Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

30 травня 2025 року засобами електронного зв`язку до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. На обґрунтування заявлених позовних вимог посилаються на те, що між відповідачкою по справі [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН» було укладено два Кредитних договори, а саме: Договір №100032401 від 30 серпня 2021 року та Договір №4800998 від 27 серпня 2021 року. Вказані Договори було підписані, шляхом використання електронного підпису позичальниці, який був відтворений шляхом використання відповідного одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. За умовами вищевказаних Договорів кредитодавець зобов`язався передати позичальниці (відповідачці) у власність кошти у встановлені Договорами строки, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальниці, а остання у свою чергу зобов`язалася повернути кредитодавцю таку ж суму коштів у день закінчення строку кредиту або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики, інші платежі, можливі штрафні санкції, у відповідності до Графіку сплати кредитних коштів. Також, сторонами Договору обумовлені положення щодо можливості пролонгації строку кредитування. При цьому кредитодавець свої зобов`язання за договорами виконав у повному обсязі, надавши відповідачці у розпорядження кошти на умовах, передбачених відповідними Договорами. У подальшому, первісним кредитодавцем ТОВ «МІЛОАН» було переуступлено відповідне право вимоги щодо вказаних Кредитних договорів, яке в кінцевому було набуте позивачем ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», як правонаступником, у тому числі і щодо відповідачки [PERSON] : за Договором №100032401 від 30 серпня 2021 року у загальному розмірі - 28 160 грн, з яких: 4 000 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 23 000 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1 160 грн - заборгованість за комісією; та за Договором №4800998 від 27 серпня 2021 року у загальному розмірі - 8 398,28 грн, з яких: 3 004 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 4 234,28 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1 160 грн - заборгованість за комісією. Усупереч умовам вказаного Договорів [PERSON] не виконала взятих на себе боргових зобов`язань, оскільки у повному обсязі погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», ні на рахунки попереднього кредитора ТОВ «МІЛОАН», так і не здійснила. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути на свою користь з відповідачки [PERSON] відповідну заборгованість у загальному розмірі - 36 558,28 грн. Також, позивач наполягає на розподілі понесених ними судових витрат, у виді сплаченого судового збору у сумі - 2 422,40 грн та витрат на правовому допомогу у сумі - 13 000 грн. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 03 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 30 червня 2025 року. 13 червня 2025 року відповідачка [PERSON] , використовуючи засоби поштового зв`язку, звернулася до суду із відзивом на позовну заяву (а.с. 96-98). Відповідно до змісту якого, відповідачка просить суд: ухвалити рішення, яким застосувати строк позовної давності та відмовити ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» у задоволенні позову; ухвалити рішення, яким у випадку неврахування попередньої вимоги - зменшити розмір заявлених до стягнення нарахувань та визнати їх частково безпідставними; відмовити у стягненні коштів в рахунок відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 13 000 грн, з підстав їх необґрунтованості та не розумності вартості. Обґрунтовує свою позицію тим, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із вказаним позовом, адже до матеріалів справи не додано будь-яких клопотань на підтвердження об`єктивних причин такого пропуску. Також, вважає, що нараховані позивачем відсотки за кредитами є безпідставними та такими, що не відповідають принципам добросовісності та розумності. 20 червня 2025 року представник позивача Сердійчук Я.Я., використовуючи засоби електронного зв`язку, звернулася до суду із відповіддю на відзив (а.с. 102-106), відповідно до змісту якої заявлені позивачем вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Вважає відзив відповідача безпідставним та необґрунтованим. Наголошує, що порядок укладення відповідачкою [PERSON] з первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» Договорів кредиту було здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства. Нарахування відсотків здійснювалося у межах строку та розміру відсотків обумовлених положеннями вищевказаних договорів. У частині твердження сторони відповідача щодо пропуску строку позовної давності для звернення до суду із вказаним позовом категорично заперечила, адже на період карантину та воєнного стану такий строк був зупинений, а тому не може вважатися пропущеним. 30 червня 2025 року відповідачка [PERSON] звернулася до суду із запереченням (а.с. 109-110), згідно з яким заявлену нею позицію раніше підтримала та повторно наголосила на пропуску позивачем строк позовної давності для звернення до суду із вказаним позовом. З підстав заявленого відповідачкою [PERSON] відповідного клопотання, судовий розгляд справи призначений на 30 червня 2025 року, було відкладено на 11 липня 2025 року. 03 липня 2025 року представник позивача Сердійчук Я.Я. , використовуючи засоби електронного зв`язку, звернулася до суду із додатковими поясненнями (а.с. 123-126), суть яких зводиться до того, що фактично розрахунок, заявлений у межах вказаного позову, відповідачкою не спростований. Контррозрахунок відповідачем не виготовлявся. У зв`язку з цим, позиція відповідачки в частині неправомірного нарахування відсотків є голослівним. У частині твердження сторони відповідача щодо пропуску строку позовної давності для звернення до суду із вказаним позовом категорично заперечила, повторно наголосивши, що на період карантину та воєнного стану такий строк був зупинений, а тому не може вважатися пропущеним. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 08 липня 2025 року задоволено клопотання представника позивача Німченко А.Р. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 07 липня 2025 року відповідачка [PERSON] звернулася до суду із відповіддю на додаткові пояснення, зміст яких є тотожним поданим нею раніше заявам по суті справи (а.с. 109-110). 10 липня 2025 року представник позивача Сердійчук Я.Я., використовуючи засоби електронного зв`язку, звернулася до суду із письмовими поясненнями разом із клопотанням про витребування доказів по справі (а.с. 137 - 140, 142-145). 11 липня 2025 року задоволено клопотання про витребування доказів (а.с. 148). 11 липня 2025 року відповідач подала додаткові письмові пояснення (а.с. 158-159) в яких вкотре наголосила на відсутності доказів на укладання договору, факту отримання грошових коштів, під ставності заявленої суми. 17 липня 2025 року представник позивача подав письмові пояснення щодо продовження строків позовної давності, електронної форми укладення договорів, отримання коштів, застосування умов договору (а.с. 161-168). 19 серпня 2025 року на виконання ухвали суду з АТ «Ощадбанк» надіслано виписку про рух грошових коштів, додатково повідомлено, що номер телефону, який міститься в анкетних даних [PERSON] є фінансовим номером (а.с. 177-178). Позивач ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» явку свого представника у судове засідання 29 серпня 2025 не забезпечили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с. 94-95). Подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, при цьому про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином (а.с. 149). Клопотань про відкладення не подавала. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити, з таких підстав. Судом встановлено, що 26 серпня 2021 року, використовуючи електронний ресурс - інтернет сайт «miloan.ua», [PERSON] звернулася до ТОВ «МІЛОАН» із Анкетою-заявою на кредит №4800998, надавши належні їй персональні дані для можливості її ідентифікації, де також повідомила бажаний розмір суми кредиту, строк кредитування та вартість за отримані послуги кредитування. Крім того, зазначена анкета містить хронологію процесу її оформлення та розгляду, з посиланням на назву конкретного етапу та відповідного часового проміжку (а.с. 40). За результатами розгляду вказаного звернення, 27 серпня 2021 року між кредитодавцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», і особі генерального директора Вініченка О.В., та позичальником - [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №4800998 (а.с. 34-38), згідно з яким кредитодавець зобов`язався на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3.- 1.4. Договору - 15 днів з 27 серпня 2021 року по 11 вересня 2021 року, надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 1.2. Договору - 4 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків працівника (п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4. Договору №4800998). Загальні витрати позичальника за кредитом, що включать загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2 960 грн в грошовому виразі та 71,345,146.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 6 960 грн. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишається не змінним та що кредитодавець і позичальник виконують свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний п. 1.4. Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань (п. 1.5. Договору №4800998). Комісія за надання кредиту: 1 160 грн, яка нараховується за ставкою 29.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1. Договору №4800998). Проценти за користування кредитом: 1 800 грн, які нараховуються за ставкою 3 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2. Договору №4800998). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6. Договору №4800998). Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. 