Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

Заявник звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заявник посилалася\~на те,\~щовона розпочала трудову діяльність з вересня 1982 року, працювала у різних підприємствах, установах та організаціях. Факт трудової діяльності підтверджується трудовою книжкою [NUMBER] . В липні 2025 року заявник звернувся до територіального відділу з питань призначення та перерахунків пенсії ГУ Пенсійного Фонду України, отримала перелік документів для призначення пенсії за віком. При перевірці документів були виявлені протиріччя у правовстановлюючих документах, а саме: згідно трудової книжки [NUMBER] прізвище заявника записано « [PERSON] ». В той же час інші правовстановлюючі документи (паспорт), свідчить про правильне написання прізвища « [PERSON] ». Встановлення належності правовстановлюючого документу необхідно для реалізації права як особі пенсійного віку на призначення і отримання належної пенсії. Заявник в судове засідання не з`явилася, до суду надано заяву, в якій вона прохає розглянути справу без її участі, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] , [INFO] , документована паспортом громадянина України серії [NUMBER] від 31.10.2001 року (а. с. 3). На титульній сторінці трудової книжки серії [NUMBER] від 24.09.1982 року прізвище заявника зазначено як « [PERSON] »(а. с. 5-7). Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (пункт 1.1.). Пункт 2.6 Інструкції передбачає, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу. У пункті 2.8. Інструкції вказано, що якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження» (пункт 2.11.Інструкції). Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Таким чином, особа не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним. Недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Частиною 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до роз`яснень пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Судом встановлено, що трудова книжка\~серії [NUMBER] , дійсно належить [PERSON] ,\~заявникові встановлення\~факту належності\~правовстановлюючого документу\~необхідне для\~призначення пенсії.Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved