Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

10 липня 2025 року засобами електронного зв`язку (система «Електронний суд») в суд надійшла позовна заява ТзОВ «Фінансова компанія «АРАГОН» (надалі - ТзОВ «ФК «АРАГОН»), за підписом представника Юхименка Ю.Ю., до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 39049,56 грн., судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування позову зазначають, що 08 лютого 2022 року між [PERSON] та ТзОВ «ФК «АРАГОН» укладено Кредитний договір № 5963037 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, за умовами якого позичальнику надається у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 2000, 00 грн. строком на 15 днів зі сплатою відсотків від суми кредиту за кожен день користування, починаючи з першого дня надання суми кредиту та до закінчення строку, на який надавався кредит. Зазначають, що ТзОВ «ФК «АРАГОН» умови Кредитного договору виконало повністю та перерахувало [PERSON] грошові кошти в розмірі 2000,00 грн. на банківську карту останньої № [NUMBER] . Натомість відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, внаслідок чого загальна сума заборгованості за кредитом на момент звернення до суду становить 34869,40 грн., а також 3478, 04 грн. інфляційних збитків та 702, 12 грн. три проценти річних від простроченої суми. Зауважують, що строк позовної давності не пропущено, а тому просять стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 34869,40 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 2000, 00 грн. та суми нарахованих відсотків 32869, 40 грн., а також збитки завдані інфляцією у розмірі 3478,04 грн., три проценти річних у розмірі 702,12 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Ухвалою суду від 11.07.2025р. відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом (повідомленням) сторін, надано учасникам справи строк для подачі заяв по суті справи, призначено судове засідання на 06 серпня 2025 року о 09 год. 00 хв., яке неодноразово відкладалося у зв`язку із неявкою відповідача, останній раз на 05 вересня 2025 року о 10 год. 00 хв. В судове засідання представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення такого засідання, що підтверджується матеріалами справи (а.с.63), не з`явився, проте в позовній заяві клопотав про проведення розгляду справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с. 1-4). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча неодноразово повідомлялася про дату, час та місце проведення судового засідання за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] ; жодних заяв чи клопотань в суд не подавала, правом на надання відзиву на позов не скористалася. При цьому, в суд повернулись поштові конверти із судовими повістками у зв`язку із відсутністю адресата (а.с. 54-55, 59-60, 64-65). Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за адресою її реєстрації, що підтверджена матеріалами справи, зокрема, відповіддю № 1559470 від 10.07.2025р. з Єдиного державного демографічного реєстру. (а.с.50), у зв`язку з чим в суд повернулися конверти із викликом на судові засідання, суд вважає відповідача такою, що повідомлена про дату, час та місце судового засідання належним чином. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи і від якої не надійшло ні відзиву на позов, ні клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивача, суд відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що ТзОВ «ФК «АРАГОН» - юридична особа, видом економічної діяльності якої є, зокрема, 64.99 Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у. (основний), 64.92 інші види кредитування, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09.12.2020р. (а.с. 43). 08 лютого 2022 року між ТзОВ «ФК «АРАГОН» та [PERSON] укладено договір № 5963037 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (надалі - Кредитний договір), який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) [NUMBER] (а.с. 6-9). Одноразовий ідентифікатор [NUMBER] направлено Відповідачу на номер мобільного телефону [NUMBER] , вказаний [PERSON] в Заявці/Анкеті на отримання грошових коштів (а.с. 11), та використано Позичальником 08 лютого 2022 року, що підтверджується довідкою щодо ідентифікації Позичальника в системі ТзОВ «ФК «АРАГОН» (а.с. 10). Відповідно до 11.7. розділу 11 Кредитного договору Сторони дійшли згоди, що Договір підписується електронним підписом одноразовим ідентифікатором Кредитодавця і електронним підписом одноразовим ідентифікатором Позичальника, зразком електронного підпису одноразовим ідентифікатором Позичальника є Логін Особистого кабінету та Пароль входу до Особистого кабінету та є чинним з моменту його підписання обома Сторонами. У підпунктах 11.4.5., 11.4.7.,11.4.13. п. 11.4., підпунктах 11.5.1., 11.5.2., 11.5.4. п.11.5. розділу 11 Кредитного договору вказано, що, підписуючи цей договір, Позичальник, засвідчує, що ознайомлений з умовами Договору позики, Договір позики відповідає його намірам та він повністю розуміє предмет і зміст цього Договору; до підписання договору ознайомлений із Правилами надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання кредиту, повний текст яких розміщений на сайті Кредитодавця: https://credit-pro.com.ua; до підписання цього Договору йому надано Паспорт споживчого кредиту відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», а також підтверджує отримав від Кредитодавця до укладення Договору в чіткій та зрозумілій формі інформацію вказану в статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані Кредитодавцем виходячи із обраних Позичальником умов кредитування; інформація надана Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Згідно з п. 2.1. розділу 2 Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит у сумі 2000, 00 грн. (далі - кредит) на засадах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та всі інші платежі на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 3.1, 3.4.-3.6. розділу 3 Кредитного договору кредит надається строком на 15 днів до 23 лютого 2022 року (включно) від дати отримання позичальником кредиту, але не більше 30 днів, на умовах сплати процентів і основної суми кредиту в кінці строку дії кредитного договору. Датою отримання кредиту Позичальником вважається дата зарахування відповідної суми на рахунок платіжної карти Позичальника, зареєстрованої Позичальником у Особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. Датою повернення (погашення) кредиту так само як і датою сплати процентів вважається дата зарахування коштів на рахунок Кредитодавця. У п. 3.3. розділу 3 Кредитного договору вказано, що Кредит надається Позичальнику шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок платіжної карти Позичальника, зареєстрованої Позичальником для цієї цілі у Особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. Як вбачається із довідки-підтвердженням ТзОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів (а.с. 26) в рамках договору про надання фінансових послуг з переказу коштів №ПГ-19 від 01.01.2021р., укладеного між ТзОВ «ФК «АРАГОН» та ТзОВ «Профіт гід» (а.с. 27-32), на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника №302649 08 лютого 2022 року здійснено успішний переказ грошових коштів у розмірі 2000,00 грн. від платника ТзОВ ФК АРАГОН на банківську карту № [NUMBER] , номер транзакції 34433-30137-20254, із призначенням платежу Видача кредиту за договором 5963037. Відповідно до п. 4.1. розділу 4 Кредитного договору нарахування процентної ставки за користування кредитом залежить від фактичного виконання позичальником умов цього договору. Знижена процентна ставка в розмірі 1,49% процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 543,85% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом) застосовується на період строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1. даного Договору, якщо Позичальник здійснить повне погашення кредиту в цей строк надання Кредиту або протягом трьох робочих днів, що слідує за датою, визначеною в п. 3.1. даного Договору. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення, крім випадку передбаченого п. 4.6. цього Договору. У випадку дострокового погашення кредиту, нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, враховуючи день погашення. Знижена процентна ставка скасовується з дати її застосування, у разі якщо до відносин між сторонами застосовується Стандартна процентна ставка. У п. 4.2. розділу 4 Кредитного договору вказано, що стандартна процентна ставка в розмірі 2,3% процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 839,50% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом) застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1. цього Договору, якщо Позичальник не виконав умови, передбачені в п. 4.1. даного Договору. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення. У випадку застосування стандартної процентної ставки, Кредитодавець надає Позичальнику інформацію щодо визначення сукупної вартості кредиту та графіку погашення заборгованості у вигляді оновленого Графіку платежів. При цьому, згідно з підпунктом 11.4.14. розділу 11 Кредитного договору, підписуючи цей договір, Позичальник, засвідчує, що він розуміє, що розмір процентної ставки, встановленої п.п. 4.1., 4.2. даного Договору залежить від умов їх встановлення та є незмінним протягом усього строку дії Договору та не може бути збільшений Кредитодавцю в односторонньому порядку. Позичальник розуміє та надає згоду Кредитодавцю, що використання Стандартної процентної ставки, відповідно до умов п. 4.2. Договору, не є односторонньою зміною процентної ставки Кредитодавцем та не є зміною умов цього Договору та не вимагає Підписання будь-яких додаткових документів. Відповідно до п.4.4. розділу 4 Кредитного договору деталізована інформація щодо визначення сукупної вартості кредиту та графіку погашення заборгованості по Зниженій процентній ставці зазначена у Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору (надалі по тексту -Графік платежів). У Додатку № 1 до договору позики №5963037 від 08.02.2022р. наведена таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за кредитним договором, згідно якої строк кредитування з 08 по 23 лютого 2022 року, сума кредиту 2000, 00 грн., проценти за користування кредитом 447, 00 грн., загальна вартість кредиту 2447,00 грн. (а.с. 9). Згідно з п. 11.8. розділу 11 Кредитного договору строк кредиту, визначений п. 3.1. цього Договору позики, може бути змінений (збільшений), за умови оплати Позичальником процентів, нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом. В такому випадку відповідно до п. 4.3. розділу 4 Кредитного договору, якщо кредит надавався на акційних умовах по ставці 1.49% в день, то у разі пролонгації цього Договору, Позичальник сплачує 1.49% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (543.85% річних), починаючи з другого дня пролонгації, та 1.49% за перший день продовженого строку кредиту. Згідно з п. 4.6. розділу 4 Кредитного договору у випадку повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом протягом трьох календарних днів, після закінчення визначеного пунктом 3.1. цього Договору строку, проценти за користування кредитом не нараховуються протягом вказаних трьох календарних днів, в іншому випадку - проценти за користування кредитом нараховуються відповідно до умов п. 4.2. цього Договору з першого дня прострочення. В будь-якому випадку проценти нараховуються до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань по сплаті заборгованості за цим Договором, проте не більше ніж 100 календарних днів з першого дня прострочення, після чого нарахування процентів може бути припинено Кредитодавцем в односторонньому порядку. Відповідно до п. 3.2. розділу 3, п. 4.7., 4.8. розділу 4 Кредитного договору день виникнення заборгованості починається з наступного дня після настання строку сплати платежу за кредитом та/або нарахованими процентами згідно з умовами цього Договору, крім випадку, передбаченого п. 4.6. цього Договору. Позичальник зобов`язаний погасити повністю суму отриманого кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом в строк, визначений п. 3.1. цього Договору. Відповідно до підпункту 6.2.1. п.6.2. розділу 6 Кредитного договору Кредитодавець має право Вимагати від Позичальника своєчасного повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та належного виконання ним умов цього Договору, а Позичальник згідно з підпунктом 5.2.3., 5.2.4. п. 5.2. розділу 5 Кредитного договору зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитом та забезпечити своєчасне виконання зобов`язання відповідно до умов цього Договору; у випадку прострочення сплати заборгованість за цим Договором сплатити в повному обсязі нараховані проценти та нести відповідальність, передбачену розділом 8 цього Договору за порушення строків повернення кредиту та/або чинним законодавством України. У п. 8.2. розділу 8 Кредитного договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Згідно з підпунктами 6.1.1., 6.1.2. п. 6.1. розділу 6 Кредитного договору Позичальник має право в будь-який час повністю або частково достроково повернути кредит та сплатити проценти за фактичне користування ним без застосування Кредитодавцем штрафних санкцій; звертатися до Кредитодавця з проханням продовжити строк кредиту зазначений в п. 3.1. цього Договору (при цьому укладання додаткового договору не потребується). Крім того, у п. 10.2.-10.4. розділу 10 Кредитного договору Позичальник має право достроково розірвати цей Договір лише за умови дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від даного Договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від даного Договору/Кредиту Позичальник повідомляє Кредитодавця у письмовій формі. Протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від даного Договору Позичальник зобов`язаний повернути Кредитодавцю грошові кошти, одержані згідно з цим договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою в п. 4.2. даного Договору. Сторони домовилися, що відповідно до п. 11.1., 11.2. розділу 11 Кредитного договору цей Договір є чинним з моменту його підписання обома Сторонами, а дія Договору припиняється після закінчення строку, визначеного п. 3.1. цього Договору, або у випадку дострокового розірвання цього Договору в порядку, визначеному п.9.2.цього Договору. При цьому, згідно з п. 11.3. розділу 11 Кредитного договору закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, ке мало місце під час дії договору. На підтвердження заборгованості відповідача ТзОВ «ФК «АРАГОН» надані розрахунки заборгованості за кредитним договором №5963037 від 08.02.2022р. станом на 31 травня 2025 року (а.с. 11-23), з яких вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховувались за 1103 дні: з 25 травня 2022 року по 31 травня 2025 року включно, на суму 2000, 00 грн. в розмірі 1.49% за кожен день користування кредитом, що становить 29, 80 грн. за день. Враховуючи відсутність погашень зі сторони [PERSON] заборгованість за кредитним договором становить 34869,40 грн. та складається із заборгованості по тілу кредиту 2000, 00 грн. та суми нарахованих відсотків 32869, 40 грн. Окрім того, ТзОВ «ФК «АРАГОН» на суму боргу 6830,00 грн. нараховано інфляційні збитки за період з 01 березня 2022 року по 01 квітня 2025 року, що становить 3478,04 грн., та три проценти річних за період з 24 лютого 2022 року по 31 травня 2025 року, що становить 702,12 грн. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України такий правочин може бути визнаний судом недійсним. У п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Так, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до абз. 2 ч. 3, ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. У ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму і є таким, що укладений у письмовому вигляді. Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Отже, якщо форма договору електронна, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Згідно з ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Дана позиція висловлена в постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду ВС від 12.01.2021р. по справі № 524/5556/19 (провадження №61-16243св20). Як вбачається із матеріалів справи у Кредитному договорі №5963037 від 08.02.2022р. та Анкеті/Заяві відповідач вказала своє ім`я, паспортні дані, ідентифікаційний номер, місце проживання, номер телефону та електронну пошту, а також смс з кодом, що свідчить про використання одноразового ідентифікатора при здійсненні підпису стороною кредитного договору, зокрема, здійснення підпису [PERSON] . Враховуючи вищенаведене, провівши аналіз законодавства у сфері комерційної концесії, суд приходить до висновку, що [PERSON] уклала в письмовій формі Кредитний договір №5963037 від 08.02.2022р., за яким отримала кредит на суму 2000,00 грн. на умовах строковості, платності та поворотності. Отримання [PERSON] 08 лютого 2022 року коштів за Кредитним договором підтверджується довідкою-підтвердженням ТзОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів, згідно якої на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника №302649 08 лютого 2022 року здійснено успішний переказ грошових коштів у розмірі 2000,00 грн. від платника ТзОВ ФК АРАГОН на банківську карту № [NUMBER] , із призначенням платежу Видача кредиту за договором 5963037 (а.с. 26). Відповідач [PERSON] не надала суду заперечень щодо укладення Кредитного договору та отримання кредитних коштів. Таким чином, судом встановлено, що відповідач отримала кошти по Договору та сторонами узгоджено істотні умови кредитного договору, зокрема, розмір кредиту, строк кредитування, строк дії договору, процентна ставка та порядок нарахування відсотків. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання згідно ст.610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч.ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та сплати процентів. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. У ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із наданого ТзОВ «ФК «АРАГОН» розрахунку заборгованості за кредитним договором №5963037 від 08.02.2022р. станом на 31 травня 2025 року (а.с. 11-23), [PERSON] кошти на погашення заборгованості за кредитним договором не вносила. Відповідач [PERSON] не надала суду доказів повного чи часткового погашення заборгованості. При цьому, Кредитним договором визначено строк кредитування 15 днів: з 08 лютого 2022 року по 23 лютого 2022 року (п. 3.1.) із можливістю пролонгації строку кредитування за умови оплати Позичальником процентів, нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом (п. 11.8), а також передбачено можливість нарахування процентів у випадку відсутності пролонгації та неповернення кредиту у строки, передбачені п. 3.1. Кредитного договору, до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань по сплаті заборгованості за цим Договором, проте не більше ніж 100 календарних днів з першого дня прострочення. Отже, оскільки [PERSON] не провела відповідно до умов п. 3.1., 3.2. розділу 3 Кредитного договору оплату нарахованих процентів на суму кредиту в повному обсязі, то згідно з п. 4.6. розділу 4 Кредитного договору у Кредитодавця виникло право нараховувати проценти до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань по сплаті заборгованості за цим Договором, проте не більше ніж 100 календарних днів з першого дня прострочення, тобто до 03 червня 2022 року. Позивач не довів, що сторони Кредитного договору узгодили строк кредитування, строк дії договору та умови продовження строку надання кредиту будь-яким іншим чином. При цьому, слід розмежовувати поняття строк дії договору/строк кредитування та обов`язок повернути Кредит і сплатити нараховані проценти за користування Кредитом за фактичний термін користування Кредитом. Так, поняття «користування кредитом» є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018р. у справі № 910/10156/17. Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, «користування кредитом» - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12, від 31.10.2018р. у справі № 202/4494/16-ц, від 04.02.2020р. у справі № 912/1120/16, від 05.04.2023р. у справі №910/4518/16 та від 24.05.2023р. у справі № 408/8199/16-ц. Відтак, здійснивши перевірку розрахунку заборгованості, судом встановлено, що такий не відповідає вимогам чинного законодавства України, а заборгованість за процентами підлягає перерахунку з огляду на визначений Кредитним договором строк кредитування 15 днів +100 днів. Згідно з розрахунком заборгованості при нарахуванні процентів за користування кредитом ТзОВ «ФК «АРАГОН» застосовувало знижену процентну ставку, визначену п. 4.1. розділу 4 Кредитного договору, в розмірі 1,49 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, то, здійснюючи перерахунок процентів, суд також застосовуватиме знижену процентну ставку 1,49% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Таким чином, сума заборгованості за нарахованими процентами протягом усього строку кредитування з врахуванням ст. 1048, 1050 ЦК України становить 3427,00 грн. (2000, 00 грн. * 1,49%*115 днів), а не 32869, 40 грн. (2000, 00 грн. *1,49%*1103 дні). Щодо нарахованих ТзОВ «ФК «АРАГОН» на суму боргу 6830,00 грн. інфляційних збитків за період з 01 березня 2022 року по 01 квітня 2025 року, та трьох процентів річних за період з 24 лютого 2022 року по 31 травня 2025 року, то варто відзначити, що право нарахування таких передбачено положеннями ст. 625 ЦК України. Проте, відповідно до п. 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, з 24 лютого 2022 року по даний час [PERSON] звільнена від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а нараховані ТзОВ «ФК «АРАГОН» інфляційні втрати та три відсотки річних підлягають списанню кредитодавцем. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Здійснивши перевірку розрахунку заборгованості, судом встановлено, що відповідач [PERSON] має заборгованість по Кредитному договору на загальну суму 5427,00 грн., з якої за основним боргом (тілом кредиту) в розмірі 2000,00 грн., за нарахованими процентами - 3427, 00 грн. Враховуючи усе вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов ТзОВ «ФК «АРАГОН», за підписом представника Юхименка Ю.Ю., до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість на загальну суму 5427,00 грн., з яких 2000, 00 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту та 3427, 00 грн. заборгованість за простроченими процентами. Згідно з ч.1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України вказано, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. При цьому, згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. У п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. За звернення до суду із позовом до [PERSON] ТзОВ «ФК «АРАГОН» сплачено 2422,40 грн. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №247 від 27.06.2025р. (а.с.5). Отже, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь позивача ТзОВ «ФК «АРАГОН» в пропорційному розмірі до задоволений позовних вимог, що становить 336, 66 грн. (2422,40 грн.* 5427,00 грн./39049,56 грн.); в іншій частині сплачений судовий збір покладається на позивача та відшкодуванню не підлягає. Позивачем також надано суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу копії Договору №2025/06/02 від 02.06.2025р. про надання правничої допомоги, укладеного між Адвокатським бюро «Тараса Онищенка» та ТзОВ «ФК «АРАГОН», додаткової угоди №2 від 24.06.2025р. до Договору №2025/06/02 від 02.06.2025р. про надання правничої допомоги, акту №61 від 24.06.2025р. прийому-передачі наданих послуг, копію платіжної інструкції №141 від 26.06.2025р., а також копії свідоцтва серії [NUMBER] від 12.03.2018р. про право на зайняття адвокатською діяльністю Юхименка Ю.Ю. і довіреності ТзОВ «ФК «АРАГОН» від 17.10.2024р. на адвоката Юхименка Ю.Ю. (а.с. 33-42). Так, відповідно до п. 1.1. Договору №2025/06/02 про надання юридичних послуг від 02.06.2025р. (надалі - Договір від 02.06.2025р.) Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, зокрема, юридичний супровід справ щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами, перелік яких визначається окремими додатковими угодами до цього Договору. Згідно з п. 2.2. Договору від 02.06.2025р. Адвокатське бюро наділяється, зокрема, усіма правами, в тому числі процесуальними, які надано законом позивачу, цивільному позивачу, третій особі, стягувачу, відповідачу, боржнику. Відповідно до п. 4.1., 4.3. Договору від 02.06.2025р. отримання винагороди Адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких, а також умови та порядок розрахунків узгоджуються Сторонами та визначаються додатками до нього. При цьому, у п. 4.4., 4.7., 4.8. Договору від 02.06.2025р. передбачено, що здійснення оплати гонорару за Договором затверджується Актом приймання-передачі наданих послуг, розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення Адвокатським бюро позитивного результату, якого бажає Клієнт та сплачується готівкою або здійснюється у безготівковому порядку на рахунок Адвокатського бюро. Відповідно до п. 1,2 додаткової угоди № 2 від 24.06.2025р. до Договору від 02.06.2025р. Адвокатським бюро «Тараса Онищенка» надано ТзОВ «ФК «АРАГОН» правничу допомогу по захисту прав та інтересів Товариства з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів, судів загальної юрисдикції, адміністративних судів по справах про стягнення заборгованості за кредитними договорами, зокрема, щодо боржника [PERSON] за кредитним договором № 5963037 від 08.02.2022р., із встановленою вартістю послуг за супровід 1 справи 5000, 00 грн. Як вбачається із акту прийому-передачі наданих послуг від 24.06.2025р. ТзОВ «ФК «АРАГОН» отримало від Адвокатського бюро «Тараса Онищенка» наступні послуги у справі боржника [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5963037 від 08.02.2022р.: надання усної консультації стосовно складання позовної заяви; узгодження правової позиції; складання позовної заяви - 5000,00 грн. На підтвердження сплати гонорару представником позивача надано платіжну інструкцію №141 від 26.06.2025р., згідно якої ТзОВ «ФК «АРАГОН» перерахувало Адвокатському бюро «Тараса Онищенка» кошти в розмірі 5000,00 грн., призначення платежу: Додаткова угода №2 від 24.06.2025 до Договору про надання правничої допомоги №2025/06/02 від 06.02.2025, [PERSON] . Отже, судом встановлено, що ТзОВ «ФК «АРАГОН» отримало послуги від Адвокатського бюро «Тараса Онищенка», а тому такі в розумінні чинного законодавства України є професійною правничою допомогою. Дослідивши надані представником позивача докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. знайшли своє підтвердження. При цьому, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТзОВ «ФК «АРАГОН» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог, що становить 694, 89 грн. (5000,00 грн. * 5427,00 грн./39049, 56 грн.); в іншій частині витрати на професійну правничу допомогу не відшкодовуються. На підставі ст. 8, 42 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 203-207, 215, 509, 526-527, 530, 610-612, 625, 626, 628, 629, 633-634, 638, 639, 1048-1050, 1054-1055, 1056-1, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис»,

Outcome: approved