявниці (а.с. 3,4) та свідоцтва про її одруження (а.с. 7), у яких вказані відомості про дату її народження. Згідно з копією довідки про смерть № С-05836 від 08.07.2025 та копії свідоцтва про смерть від 08.07.2025, виданих органом, який знаходиться на непідконтрольній території України, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в смт. Софіївський «Луганської Народної Республіки» (а.с. 10, 12). Факт поховання підтверджується свідоцтвом про поховання № 227 виданим Муніципальний унітарним підприємством м. Красний Луч (а.с. 13). Згідно з ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті здійснюється органом ДРАЦС на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я чи судово-медичною установою, або на підставі рішення суду, яким встановлено факт смерті особи у певний час чи її оголошено померлою. Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Указана норма Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» щодо недійсності документів, виданих окупаційними органами, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи, не означають, що на їх підставі органи державної реєстрації актів цивільного стану можуть здійснити державну реєстрацію смерті особи. Вказані зміни фактично дозволяють суду брати до уваги та оцінювати разом з іншими доказами видані окупаційною владою документи про смерть особи при вирішенні питання про встановлення факту смерті особи на підставі таких документів, з метою подальшого внесення актового запису про смерть особи на підставі відповідного судового рішення. Суд зазначає, що на час смерті [PERSON] смт. Софіївський м. Хрустальний Луганської області входить у перелік тимчасово окупованих територій, який затверджено Указом Президента України від 7 лютого 2019 року № 32/2019 та на даний час факт тимчасової окупації цієї частини України є загальновідомим фактом, який, згідно ч. 3 ст. 82 ЦПК України, не потребує доказування. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Отже документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України беруться до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку. Враховуючи вищевикладене, а також значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що надана в якості доказу копія свідоцтва про смерть, хоча і не є документом встановленої законодавством України форми про смерть, водночас вважається доказом, який достовірно свідчить про смерть особи у певний час і, у певному місці та за певних обставин. Заявник у своїй заяві обгрунтував мотиви звернення до суду, вказавши що встановлення факту смерті матері має юридичне значення для здійснення на підставі судового рішення реєстрації смерті, отримання свідоцтва про смерть, а також подальших дій щодо спадкування. Отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, а тому у заявника відсутня можливість отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті. Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів, що закріплено ч. 2 ст. 319 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved