Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

[PERSON] подав до суду зазначений позов. Позов мотивував тим, що 01 квітня 2021 року між ним та [PERSON] укладений спадковий договір. Договором передбачено, що після його смерті, належна йому квартира [ADDRESS] , переходить у власність [PERSON] , за умови виконання ним всіх умов договору. Відповідно до п. 4 Договору за згодою сторін на набувача майна покладаються такі обов`язки: забезпечувати за свій рахунок відчужувача продуктами харчування; надавати побутові та інші послуги; забезпечувати ліками за рецептами лікарів, незалежно від їх вартості; у разі смерті відчужувача поховати його на кладовищі м. Бровари. Зазначив, що взяті на себе зобов`язання відповідач не виконує, а тому він змушений або сам задовольняти свої потреби, або звертатися за допомогою до сусідів. На даний час йому 92 роки, він має низку хвороб, йому тяжко виходити з дому, щоб купувати продукти харчування, ліки. З 28 листопада до 01 грудня 2023 року та з 13 до 19 грудня 2023 року він перебував на стаціонарному лікуванні, за цей час відповідач відвідав його один раз у листопаді, а у грудні не відвідував, ані матеріальної, ані моральної підтримки не надавав. Факт невиконання [PERSON] умов договору підтверджується актом житлово-побутових умов від 22 липня 2024 року. Крім того, даний факт можуть засвідчити також сусіди. Пунктом 8 Договору передбачено, що у разі невиконання набувачем майна розпоряджень відчужувача, спадковий договір може бути розірвано у судовому порядку на вимогу відчужувача. Вважає, що спадковий договір має бути розірвано, оскільки невиконання відповідачем умов договору суттєво порушує його право на достатній життєвий рівень, харчування, право на власність, яка за умовами спадкового договору перейде до особи, яка не виконувала його умов, покинула його на призволяще. Крім того, невиконання умов договору принижує його гідність та позбавляє можливості отримати необхідне медичне забезпечення. На підставі викладеного просив суд розірвати спадковий договір від 01 квітня 2021 року, укладений між ним та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Саверою Л.Л., який зареєстрований у реєстрі за № 174. Ухвалою суду від 09 серпня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Відповідач подав відзив у якому зазначив, що [PERSON] є дядьком його матері [PERSON] . Дійсно, 01 квітня 2021 року між ним та [PERSON] укладений спадковий договір. Вважає, що свої обов`язки набувача майна він виконував належним чином: забезпечував відчужувача, за власний рахунок, продуктами харчування та особистої гігієни, сплачував за його вказівкою комунальні послуги, неодноразово на власному автомобілі відвозив його до Броварської багатопрофільної клінічної лікарні та до приватних медичних закладів. Після чергового відвідування Броварської багатопрофільної клінічної лікарні, [PERSON] повідомив його, що не бажає більше відвідувати лікарів у державній лікарні через постійні черги та просив записати його на прийом у приватній лікарні. Він декілька разів записував [PERSON] на прийом у приватну лікарню, проте, скасовував прийом, у зв`язку з його поганим почуттям. У кінці жовтня 2023 року позивач звернувся до нього з вимогою виконання пункту 4 спадкового договору, а саме про забезпечення його згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості. 01 листопада 2023 року він прийшов до позивача з метою надання йому побутових послуг, той повідомив його, що придбав необхідні йому ліки, гроші позичив у сусідів, та запропонував йому відшкодувати їх вартість. На його прохання показати рецепт, він зазначив, що рецепт лікаря відсутній, а інформацію про властивості ліків він дізнався з реклами по телебаченню. Згодом він дізнався, що препарат, який просив його купити позивач Biogen Sav компанія виробник Miolon Parma, не є лікарським засобом, а є біоактивною добавкою. Коли у листопаді грудні 2023 року позивач потрапив до лікарні, він його навідував, забезпечував всім необхідним. Після 12 грудня 2023 року позивач перестав з ним спілкуватися, пускати його до квартири, чим створив умови, які унеможливлюють виконання ним обов`язків за спадковим договором. Крім того, зазначив, що [PERSON] неодноразово укладав угоди щодо квартири [ADDRESS] , зокрема і з його братом [PERSON] , які були розірвані у досудовому порядку. До відзиву [PERSON] надав флеш-накопичувач та зазначив, що електронні файли розміщені на ньому підтверджують його заперечення щодо позову [PERSON] . На підставі викладеного просив суд відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 29 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків. Наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2025 року № 5с-к прізвище судді « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням шлюбу. Розгляд справи відкладався неодноразово з різних підстав. У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Скопич М.С. підтримують позовні вимоги. Позивач пояснив, що відповідач є його племінником, спочатку їх відносини складались добре, а згодом він перестав виконувати умови договору, що порушує його права на достатній життєвий рівень. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, суд бере до уваги заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач, його представник проти позову заперечували, вважають позов необґрунтованим.Відповідач зазначив, що належним чином виконував обов`язки за договором. Вважає, що вимоги позивача щодо придбання препарату «Biogen Sav», який є біологічною добавкою правомірно ним відхилені, та суперечать умовам договору. На разі він не може виконувати обов`язки набувача майна через те, що позивач не бажає із ним спілкуватись. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд, заслухавши позивача, його представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що 01 квітня 2021 року [PERSON] (відчужувач) та [PERSON] (набувач майна) уклали спадковий договір, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Саверою Л.Л., зареєстрований в реєстрі за № 174. Відповідно до п. 1 договору [PERSON] передає після його смерті у власність [PERSON] належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] , квартира однокімнатна, загальною площею 30,1 кв. м, житловою площею 17,1 кв. м. Пунктом 4 договору передбачено, що за згодою сторін на набувача майна покладаються такі обов`язки: забезпечувати за свій рахунок відчужувача продуктами харчування; надавати побутові та інші послуги; забезпечення згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості; у разі смерті відчужувача, поховати його на кладовищі м. Бровари, Київської області. Згідно з п. 5 договору право власності на вказаний в договорі об`єкт нерухомості переходить до набувача майна в разі виконання ним всіх умов цього договору та після смерті відчужувача. Відповідно до п. 8 договору у разі невиконання набувачем майна розпоряджень відчужувача, спадковий договір може бути розірвано у судовому порядку на вимогу відчужувача, а також на вимогу набувача майна у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача. Пунктом 12 договору передбачено, що у зв`язку з посвідченням договору, накладається заборона на відчуження зазначеної квартири. З моменту укладання цього договору відчужувач може володіти вказаним об`єктом нерухомості без права розпорядження ним. Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень від 01 квітня 2021 року № 250865902 на підставі спадкового договору приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Саверою Л.Л. зареєстроване обтяження на квартиру [ADDRESS] , номер запису про обтяження 41288711, вид обтяження заборона на нерухоме майно, відомості про суб`єктів обтяження: особа, майно/права якої обтяжуються [PERSON] ; обтяжувач [PERSON] . Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , був госпіталізований та перебував з 28 листопада до 01 грудня 2023 року на стаціонарному лікуванні у кардіолочічному відділенні Броварської багатопрофільної клінічної лікарні. Крім того, з 13 до 19 грудня 2023 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні Броварської багатопрофільної клінічної лікарні. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 27 липня 2024 року, який складений депутатом Броварської міської ради Броварського району Київської області VIII скликання [PERSON] , зі слів заявника [PERSON] , він проживає один за адресою: [ADDRESS] , потребує якісного харчування, постійної допомоги у побуті, забезпечення медичними препаратами. За спадковим договором від 01 квітня 2021 року йому вказані послуги повинен надавати [PERSON] . Зі слів заявника в період з квітня 2021 року до цього часу [PERSON] зобов`язання не виконує, що підтверджують сусіди [PERSON] , [PERSON] . Відповідачем разом із відзивом надано флеш накопичувач на якому містяться світлини із зображенням [PERSON] , копії квитанцій про сплату комунальних послуг, відеофайли на яких [PERSON] прямує із продуктами харчування до квартири [PERSON] та у лікарню. Зазначені електронні докази не засвідчені електронним цифровим підписом відповідача. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] є сусідами [PERSON] . Засвідчили, що [PERSON] останнім часом часто хворіє, обслуговує себе сам, купує продукти харчування, ліки, він неодноразово звертався до них за допомогою у вирішенні побутових питань, також позичав кошти на ліки, продукти харчування. Про укладення спадкового договору їм було не відомо. [PERSON] зазначив, що живе на першому поверсі будинку, постійно перебуває вдома, ніколи не бачив, як відповідач приходив навідувати [PERSON] . Між сторонами виник спір щодо розірвання спадкового договору у зв`язку з невиконанням набувачем майна його умов. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України(далі ЦК України). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Статтею 651 ЦК України визначено, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Статтею 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Враховуючи зазначене, спадковий договір є двостороннім правочином, за концепцією якого набувач зобов`язаний вчинити певні дії за вказівкою відчужувача, взамін чого до нього переходить право власності на майно. Тому коло обов`язків набувача має визначатися вже виходячи не з одностороннього волевиявлення відчужувача, а зі спільної згоди сторін, враховуючи договірний характер правовідносин (див. постанову Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 716/2395/21). Згідно зі статтею 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 зазначено, що відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Для підтвердження наявних правових підстав для розірвання спадкового договору відчужувач повинен надати належні і допустимі докази невиконання набувачем умов спадкового договору (див. постанову Верховного Суду від 28 серпня 2024 року у справі № 643/2791/22). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Враховуючи викладене, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані у справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивачем надані достатні докази на підтвердження того, що відповідачем умови спадкового договору виконувались не належним чином, а з грудня 2023 року і до цього часу, умови договору не виконуються. Суд наголошує, що метою укладення спадкового договору є забезпечення відчужувачу постійної та реальної матеріальної та побутової підтримки за життя в обмін на очікуване майбутнє набуття майна набувачем. На думку суду, тривале невиконання відповідачем, умов договору, зокрема і щодо забезпечення позивача продуктами харчування, за рахунок відповідача, є суттєвим та триваючим порушенням умов договору та суперечить призначенню договору. Крім того, суд зауважує, що умови спадкового договору не передбачають можливості призупинення його виконання у зв`язку з конфліктом між сторонами. Відповідач, як сторона договору, не ініціював питання про перегляд умов договору, матеріальну допомогу на придбання, зокрема продуктів харчування позивачу не пропонував, не вживав будь-яких заходів щодо забезпечення позивача продуктами харчування (замовлення доставки продуктів харчування на адресу позивача чи надання йому сертифікатів на купівлю продуктів харчування), з пропозиціями про припинення договору не звертався, проте, під час судового розгляду підтвердив, що з грудня 2023 року і до цього часу, ним умови договору не виконуються. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. При цьому, відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст. 6 цього Закону, для ідентифікації автора електронного документа має використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з ч.4 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Відповідач подаючи до суду разом з відзивом флеш-накопичувач з електронними доказами, подані файли не підписав електронним цифровим підписом, у зв`язку з чим, зазначені докази не відповідають вимогам ст. 100 ЦПК України та не можуть бути прийнятий судом. Доводи відповідача про те, що [PERSON] неодноразово укладав угоди щодо квартири [ADDRESS] , зокрема і з його братом [PERSON] , які були розірвані у досудовому порядку, не приймаються судом до уваги, оскільки не стосуються предмету даного спору та не підтверджені належними доказами. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що неналежне виконання умов договору зі сторони відповідача є істотним порушенням, зокрема і п. 4.1 спадкового договору та є достатньою підставою для його розірвання, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. [PERSON] за подачу позову сплатив судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 29 липня 2024 року № 4120-7602-8515-9665. Таким чином, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved