Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті її батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у місті Маріуполь, Донецька область, Україна. Свої вимоги мотивувала тим, що є донькою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у місті Маріуполь, Донецька область, Україна. Факт родинних відносин між нею та [PERSON] , як доньки та батька, підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №1500. 21.04.1994 році вона уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , актовий запис №399. [INFO] , її батько, [PERSON] помер в м. Маріуполі Донецької області від «інтоксикації», «цироз печінки», що підтверджується так званою «медичною довідкою про причину смерті №3714 від 24.10.2023 року». Вказані обставини також підтверджуються свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 24.10.2023 року. Встановлення факту смерті її батька для неї має юридичне значення, оскільки, надає право для проведення державної реєстрації смерті на території України, яка контролюється державними органами, та отримання Свідоцтва про смерть встановленого зразка. Ухвалою суду від 12 квітня 2025року відкрито провадження у справі за вказаною заявою. У судове засідання заявник [PERSON] та представник заявника не з`явились, представник заявника [PERSON] Адвокат Савелюк Ю.Ю. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі зявника, вимоги заяви підтримує, просить їх задовільнити. Представник заінтересованої особи Рівненського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , що стверджується копією виданого 05 жовтня 1972 року свідоцтва про народження (російською мовою) серії [NUMBER] , Кадіївка, Ворошиловоградської обл., Палац одруження. Як стверджується копією паспорта серії [NUMBER] , що виданий 22 травня 1996 року Орджонікідз РВ Маріупольського МУУМВС України в Донецькій області [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , фактичне місце проживання [ADDRESS] . Відповідно до копії повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) між АйядБєлкасем, [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб 21 квітня 1994 року, актовий запис №399, яким стверджується зміна прізвища заявника з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Як вбачається із копії паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] , що виданий Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 04 березня 2004 року його місце проживання було зареєстроване в [ADDRESS] . Як вбачається із копії довідки про смерть № 106/у №3714від 24 жовтня 2023 року, [PERSON] помер [INFO] . Причина смерті інтоксикація, цироз печінки. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , що видане Міським відділом ЗАГС ЗАГС Маріупольського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької народної республіки 24 жовтня 2023 року [PERSON] помер [INFO] в м. Маріуполь, Донецької народної республіки, що складено актовий запис №2552. Встановлення факту смерті батька створює заявнику юридичні наслідки як доньці померлого. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно доПостанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)» від 07 травня 2022 №562, абзац четвертий підпункту 1 пункту 1постанови Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2022 №457викладено в такій редакції: «Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), формується в електронній формі відповідно до Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2022 року №562, а у разі відсутності технічної можливості формування такого переліку в електронній формі - затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.» Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 23.04 2025 №3748, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2025 року за №623/44029 Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, м. Маріуполь Маріупольської міської територіальної громади від 21.05.2022 року визнана тимчасово окупованою Російською Федерацією територією. Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року та п. 1 ч. 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 17 березня 2011 року підставою для державної реєстрації є лікарське свідоцтво про смерть, рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Закон закріплює за державою обов`язок вживати всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно з ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів. Зокрема, належними відповідно до вимог ч.1 ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження та смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах протии Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а такожМолдови та Росії (зокрема, «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia», «Ilascuand Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у їх сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Відповідно до вимог ч. 4 ст.317\~ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених допустимими та належними доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved