Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором в сумі 26483,52 грн. посилаючись на те, що 04 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] було укладено кредитний договір №689092358 про надання коштів у розмірі 5600 грн.. Договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. 04.07.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 5600 грн. на банківську карту відповідача. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, згідно якого право вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, переходить до ТОВ «Таліон Плюс». Строк дії даного договору неодноразово був продовжений шляхом укладання додаткових угод до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №247 від 05.09.2023 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (у урахуванням додаткових вимог) ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача. В подальшому, 27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №27/0524-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №1 від 27.05.2024 до договору факторингу №27/0524-01 від 27.05.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача. Після чого, 29.05.2025 р. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 26483,52 грн. Відповідач [PERSON] не виконала умови кредитного договору належним чином, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість. Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість в розмірі 26483,52 грн., судові витрати в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. В судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» не з`явився, однак у позовній заяві просив розглянути справу без його участі та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином. Відзив на позов не надала, а тому виходячи з вимог статті 280 ЦПК України суд визнає причину неявки позивача поважною та знаходить можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 04.07.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений Договір кредитної лінії № 689092358 згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 5600 грн., шляхом обміну електронними повідомленнями, а саме ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» направило одноразовий ідентифікатор MNV99VT7, який відповідачка використала 04.07.2023 року для підписання договору. За умовами кредитного договору №689092358 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується надати кредит [PERSON] у сумі 5600,00 грн., строк кредитування - до 1857 днів (дисконтний період 30 днів, з можливістю продовження), кредит надано на споживчі цілі. Процентна ставка (процентів річних): дисконтна процентна ставка - 3,65% (766,50%); індивідуальна процентна ставка - 383,25 - 766,50%; базова процентна ставка - 766,50%; після закінчення дисконтного періоду - 1087,70%. Відповідно до п.9.1.1.5 Договору №457563725 від 31.08.2023 року, Кредитодавець має право в будь-який час, в тому числі після закінчення Дисконтного періоду, без згоди позичальника відступити права грошової вимоги за Договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги факторингу, шляхом укладання будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема, договору факторингу. Договір кредитної лінії був підписаний відповідачкою 04.07.2023 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV99VT7. ТОВ ««Манівео швидка фінансова допомога»» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на суму 5600 грн., що підтверджується платіжним дорученням №61а72380-9а65-464b-b161-96c4f2d0f5c7. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався на підставі додаткових угод: №26 від 31 грудня 2020 року на строк до 31 грудня 2021 року, №27 від 31 грудня 2021 року на строк до 31 грудня 2022 року, №31 від 31 грудня 2022 року на строк до 31 грудня 2023 року, №32 від 31 грудня 2023 року на строк до 31 грудня 2024 року. За умовами договору факторингу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» прийняло належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників. Відповідно до умов договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторонами засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №247 від 05.09.2023 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 12131,84 грн. 27 травня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №27/0524-01. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 від 27.05.2024 року до Договору факторингу №27/0524-01 від 27.05.2024 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 26483,52 грн. 29 травня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» було відступлено право грошової вимоги до боржників, в тому числі до відповідачки за кредитним договором №689092358 від 04.07.2023 року на загальну суму 26483,52 грн.. Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором №689092358 від 04.07.2023 року заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» складає 26483,52 грн., з яких: прострочене тіло кредиту - 5600,00 грн., прострочені відсотки - 20883,52 грн.. На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» направив інформацію стосовно рахунків [PERSON] та виписку щодо руху коштів по картці від 22.07.2025 р.. Відповідно до наданої банком інформації на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , а також й інша платіжна картка. На картковий рахунок платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] був зарахований платіж у сумі 5600,00 грн. у період 04.07.2023 року по 09.07.2023 року. Номер телефону [NUMBER] не був фінансовим номером телефону за картковим рахунком платіжної картки № [NUMBER] та не знаходиться в анкетних даних [PERSON] . Наведені обставини підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, сторони договору можуть самостійно встановлювати строки для проведення оплати й даний факт не взаємопов`язаний з предметом договору та переходом права вимоги. Така ж позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18, а саме, що ознаками договору відступлення права вимоги є: 1) відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Разом з тим, позовні вимоги підлягають лише частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. В позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати: 2422,40 грн сплачений при подачі позову позивачем судовий збір та витрати на правничу допомогу 7000 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. представник позивача надав копії: довіреність від 29.05.2025 року, договів про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери»; додаткову угоду №25770731674 до Договору про надання правничої допомоги 29/05/25-01 від 29.05.2025; акт прийому - передачі наданих послуг до договору № 29/05/25-01 від 29.05.2025, згідно якого складання позовної заяви ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до боржника, яким є [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №689092358 від 04.07.2023 вартує 5000,00 грн., вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є [PERSON] за кредитним договором №689092358 від 04.07.2023 вартує 1000,00 грн., підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №689092358 від 04.07.2023 на рахунок боржника, яким є [PERSON] вартує 500, 00 грн., підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №689092358 від 04.07.2023 на рахунок боржника, яким є [PERSON] вартує 500,00 грн. Загальна вартість складає 7000,00 грн.. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції, зокрема у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п.95), в рішенні у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (п.268) (заява № 19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. З огляду на те, що позов задоволено в повному обсязі, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Outcome: approved