Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

У липні 2025 року до Дарницького районного суду міста Києва звернувся представник позивача - адвокат Гумен Сергій Миколайович - із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. У позові зазначено, що 07 липня 2018 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, представник позивача вказує, що між подружжям протягом тривалого часу склалися непримиренні сімейні розбіжності. Позивач та відповідач уже декілька років фактично не підтримують подружніх відносин, мають різні характери, несумісні погляди на життя та спільне майбутнє. Крім того, зазначається, що протягом останніх двох років сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають наміру відновлювати сімейні відносини або продовжувати спільне сімейне життя. Представник позивача також зазначає, що на момент звернення до суду між сторонами відсутній спір щодо поділу спільного майна подружжя, а питання утримання та забезпечення дітей сторони мають намір вирішувати окремо у разі виникнення відповідних правовідносин. За наведених обставин, на переконання позивача, шлюб між сторонами має формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливими і суперечать інтересам як подружжя, так і дітей. У зв`язку з цим представник позивача просить суд не надавати сторонам строку для примирення та ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Котенко Р. В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 26 серпня 2025 року. У судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 05 серпня 2025 року від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій відповідач також повідомив про визнання позовних вимог. 13 серпня 2025 року від представника позивача до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, у якій зазначено, що сторона позивача підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, надавши їм оцінку окремо та в їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що 07 липня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 449. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу не змінювалося. Представник позивача зазначає, що подальше спільне проживання позивача та відповідача, а також збереження їх сім`ї є неможливими. Зазначені доводи відповідач не заперечує, позовні вимоги визнає. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтями 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалась цим правом та звернулась до суду з відповідним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Беручи до уваги доводи позивача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється, зокрема, внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу у разі встановлення обставин, які свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, які мають істотне значення. За наявності таких обставин справи суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача і відповідача, який також не заперечує проти розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, підстав для надання строку для примирення сторін суд також не вбачає. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Судові витрати відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. При цьому відповідно до частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та частини третьої статті 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до ухвалення рішення судом першої інстанції, відмови позивача від позову або визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні, у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на наведені норми чинного законодавства України та з урахуванням того, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позивачу з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605,60 грн.

Outcome: approved