2.2,.2.3 цього Договору (п. 1.7. Договору №4800998). Пунктом 2.3. Договору передбачена пролонгація строку кредитування. Відповідно до п. 2.3.1.2. збільшення (продовження) строку кредитування загалом не може перевищувати 60 днів. Вказаний Договір був підписаний, шляхом використання відповідачкою [PERSON] електронного підпису одноразовим ідентифікатором «U94976», який було направлено позичальниці 27 серпня 2021 року на номер телефону [NUMBER] , що підтверджується копією довідки про ідентифікацію, виданою представником ТОВ «МІЛОАН» Вініченком О.В. (а.с. 48). Аналогічним чином відповідачкою також було підписано Графік платежів за Договором про споживчий кредит №4800998 від 27 серпня 2021 року (Додаток №1) (а.с. 38 зворот) та Паспорт споживчого кредиту №4800998 (Додаток №2) (а.с. 39), які містять тотожні Договору положення. Також, стороною позивача долучено до матеріалів справи копію Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МІЛОАН» в редакції від 13 липня 2021 року (а.с. 41-45). Як вбачається із копії довідки, виданої 23 січня 2025 року директором ТОВ «ФК ЕЛАЄНС» (а.с. 48 зворот), було успішно виконано наступну фінансову операцію: номер в системі FONDY: 437755200; номер операції: а390аe64-d3d8-4110-ae5e-fba96da91e07_637656577417075712; дата проведення платежу: 27.08.2021; призначення платежу: Кошти згідно договору 4800998; сума платежу: 4000.00; валюта платежу: UAH; платіжний метод: карта MASTERCARD; статус платежу: approved; номер карти: [NUMBER] ; банк картки отримувача: OSCHADBANK. Виписка про рух коштів на рахунку [PERSON] в АТ «Ощадбанк» містить посилання на зарахування кредитних коштів (а.с. 178). У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за вказаним Договором про споживчий кредит №4800998 виконало у повному обсязі надавши відповідачці у розпорядження обумовлені Договором кредитні кошти. Крім того, аналогічним чином 30 серпня 2021 року, використовуючи електронний ресурс - інтернет сайт «tengo.ua», [PERSON] звернулася до ТОВ «МІЛОАН» із Анкетою-заявою на кредит №100032401, надавши належні їй персональні дані для можливості її ідентифікації, де також повідомила бажаний розмір суми кредиту, строк кредитування та вартість за отримані послуги кредитування. Крім того, зазначена анкета містить хронологію процесу її оформлення та розгляду, з посиланням на назву конкретного етапу та відповідного часового проміжку (а.с. 33). За результатами розгляду вказаного звернення, 30 серпня 2021 року між кредитодавцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», і особі генерального директора Вініченка О.В., та позичальником - [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №100032401 (а.с. 27-31), згідно з яким кредитодавець зобов`язався на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3.- 1.4. Договору - 15 днів з 30 серпня 2021 року по 14 вересня 2021 року, надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 1.2. Договору - 4 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків працівника (п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4. Договору №100032401). Загальні витрати позичальника за кредитом, що включать загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2 960 грн в грошовому виразі та 71,345,146.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 6 960 грн. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишається не змінним та що кредитодавець і позичальник виконують свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний п. 1.4. Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань (п. 1.5. Договору №100032401). Комісія за надання кредиту: 1 160 грн, яка нараховується за ставкою 29.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1. Договору №100032401). Проценти за користування кредитом: 1 800 грн, які нараховуються за ставкою 3 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2. Договору №100032401). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6. Договору №100032401). Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. 2.2,.2.3 цього Договору (п. 1.7. Договору №100032401). Пунктом 2.3. Договору передбачена пролонгація строку кредитування. Відповідно до п. 2.3.1.2. збільшення (продовження) строку кредитування загалом не може перевищувати 60 днів. Вказаний Договір був підписаний, шляхом використання відповідачкою [PERSON] електронного підпису одноразовим ідентифікатором «W36321», який було направлено позичальниці 30 серпня 2021 року на номер телефону [NUMBER] , що підтверджується копією довідки про ідентифікацію, виданою представником ТОВ «МІЛОАН» Вініченком О.В. (а.с. 46). Аналогічним чином відповідачкою також було підписано Графік платежів за Договором про споживчий кредит №100032401 від 30 серпня 2021 року (Додаток №1) (а.с. 31 зворот) та Паспорт споживчого кредиту №100032401 (Додаток №2) (а.с. 32), які містять тотожні Договору положення. Як вбачається із копії довідки, виданої 24 січня 2025 року директором ТОВ «ФК ЕЛАЄНС» (а.с. 46 зворот), було успішно виконано наступну фінансову операцію: номер в системі FONDY: 438960093; номер операції: 3е7f8b25-d10e-4c11-b680-538004f35956_637659556077322924; дата проведення платежу: 30.08.2021; призначення платежу: Кошти згідно договору 100032401; сума платежу: 4000.00; валюта платежу: UAH; платіжний метод: карта MASTERCARD; статус платежу: approved; номер карти: [NUMBER] ; банк картки отримувача: OSCHADBANK. Виписка про рух коштів на рахунку [PERSON] в АТ «Ощадбанк» містить посилання на зарахування кредитних коштів (а.с. 178). У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за вказаним Договором про споживчий кредит №100032401 виконало у повному обсязі надавши відповідачці у розпорядження обумовлені Договором кредитні кошти. Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначених Договорів між його сторонами в електронній формі, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідачка [PERSON] ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційних системах суб`єкта електронної комерції; надала відповідні дані для заповнення формуляра заяви (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, данні паспорту та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію» погодилася із запропонованими умовами договорів та підписала їх. Факт підписання сторонами зазначених Договорів не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між [PERSON] та кредитодавцем виникли договірні відносини, оскільки між ними були укладені відповідні Договори кредитування. На переконання суду, вказані правочини є правомірними, адже в розумінні ст. 204 ЦК України їх недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даних Договорів недійсними у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено. З метою підтвердження наявності у позивача в межах вищевказаних Договорів кредитування відповідного права вимоги до позичальника - відповідача по справі [PERSON] , до матеріалів справи додано наступні документи. У частині Договору про споживчий кредит Договору №100032401 від 30 серпня 2021 року. Відповідно до договору факторингу №30-11-65 від 30 листопада 2021 року (а.с. 55-56), укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», Клієнт (ТОВ «МІЛОАН») відступив Фактору (ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») права вимоги, зазначені у Реєстрі боржників (а.с. 58-59). Сплата ціни договору підтверджується копією платіжного доручення №308250004 від 03 грудня 2021 року (а.с. 57). Акт приймання-передавання Реєстру боржників за договором факторингу №30-11-65 від 30 листопада 2021 року підписано 03 грудня 2021 року (а.с. 57 зворот). У Реєстрі боржників під номером 379 вказана [PERSON] , Кредитний договір №100032401, заборгованість - 10 960 грн, з яких: 4 000 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 5 800 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 1 160 грн - заборгованість по комісії (а.с. 69). 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 (а.с. 70-72), за яким ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступив на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги зазначені у Реєстрі боржників (а.с. 74-75). Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором №10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10 січня 2023 року підписано 10 січня 2023 року (а.с. 72 зворот). У Реєстрі боржників під номером 47112 вказана [PERSON] , договір №100032401 від 30 серпня 2021 року, заборгованість - 28 160 грн, з яких: 4 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 23 000 грн - заборгованість за відсотками, 1 160 - заборгованість за комісіями (а.с. 16). 18 лютого 2025 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №18-02/2025 (а.с. 8-9, за яким право вимоги зазначені у Реєстрі боржників (а.с. 12 зворот - 15), були відступлені ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС». Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором №18-02/2025 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 18 лютого 2025 року підписано 18 лютого 2025 року (а.с. 12 зворот). У Реєстрі боржників під номером 3269 вказана [PERSON] , договір №100032401, заборгованість - 28 160 грн, з яких: 4 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 23 000 грн - заборгованість за відсотками, 1 160 - заборгованість за комісіями (а.с. 17). У частині Договору про споживчий кредит №4800998 від 27 серпня 2021 року. 26 липня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН», як клієнтом, та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», як фактором, було укладено Договір факторингу №26-07/2024 (а.с. 60-62), відповідно до умов якого клієнт - первісний кредитор відступає за плату своє право грошової вимоги до боржників строк виконання зобов`язань за якою настав, або яке виникне у майбутньому, а фактор, здійснивши фінансування у порядку, передбаченому цим договором, приймає право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між клієнтом і боржником (п. 2.1. Договору факторингу). Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників для друку згідно Додатку №4, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників для друку підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (п. 6.1.3. Договору факторингу). 3 моменту переходу до Фактора Права вимоги, відповідно до умов п.б.1 цього Договору, всі гарантії, надані Боржниками щодо погашення їх грошових зобов?язань перед Клієнтом (у разі наявності), стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору (п. 6.2. Договору факторингу). Сторони домовились про розмір Фінансування за цим Договором згідно Реєстру Боржників. Фактор здійснює оплату розміру Фінансування на користь Клієнта шляхом одноразового перерахування грошових коштів протягом 3 (трьох) робочих днів з дати підписання цього Договору на поточний рахунок Клієнта за реквізитами вказаними в розділі 16 цього Договору (п. 7.1. Договору факторингу). Днем здійснення оплати Фінансування вважається день надходження грошових коштів у повному обсязі на поточний рахунок Клієнта, вказаний в розділі 16 цього Договору (п. 7.2. Договору факторингу). Факт виконання зазначених умов та здійснення оплати доводиться відповідною копією платіжної інструкції №448090005 від 26 липня 2024 року (а.с. 66). Згідно Акту приймання-передачі Реєстру боржників до Договору факторингу №26-07/2024 від 26 липня 2024 року, ТОВ «МІЛОАН» передало ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» Реєстр боржників кредитора на 432 сторінках, кількість боржників за реєстром становить 21 979 (а.с. 65 зворот). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №25-07/2024 від 25 липня 2024 року (а.с. 66 зворот - 67) позивач набув право грошової вимоги до боржників, до переліку яких також входить і відповідачка - [PERSON] (порядковий №20025) за Договором №4800998 щодо заборгованості у загальні сумі - 8 398,28 грн, з яких: 3 004 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 4 234,28 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1 160 грн - заборгованість за комісіями (а.с. 18). Суд бере до уваги, що доказів на підтвердження того, що вищевказані Договори факторингу та відступлення прав вимоги, укладені між первісними кредитодавцем відповідача, їх правонаступниками та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», скасовані, відповідачем не надано. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України). Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем ТОВ ««ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права грошової вимоги до [PERSON] за: Договором про споживчий кредит №100032401 від 30 серпня 2021 року та Договором про споживчий кредит №4800998 від 27 серпня 2021 року, укладеними із ТОВ «МІЛОАН». У частині заявленого позивачем розміру заборгованості за Договорами про споживчий кредит, суд приходить до наступного. Відносно Договору про споживчий кредит Договору №100032401 від 30 серпня 2021 року. Згідно з виконаним первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» розрахунком непогашена заборгованість відповідачки [PERSON] за Договором №100032401 від 30 серпня 2021 року станом на 13 листопада 2021 року, яка нарахована за період з 30 серпня 2021 року по 13 листопада 2021 року, становить 10 960 грн, з яких: 4 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5 800 грн - заборгованість за відсотками, 1 160 - заборгованість за комісією (а.с. 47). Відповідно до розрахунку, виконаного проміжним кредитором ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», непогашена заборгованість відповідачки [PERSON] за Договором №100032401 від 30 серпня 2021 року станом на 10 січня 2023 року, становить 28 160 грн, з яких: 4 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5 800 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими ТОВ «МІЛОАН» за період з 30 серпня 2021 року по 13 листопада 2021 року; 17 200 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за період з 30 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року (а.с. 51). Подальший розрахунок, виконаний проміжним кредитором ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та позивачем ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», підтверджує не здійснення подальшого нараховування відповідачці [PERSON] нової заборгованості, сума боргу станом на 18 лютого 2025 року залишилася незмінною - 28 160 грн (а.с. 52, 53). Відносно Договору про споживчий кредит Договору №4800998 від 27 серпня 2021 року. Згідно з виконаним первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» розрахунком непогашена заборгованість відповідачки [PERSON] за Договором №4800998 від 27 серпня 2021 року станом на 08 лютого 2022 року, яка нарахована за період з 27 серпня 2021 року по 08 лютого 2022 року, становить 8 398,28 грн, з яких: 3 004 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4 234,28 грн - заборгованість за відсотками; 1 160 - заборгованість за комісією (а.с. 49-50). Подальший розрахунок, виконаний позивачем ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», підтверджує, що позивач не нараховував відповідачці [PERSON] нової заборгованості, сума боргу станом на 21 травня 2025 року залишилася незмінною (а.с. 54). Аналізуючи вказані розрахунки, суд вважає, що заявлені позивачем суми боргу відповідають положенням п. 2.2.3., п. 2.3.1.2., п. 1.6. та п. 4.2. Договорів про споживчий кредит №100032401 від 30 серпня 2021 року та №4800998 від 27 серпня 2021 року. Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як убачається зі змісту ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою у випадку, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до правого висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після впливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У своєму правовому висновку, викладеному у постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16, Велика Палата Верховного Суду уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Разом з цим, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. При цьому Велика Палата Верховного Суду зауважила, що підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів. В разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem», тобто «слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав». Строк кредитних договорів узгоджений сторонами у відповідних договорах та становив по 15 днів. Договорами була обумовлена можливість автопролонгації строку дії договору, що і мало місце. Додаткових угод про пролонгацію договору позики позивач не укладав ні з первісним кредитором, ні з його правонаступниками. За таких обставин суд констатує, що під процентами за понадстрокове користування позикою позивач має на увазі проценти як міру відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування, тобто проценти, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, про що і вказано у п. 4.2. розділу 4 «Відповідальність сторін» кредитного договору. За таких обставин, оскільки відповідачка допустила порушення зобов`язань, встановлених договорами, власних розрахунків заборгованості за кредитом, а також доказів своєчасного та належного виконання кредитного договору не надала, що має наслідком наявність заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією, то позовні вимоги на загальну суму - 36 558,28 грн підлягають задоволенню. Окрім того, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи сторони відповідача щодо пропуску у межах вказаної справи позивачем строку позовної давності. Так, у відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України). У вказаній справі датами початку перебігу строку позовної давності, навіть не враховуючи імовірні періоди пролонгації, слід вважати - 11 та 14 вересня 2021 року, як крайній термін повернення кредиту. Суд зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. У подальшому дія карантину була подовжена до 30 червня 2023 року. У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у звязку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню. З 24 лютого 2022 року в України діє воєнний стан, підставами якого є Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (з наступними змінами). Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. У зв`язку з цим, враховуючи дату звернення позивача з вказаним позовом - 30 травня 2025 року, та те що Закон України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року, а також введення воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року, позовні вимоги, які пред`явлені у межах зазначеної цивільної справи можуть бути задоволені, адже встановлений законом трьох річний строк для звернення до суду з вказаним позовом, у силу вище вказаних обґрунтувань, позивачем пропущено не було. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн (а.с. 1, 78), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача. Що стосується заявлених вимог щодо розподілу судових витрат в частині наданої сторонам правничої допомоги, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до положень ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 8 ст. 141 ЦПК України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонам доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стороною позивача заявлена вимога про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 13 000 грн. На підтвердження заявлених витрат надані: копія договору №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕНС» з АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с. 22-23), копія прайс-листа з вартістю юридичних послуг (а.с. 23 зворот - 24), копія заявки на надання юридичної допомоги №490 від 01 квітня 2025 року, де перелічено види наданих послуг та вказано їх вартість (надання усної консультації з вивченням документів: 2 години, вартість 1 години - 2 000,00 грн, ціна - 4 000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду: 3 години, вартість 1 години - 3 000,00 грн, ціна - 13 000,00 грн) (а.с. 38); копія витягу з Акта №9 про надання юридичної допомоги від 30 квітня 2025 року, де зазначено вид та вартість юридичних послуг, наданих позивачеві за позовом до [PERSON] (а.с. 26). Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Розподілу підлягають витрати на правничу допомогу адвоката, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року (справа №922/445/19), відповідно до якого витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Слід наголосити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved