Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Савченко Я.В. звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики, посилаючись на те, що 30 січня 2025 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримала в позику у [PERSON] грошові кошти в розмірі 2000 доларів США, та зобов`язалася повернути вказані кошти у строк, визначений сторонами, а саме до 01 червня 2025 року. У зазначений термін відповідачка позичені гроші не повернула. А тому, просить стягнути з відповідачки 2000 доларів США боргу за договором позики від 30 січня 2025 року, а також понесені ним судові витрати на оплату судового збору в розмірі 970 грн та 15000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 19 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачці протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як слідує з поштового повідомлення, наявного в матеріалах справи, відповідачка повідомлення про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додані до такої документи, не отримала, таке повернулося на адресу суду з відміткою причини невручення «Адресат відсутній за вказаною адресою». Що в свою чергу, згідно ст. 128 ЦПК України, дає суду підстави дійти висновку про належне сповіщення відповідача про надходження позову та відкриття провадження у справі, та узгоджується з висновками ВС, викладеними у Постановах ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17). Крім того, з метою недопущення порушення прав та законних інтересів відповідачки, відповідачка по справі 21 липня 2025 року про надходження позову та розгляд справи повідомлена через офіційний веб-сайт Борщівського районного суду. На момент розгляду справи судом відповідачкою відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань подано не було. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, що слідує з письмової розписки (названої сторонами Договір), складеної 30 січня 2025 року та долученої до матеріалів справи, відповідачка [PERSON] отримала від позивача [PERSON] , 2000 доларів США у позику, які зобов`язалась повернути до 01 червня 2025 року. З огляду на що, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачкою склалися договірні правовідносини зі взаємними правами та обов`язками на підставі договору позики. \~ \~ \~ \~Згідно ст.ст.1046-1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як передбачено ст. 545 ЦК України, прийнявши зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за договором позики перед позивачем [PERSON] не виконала і в строк, який зазначений у розписці, борг не повернула, про що свідчить розписка, яка знаходилася у позивача як кредитора. Позивач просить стягнути з відповідача 2000 доларів США боргу за договором позики від 30 січня 2025 року. За змістом ч. 1 ст. 629 ЦК України визначено те, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~ За приписами ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом Зважаючи на вищевикладене, з врахуванням того, що відповідачкою не надано суду доказів виконання в повному обсязі своїх зобов`язань за договором позики, суд вважає, що позивачем підставно заявлено вимоги про стягнення 2000 доларів США за договором позики від 30 січня 2025 року. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. \~ \~ \~ \~У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 970 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 15000 грн. \~ \~ \~ \~Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 15000,00 грн, які підтверджуються: договором про надання правничої допомоги від 12.06.2025; копією платіжного доручення № 2.174844953.1. від 12.06.2025, актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 18.06.2025, копією детального опису робіт (наданих послуг), виконаних виконавцем, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордером на надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~З огляду на умови договору про надання правової допомоги, суд дійшов висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу в сумі 15000,00 гривень є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Клопотання про зменшення судових витрат на правову допомогу не надходило. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки в користь позивача необхідно стягнути судовий збір. На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 310, 612, 1046, 1047 ЦК України та

Outcome: approved