Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення пені зі сплати аліментів за період з 24.08.2023 по момент винесення рішення. В обґрунтування вимог зазначено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Дружківського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження про стягнення із [PERSON] на утримання доньки [PERSON] аліментів у розмірі 1/ 4 частки усіх видів заробітку (доходу). Дружківським міським судом Донецької області у справі № 2/229/1739/2024 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 29 листопада 2021 року по 24 серпня 2023 року в сумі 60\~185,28 грн., однак відповідач продовжує несплату аліментів, заборгованість зростає, тому просить задовольнити вимоги. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області суду від 02 грудня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про витребування доказів. Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2025 року на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 19.12.2024, прийнято справу до свого провадження. У судове засідання учасники процесу не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином . Позивач [PERSON] раніше звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Як встановлено судом за відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 05 грудня 2022 року у справі № 229/6624/21 (провадження № 2/229/305/2022) ухвалено стягувати щомісяця із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/ 4 частини його заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 вересня 2021 року і до повноліття дитини. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2024 року у справі № 229/5063/24 (провадження № 2/229/1739/2024) стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 29 листопада 2021 року по 24 серпня 2023 року в розмірі 60\~185 грн 28 коп. На виконанні Дружківського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/229/305/2022 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Дружківського ВДВС від 23.07.2025, наданої на виконання ухвали суду від 28.05.2025 за період з 25.08.2023 до 23.07.2025, заборгованість по зазначеному виконавчому листу становить 78\~294,03 грн. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». Тлумачення вказаних норм свідчить, що: загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства; учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів; невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи; стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів; розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %; при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Суд, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Таким чином, виходячи з розрахунку: з 25 серпня 2023 року = \~ \~ \~ \~23\~724,06 грн (3\~394,25 грн. х 1% х 699 днів), вересень 2023 року = \~ \~ \~ \~22\~502,22 грн (3\~394,25 грн. х 1% х 663 дні), жовтень 2023 року = \~ \~ \~ \~21\~450,08 грн (3\~394,25 х 1% х 632 дня), листопад 2023 року = \~ \~ \~ \~20\~431,88 грн (3\~394,25 х 1% х 602 дня), грудень 2023 року = \~ \~ \~ \~19\~379,74 грн. (3\~394,25 х 1% х 571 день), січень 2024 року = \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~18\~327,60 грн. (3\~394,25 х 1% х 540 днів), лютий 2024 року = \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~17\~343,34 грн. (3\~394,25 х 1% х 511 днів), березень 2024 року = \~ \~ \~ \~16\~325,14 грн. (3\~394,25 х 1% х 481 день), квітень 2024 року = \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~15,273,00 грн. (3\~394,25 х 1% х 450 днів), травень 2024 року = \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~14\~220,86 грн. (3\~394,25 х 1% х 419 днів), червень 2024 року = \~ \~ \~ \~13\~202,66 грн. (3\~394,25 х 1% х 389 днів), липень 2024 року = \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~12\~150,52 грн. (3\~394,25 х 1% х 358 днів), серпень 2024 року = \~ \~ \~ \~11\~030,50 грн. (3\~394,25 х 1% х 328 днів), вересень 2024 року = \~ \~ \~ \~10\~080,18 грн. (3\~394,25 х 1% х 297 днів), жовтень 2024 року = \~ \~ \~ \~9\~028,04 грн. (3\~394,25 х 1% х 266 днів), листопад 2024 року = \~ \~ \~ \~8\~009,84 грн. (3\~394,25 х 1% х 236 днів), грудень 2024 року = \~ \~ \~ \~6\~957,70 грн. (3\~394,25 х 1% х 205 днів), січень 2025 року = \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~5\~905,56 грн. (3\~394,25 х 1% х 174 дня), лютий 2025 року = \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~4\~955,24 грн. (3\~394,25 х 1% х 146 днів), березень 2025 року = \~ \~ \~ \~3\~903,10 грн. (3\~394,25 х 1% х 115 днів), квітень 2025 року = \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~2\~884,90 грн. (3\~394,25 х 1% х 85 днів), травень 2025 року = \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~1\~832,76 грн. (3\~394,25 х 1% х 54 дні), червень 2025 року = \~ \~ \~ \~814,56 грн. (3\~394,25 х 1% х 24 дні), липень 2025 року = \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~780,62 грн. (3\~394,25 х 1% х 23 дні), загальний розмір пені становить 280,513,80 грн. Однак ураховуючи розмір заборгованості за цей період в сумі 78\~294,03 грн., імперативні положення статті 196 СК України, оскільки розмір пені значно перевищує розмір заборгованості по аліментах, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 78\~294,03 грн. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року в справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19), на яку є посилання в касаційній скарзі, зазначено, що: «у СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів». Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості (постанови Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі № 372/3260/20 (провадження № 61-8523св22) від 02 жовтня 2023 року у справі № 705/2656/21 (провадження № 61-8878св23). Відомостей щодо звернення відповідача [PERSON] до державного виконавця із вимогою перерахунку заборгованості по аліментам та наданням відповідних письмових доказів добровільної сплати аліментів за спірний період, матеріали справи не містять. Таким чином, судом установлено, що станом на дату видачі довідки від 23.07.2025 у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів у сумі 78\~294,03 грн.; матеріалами справи не підтверджується надання відповідачем добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини у спірний період та неможливість сплачувати аліменти; належних та допустимих доказів вжиття всіх залежних від відповідача заходів щодо належного виконання зобов`язання та виникнення заборгованості зі сплати аліментів не з його вини відповідача, суду не надав. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність передбачених частиною першою статті 196 СК України підстав для стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів у розмірі, що відповідає розміру заборгованості за аліментами (постанова Верховного Суду від 02 жовтня 2023 року у справі № 705/2656/21 (провадження № 61-8878св23). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи викладене, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved