Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

28 липня 2025 року [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] проживає разом із позивачем у Федеративній Республіці Німеччина та здобуває професійно-технічну освіту у Професійному коледжі м. Дюрен на денній формі навчання. Позивач стверджує, що хоча навчання є безкоштовним, на його проходження витрачається значна сума грошей, зокрема на проїзд, підручники, канцелярію, обідній ланч та інше. Так, вартість місячного проїзного квитка становить 58 євро, обідній ланч на місяць - близько 100 євро, місячний абонемент у спортивний зал - 25 євро, що еквівалентно близько 20-30 тисяч гривень на місяць. Відсутність матеріальної допомоги від відповідача у зв`язку із досягненням сином повноліття ставить позивача та [PERSON] в скрутне матеріальне становище, а тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 всіх його видів заробітку до закінчення ним навчання. Ухвалою суду від 12 серпня 2025 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомленням (виклику) сторін. Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнав частково, в розмірі 1/8 частини його доходу. Відповідач вказує, що на його утриманні перебуває малолітній син [PERSON] , [INFO] , та 1/8 частина його доходів в грошовому еквіваленті є вищою, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років та працездатних осіб. 27 серпня 2025 року позивач надала до суду відповідь на відзив, відповідно до якого позовні вимоги підтримала та просила задоволити. Так, на її утриманні, крім сина [PERSON] , перебуває неповнолітня донька [PERSON] [INFO] , та непрацездатна мати [PERSON] , [INFO] , яка є повністю лежачою та не здатна себе утримувати. Відповідач є військовослужбовцем, отримує грошове забезпечення та до повноліття сина сплачував аліменти належним чином і це не несло за собою жодних матеріальних труднощів для нього. Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] у Федеративній Республіці Німеччина в м. Дюрен (а.с. 8-зворот - 10). [PERSON] здобуває професійно-технічну освіту у Професійному коледжі м. Дюрен на денній формі навчання (а.с. 10-зворот-18). Позивач несе витрати на навчання [PERSON] , зокрема внески на витрати за навчання сина в Професійно-технічному коледжі та витрати за договором про членство RSG Group GmbH (а.с. 11-зворот -12, 14-15). На утриманні позивача також перебуває малолітня донька [PERSON] [INFO] (а.с. 44, 50). Разом з позивачем проживає її матір [PERSON] , [INFO] , яка має ряд захворювань (а.с. 41-43, 45, 46-49, 51). На утриманні у відповідача перебуває малолітній син [PERSON] , [INFO] (а.с. 37). Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Судом встановлено, що [PERSON] , який є сином [PERSON] та [PERSON] , на день звернення до суду не досяг 23 років, продовжує навчання, не працює. Навчання на денній формі позбавляє [PERSON] можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Разом з тим, [PERSON] працевлаштований та має дохід, на його утримані перебуває ще одна неповнолітня дитина. [PERSON] має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, доказів перебування на її утриманні матері суду не надано, надана копія медичного висновку таким доказом не являється. Отже, враховуючи встановлені обставини, зокрема те, що [PERSON] навчається та у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, відповідач має можливість таку допомогу надавати, оскільки зворотного ним не доведено, наявні підстави для стягнення з нього аліментів на утримання сина. Разом з тим, оскільки навчання у [PERSON] безкоштовне, однак він несе витрати на проїзд, харчування та інші необхідні витрати, а СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу). Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved