Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

11 серпня 2024 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі, в якому у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося тому шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу сини залишилася проживати з нею, відповідач повідомив що в добровільному порядку надаватиме матеріальну допомоги на утримання дітей. Однак, у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань вона змушена була звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу. 18 вересня 2024 року Коломийським міськрайонним судом видано судовий наказ про стягнення з відповідача на утримання неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття дітей. З часом відносини між нею та відповідачем покращилися і вони знову 13 вересня 2024 року зареєстрували шлюб. Однак, за останні декілька місяців відносини між ними знову зіпсувалися, відповідач не вважає за потрібне виконувати своїх обов`язків перед сім`єю, як батько та чоловік, не надає добровільно кошти до сімейного бюджету та на утримання дітей. Зокрема щодо старшого сина, оскільки він на даний час повнолітній, тому повинен сам утримувати себе. \~ \~ \~ \~Вказує, що їхній старший син [PERSON] на даний час продовжує навчання, є студентом денної форми навчання в Отинійському професійному ліцеї енергетичних технологій ІІ атестаційного рівня з 01 вересня 2024 року, переведений на другий курс за спеціальністю «Кухар. Офіціант», прогнозований термін навчання 30 червня 2027 року. У зв`язку із навчанням на денній формі навчання син не може самостійно забезпечувати себе, тому потребує матеріальної підтримки з боку батька. Вона, як мати намагається забезпечити дитину всім необхідним, однак самостійно не може нести всі витрати на її утримання, крім того має проблеми зі здоров`ям. Тому позивачка\~просить стягувати\~з відповідача\~аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/4 частки щомісячно\~до припинення\~навчання у\~навчальному закладі,\~але не довше,\~ніж до\~досягнення 23-річного\~віку, а також понесені витрати на правову допомогу. Ухвалою від 12 серпня 2025 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач 04 вересня 2025 року подав письмову заяву в який просить розгляд справи проводити у його відсутності, щодо позову не заперечує та згідний сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у визначеному позивачкою розмірі. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали, а 13 вересня 2024 року зареєстрували повторно (а.с. 8). У шлюбі у сторін народилися двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 12,16). Згідно довідки в.о. директора «Отинійського професійного ліцею енергетичних технологій» від 21 липня 2025 року № 156 [PERSON] навчається у професійному ліцеї з 01 вересня 2024 року, переведений на другий курс за спеціальністю «Кухар, офіціант», форма навчання денна, прогнозований термін навчання до 30 червня 227 року (а.с. 15). Згідно з частиною 1 статті 28 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: а) вводять безплатну обов`язкову початкову освіту; b) сприяють розвиткові різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей та вживають таких заходів, як введення безплатної освіти та надання у випадку необхідності фінансової допомоги; с) забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів; d) забезпечують доступність інформації і матеріалів у галузі освіти й професійної підготовки для всіх дітей; е) вживають заходів для сприяння регулярному відвіданню шкіл і зниженню кількості учнів, які залишили школу. Відповідно до частини 1 статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Статтею 199 Cімейного кодексу України (надалі - СК України) визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (частина 2 статті 200 СК України). Згідно з статтею 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зміст ст. 200 Сімейного Кодексу вказує про те, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що повнолітньому сину сторін [PERSON] на даний час виповнилось 18 років, він продовжує навчання, у зв`язку з чим не має можливості забезпечувати себе матеріально та потребує фінансової допомоги. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує зміст положень ст. 199 СК України, в тому числі те, що Сімейний кодекс\~України виходить із принципу рівності обов`язків батьків брати участь у матеріальних витратах на дитину. Аналогічні правові висновки містяться у ряді постанов Верховного Суду, а саме: від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16, від 21 березня 2018 року у справі № 308/2268/16-ц, від 01 серпня 2018 року у справі № 539/2580/16-ц, в яких Верховний Суд вказав на рівність обов`язків батьків брати участь у матеріальних витратах на повнолітню дитину, незалежно від того, з ким із них вона проживає. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинен довести продовження навчання, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач - неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач. Заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача аліментів ґрунтуються на потребах оплачувати витрати за навчання, речі першої необхідності, одяг, транспорт, харчування та проживання, вказані витрати не спростовані відповідачем. Більш того, повнолітній син сторін є студентом денної форми навчання, що унеможливлює його працевлаштування і отримання самостійного доходу, відтак, продовжуючи навчання, він потребує утримання батьків. Слід врахувати також й те, що навчання на денній формі у навчальному закладі закономірно потребує невід`ємних витрат студента на харчування, одяг, забезпечення необхідним приладдям та навчальними засобами. Водночас у зв`язку з відсутністю матеріальної підтримки з боку батька на даний час весь тягар по витратам, пов`язаним із навчанням дочки сторін, лягає на позивачку. Визначаючи розмір аліментів суд враховує заявлений позивачкою розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, з чим останній погодився, та зважає на рівність обов`язків обох з батьків брати учать в утриманні дитини, а також те, що спроможність надавати матеріальну допомогу дорослому сину відповідачем не спростована. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Куруючись ст. ст. 182, 185, 191, 199 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України , суд,-

Outcome: approved