Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

Представник ТОВ «Фк Кеш Ту Гоу» (далі позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі відповідач) заборгованості за кредитним договором №110725 від 06.02.2020, у розмірі 10\~400,00 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що 06.02.2020 року між ТОВ «Займер» та відповідачем укладено кредитний договір №110725 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився із усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. 28.10.2021 року між ТОВ «Займер» та позивачем укладено договір факторингу №01-28/10/2021, згідно якого позивач набув право вимоги до відповідача. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 31.01.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 10\~400,00 грн, з яких: 2000,00- прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8400,00 грн прострочена заборгованість за процентами. Оскільки відповідач добровільно не погашає вказану заборгованість за кредитом, що стало приводом для звернення позивача до суду із цим позовом. Крім того, представник позивача просить стягнути із відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10500,00 грн. Ухвалою судді від 16.06.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначене на 28.07.2025 року. У зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, судове засідання відкладено на 01.09.2025 року. У судове засідання представник позивача не з`явився. У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи без його участі, позовні вимоги він підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився. \~ \~ \~ \~ Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 06.02.2020 між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено кредитний договір № 110725. Договір підписано електронним підписом KL9413. Згідно індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №110725 укладеного між ТОВ «Займер» та відповідачем, встановлено, що Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000 грн 00 к. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п.1.1). Пунктом 1.2. встановлено, що кредит надається строком на 30 днів, тобто до 06-03-2020. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Пунктом 1.3. передбачено, що за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Датою укладення цього Договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта (п.1.5.). Умовами п. 3.3.3 кредитного договору передбачено, що клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в Графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту. В додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 110725, сторони погодили графік розрахунків та орієнтовану сукупну вартість кредиту. Відповідно до додатку № 1, строк на який надано кредит 30 днів, сума кредиту становить 2000,00 грн, фіксована процентна ставка за день користування 2%, сума нарахованих процентів за користування кредитом 1200,00 грн. Укладення договору здійснювалося за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, підписано одноразовим ідентифікатором KL9413, який відправлений на номер телефону відповідача [NUMBER] , що вбачається з довідки про ідентифікацію. Згідно з інформаційної довідки від 09.04.2025 року вих. №975/04, ТОВ «Платежі Онлайн» через платіжний сервіс «Platon» було проведено успішну транзакцію №28098-22423-66088 на суму 2000,00 грн о 11:44:05 год 06.02.2020 року на платіжну картку № [NUMBER] . Відповідно до договору факторингу №01-28/10/2021 від 28.10.2021 року ТОВ «Займер» передає позивачу, а позивач приймає право вимоги до відповідача за кредитним договором №110725. З Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року встановлено, що загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №110725 від 06.02.2020 року становить 10\~400,00 грн. Згідно з виписки з особового рахунка за кредитним договором №110725, станом на 13.01.2025 року, заборгованість за кредитним Договором 110725 від 06.02.2020 не погашена. Нарахування відсотків, пені, штрафів ТОВ «Фк Кеш Ту Гоу» не здійснювало. Загальна сума заборгованості за кредитним договором №110725 від 06.02.2020 року за період 06.02.2020 по 13.01.2025 року 10 400,00 грн, з яких: 2000,00 грн прострочене тіло кредиту; 8 400,00 грн прострочені відсотки. Позивач повідомляв відповідача про наявність заборгованості, що підтверджується вимогою про виконання зобов`язань за кредитним договором від 31.01.2025 року. У зв`язку із невиконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до суду. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд встановив, що між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, які регулюються такими нормами законодавства. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. Водночас, згідно ч.1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважається прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~ст. 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1\~ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~1077, ч. 1 ст.\~1084 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Згідно ч. 1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що [PERSON] та первинний кредитор уклали в електронній формі кредитний договір №110725 від 06.02.2020. Договір про надання кредиту відповідає законодавчому визначенню кредитного договору, передбаченому ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З поданих позивачем документів встановлено, що при укладенні кредитного договору первинний кредитор з`ясував особу позичальника, його персональні дані, а саме серію і номер паспорту, місце реєстрації, ідентифікаційний номер, номер оператора стільникового зв`язку. Підстав вважати, що персональні дані [PERSON] були використані первинним кредитором чи іншими особами для укладення кредитного договору від її імені надано не було. На виконання умов договору первинний кредитор здійснив переказ суми кредиту відповідачу. Матеріали справи свідчать, що, оформлюючи відступлення права вимоги, сторони не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов`язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, а тому до позивача перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, новий кредитор, набувши відповідне право вимоги, реалізував його шляхом пред`явлення до позичальника позову про стягнення боргу за кредитними договорами і визначив борг на відповідну дату. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає. Позикодавець ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» відповідно до\~статті 1048 ЦК України\~має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Разом з цим, позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування коштами в розмірі 8400 грн як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Договором № 110725 про надання фінансового кредиту від 06.02.2020р. визначений строк надання кредиту 30, саме протягом цього строку ТОВ «Займер» мало право нараховувати відповідачу передбачені цим договором проценти тривалістю 30 днів, тому заборгованість, яку слід стягнути з відповідача за процентами за означеним договором становить 1 200 грн. (за період з 06.02.2020 по 06.03.2020). Правильність такого висновку підтверджується й додатком №1 до договору № 110725 про надання фінансового кредиту від 06.02.2020р. Доказів про те, що позичальник ініціював продовження строку надання кредиту відповідно до п. 3.3.3 договору, позивачем до матеріалів справи не долучено. Отже, продовження нарахування процентів після закінчення строку кредитного договору є неправомірним. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню 2000,00 грн\~сума позики, та 1200,00 грн\~нараховані відсотки за 30 днів - період кредитування, що разом становить 3200,00 грн. Відповідно суд доходить до висновку про необхідність задоволення позову частково. Судові витрати в цій справі, відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат на професійну правову допомогу. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено в сумі 3200,00 грн (30,77%), з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 745,33 грн (3200 грн / 10400 грн х 2422,40 грн = 745,35 грн). Щодо витрат на професійну правову допомогу, то в позовній заяві позивач просив стягнути такі з відповідача в розмірі 10\~500,00 грн Згідно з ч. 1\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3\~ст.137 ЦПК України). Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10\~500,00 грн представник позивача подав такі докази: договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 року та додаткова угода № 127.12.2024 року до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року; акт про отримання правової допомоги від 21.07.2025 року за виконанні послуги в сумі 10\~500,00 грн. При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу, суд застосовує критерії реальності адвокатських витрат. Як виснував Верховний Суд у справі №756/2114/17 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін\~(додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Верховний Суд зазначає, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17). Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24. Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial