Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на щодо предмету спору: Військова частина [NUMBER] про усунення від права на отримання частини грошового забезпечення загиблого військовослужбовця відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та члені їх сімей», Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що є матір`ю [PERSON] , який був стрілцем-помічником гранатометника 2 відділення морської піхоти 1 зводу морської піхоти [NUMBER] батальйону морської піхоти військової частини [NUMBER] та загинув [INFO] в с. Кринки, Херсонської області під час захисту Батьківщини від збройного нападу рф. Таким чином у неї виникли право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та члені їх сімей», Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», відповідно до яких сім`ям загиблих, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000,00 грн. яка розподіляється різними частинами на всіх утримувачів, передбачених ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво країні-агресору». В той же час вважає, що [PERSON] , батько [PERSON] , відповідач по справі, має бути позбавлений права на частину одноразової грошової допомоги оскільки шлюб між ними було розірвано коли дитині не виповнилося року, з 1998 року відповідач мав сплачувати аліменти на утримання дитини, однак ухилявся від виконання цього обов`яжу, у зв`язку з чим відносно нього було порушено кримінальне провадження, жодним чином відповідач не приймав участі у вихованні, матеріальному утримуванні дитини, він не спілкувався з ним, не знав, що син змінив прізвище і не приймав участі у церемонії поховання [PERSON] . В судовому засіданні позивача та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник, адвокат Ліпецка В.В. не визнаючи позовні вимоги пояснила, що 18.08.1990 року позивачка та відповідач уклали шлюб в якому [INFO] народився син [PERSON] , який 19 липня 2007 року змінив своє прізвище та ім`я з [PERSON] на [PERSON] . З листопада 2023 року син вважається зниклим безвісті, а відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 429/1 від 10.04.2024 року [PERSON] помер [INFO] в н.п. Кринки Херсонської області. 16 квітня 2024 року Біляївським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складений відповідний актовий запис № 304 про те, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . Таким чином у сторін виникло право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до п.п. 1-3 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця. До членів сімей загиблих (померлих) , крім іншого, належать батьки. Відповідач віднесений до члені сім`ї загиблого [PERSON] , не надав письмової згоди на відмову від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, тому твердження позивачки про те, що відповідач не має права на отримання будь яких виплат є безпідставним. \~ \~ \~ \~ Судом, заслухавши позивачку та її представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, були встановлені такі фактичні обставини справи. 18.08.1990 року позивачка та відповідач уклали шлюб ( копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18.08.1990 року), який був розірваний 28.10.1992 року (свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 28.10.1992 року). (т.1. а.с. 59-60). В шлюбі [INFO] народився син [PERSON] , який 19 липня 2007 року змінив своє прізвище та ім`я з [PERSON] на [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 19.07.2007 року та свідоцтво про зміну імені серії [NUMBER] ). (т.1. а.с. 10-11). [PERSON] був призваний на військову службу за мобілізацією [INFO] 26.09.2022 року та проходив службу га посаді стрілець-помічник гранатометника 2 відділення морської піхоти 1 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти [NUMBER] батальйону морської піхоти військової частини [NUMBER] та безвісті зник 28.11.2023 року під час захисту Батьківщини в зоні виконання бойових завдань поблизу н.п. Кринки Херсонської області. (т. 2 а.с. 63) Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 429/1 від 10.04.2024 року [PERSON] помер [INFO] в н.п. Кринки Херсонської області. (т.2 а.с. 65). 16 квітня 2024 року Біляївським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) складений відповідний актовий запис № 304 про те, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . (т.1. а.с. 18). Таким чином у сторін виникло право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як матері та батькові загиблого військовослужбовця, при цьому мати військовослужбовця [PERSON] , [INFO] що загинув [INFO] , позивачка по справі подаючи позов до суду має на меті позбавити батька, відповідача по справі, права на отримання одноразової грошової допомоги яка виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, оскільки останній неналежно виконував свої батьківські обов`язки. Вирішуючи спірне питання суд виходить з того, що Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Статтею 1-1 Закону № 2011-XII визначено, що законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів. За змістом підпункту 2 пункту 1 статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється, зокрема, на членів сімей військовослужбовців, які загинули. Відповідно до п. 1 ст. 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Статтею 16-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 було затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975). Пунктом 1 Порядку № 975 визначено, що він визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст). Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Згідно з пунктом 5 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця. Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан продовжувався і триває до цього часу. На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», статті 9-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та абзаців другого - восьмого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 28 червня 2023 року № 3161-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168). Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2 Постанови № 168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. Отже, Постанова № 168 є нормативно-правовим актом, який встановлює право на отримання одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, у період дії воєнного стану. Сім`ям загиблих військовослужбовців відповідно до пункту 2 Постанови № 168 виплачується одноразова грошова допомога, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ, зокрема до переліку яких відносяться мати та батько загиблого військовослужбовця. Як встановлено з матеріалів справи, [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю, загиблого [INFO] під час виконання обов`язку по захисту України військовослужбовця [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України ( далі СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як передбачено ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування), а також втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Як встановлено матеріалами справи [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та батьківських прав судом не позбавлявся, а отже на нього не може бути покладена відповідальність, встановлена ч. 1 ст. 166 СК України щодо втрати прав, заснованих на спорідненості з дитиною. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed