Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

Стислий виклад обставин справи ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулось до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 43 050,90 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.12.2019 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено кредитний договір №825011943 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора 637QSE6X. Відповідно до умов договору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надало відповідачу шляхом переказу коштів на платіжну картку № [NUMBER] кредит в розмірі 14 000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого, з урахуванням додаткових угод до нього, первісним кредитором ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором, що підтверджується реєстром прав вимоги № 74 від 14.04.2020. 05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» був укладений договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, що підтверджується реєстром прав вимоги №11 від 31.08.2023. Згодом, 04.06.2025 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» уклало з позивачем договір факторингу № 04/06/25-Ю, який за умовами цього договору набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 825011943 від 17.12.2019 у розмірі 47600,65 грн, що підтверджується відомостями з Реєстру боржників б/н від 04.06.2025. Позикодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв`язку з чим у нього існує заборгованість. Таким чином, [PERSON] станом на момент подання позовної заяви має непогашену заборгованість перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» в загальній сумі 43050,90 грн, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за договором та понесені судові витрати. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 14.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову, та витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію щодо емітування на ім`я [PERSON] платіжної картки, повного номеру рахунка, інформацію про зарахування коштів на картковий рахунок, інформацію про фінансовий номер телефону [PERSON] та інші дані. 14.08.2025, на виконання ухвали суду від 14.07.2025, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано суду витребувану інформацію, а саме: лист від 22.07.2025 № 20.1.0.0.0/7-250717/80915-БТ про те, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] та додано виписку по цьому рахунку за період з 1712.2019 по 22.12.2019, яка містить зарахування на суму 14 000,00 грн, а також підтверджено, що номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Рекомендовані повідомлення на 24.07.2025 та 02.09.2025 про вручення поштового відправлення, повернуто суду в зв`язку з «відсутністю адресата за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається днем вручення судової повістки. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 17.12.2019 [PERSON] ознайомився з правилами та алгоритмом дій, а також з основними умовами кредитування у ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», які є невід`ємною частиною кредитного договору, й заповнив на офіційному сайті вищевказаного Товариства -www.moneyveo.ua заявку на отримання грошових коштів у кредит від 17.12.2019, в якій добровільно без примусу чи тиску серед іншого, вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської карти та місце реєстрації/проживання, яку відправив цього ж дня об 12:07 (а.с.28). Після схвалення поданої заявки кредитодавець згенерував відповідачу електронний кредитний договір та відправив його 17.12.2019 для ознайомлення. Також 17.12.20219 об 12:09:11 [PERSON] було відправлено одноразовий ідентифікатор 637QSE6X, який він ввів об 12:21:51 цього дня, що підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с. 35). Таким чином, вказаними вище діями, що відповідають Правилам надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», алгоритму дій ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» стосовно укладання кредитних договорів та Порядку дії споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», 17.12.2019 [PERSON] уклав з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» договір кредитної лінії № 825011943 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора 637QSE6X. (а.с.21-26, 29-34). Відповідно до п. 1.1 та п. 1.3 Договору кредитодавець надає відповідачу грошові кошти в розмірі кредитного ліміту на суму 14 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, який надається на 20 днів, тобто до 06.01.2019, а відповідач зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити відсотки у розмірі та строк встановленому у договорі в повному обсязі. Пунктом 1.4. Договору, також визначено процентну ставку, що на день укладення договору становить 0,62 відсотків в день від суми кредиту за весь строк кредитування. Згідно з Додатковою угодою від 05 січня 2021 року до Договору № 825011943 від 17.12.2019, сторони продовжили строк кредитування на 29 днів, тобто до 04.02.2021 зі сплатою позичальником 1.54 % в день від суми Кредиту (а.с.27). 17.12.2019 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» [PERSON] здійснено переказ коштів у сумі 14 000,00 грн, згідно договору № 825011943 від 17.12.2019 для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою, виданою ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» №825011943/23052025/Э від 23.05.2025 (а.с. 39). Листом від 22.07.2025 № 20.1.0.0.0/7-250717/80915-БТ АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтверджено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , а також підтверджено, що номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером [PERSON] . Згідно з випискою за договором б/н по цьому рахунку за період з 17.12.2019 по 22.12.2019, складеною 22.07.2025, зарахування на суму 14 000,00 грн відбулось 17.12.2019 на картку відповідача (а.с.109-110). 28 листопада 2018 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 (а.с. 47-59). Пунктом 2.1. Розділу 2 вищезазначеного Договору факторингу передбачено, що згідно умов Договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали додаткові угоди № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023, якими продовжено строк дії договору факторингу до 31 грудня 2024 року. Згідно із пунктом 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 74 від 14.04.2020 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму заборгованості за кредитним договором №825011943 від 17.12.2019 на суму 41216,97 грн, з яких: 13999,20 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 27217,77 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 60-61). В подальшому, 05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01 (а.с.63-68). Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. При цьому, право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору (п. 4.1. Договору). Згідно з Реєстром прав вимоги № 11 від 31.08.2020 до Договору факторингу від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 43050,90 грн, з яких: 13999,20 грн - заборгованість за тілом кредиту, 29051,70 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 69-70). 04.06.2025 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №825011943 від 17.12.2019 на суму 47600,65 грн, з яких: 13999,20 грн - заборгованість за тілом кредиту, 29051,70 грн - заборгованість за відсотками, що підтверджується реєстром боржників від 04.06.2025 (а.с. 72-79). Відповідно до розрахунку заборгованості, який видано ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за кредитним договором №825011943 від 17.12.2019 у [PERSON] існувала заборгованість на загальну суму 28866,97 грн. Заборгованість нарахована за період з 17.12.2019 по 14.04.2020. Відповідачем 05.01.2020 було сплачено 1650,00 грн (а.с.84-85). Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №825011943 від 17.12.2019 за період з 14.04.2020 по 31.07.2023 становить 43596,87 грн, з яких: 13999,20 грн заборгованість за основною сумою боргу, 29051,70 грн - заборгованість за відсотками (а.с.86). Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитом станом на 25.06.2025 за період з 04.06.2025 по 25.06.2025 заборгованість не змінилась та становить 47600,65 грн (а.с.87). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові зобов`язання на підставі договору кредиту, які регулюються ЦК України. Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства. Відповідно статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних праві та обов`язків. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Це кореспондується зі змістом ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами та моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 цього закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 11 зазначеного закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 зазначеного вище закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У частині 1 статті 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 512 ЦК України регламентує, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги (ст. 1084 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, у якій припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У зазначеній постанові Верховний Суд, розглядаючи питання стягнення штрафних санкцій за договором споживчого кредитування, сформував низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання». Надаючи правову оцінку вказаним поняттям у частині нарахування штрафних санкцій за кредитним договором, Верховний Суд у п. 35 вищезазначеної Постанови зазначив, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. Відрізняються терміни в тому випадку, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, враховуючи достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. На переконання суду, позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що між [PERSON] та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 17.12.219 укладено кредитний договір №825011943. Позивачем також доведено належними доказами здійснення перерахунку коштів на виконання умов вказаного вище кредитного договору. Крім того, позичальник уклав додаткову угоду про продовження терміну кредитування строком на 29 днів. Досліджені судом матеріали справи дозволяють суду зробити висновок про те, що відповідач за цим кредитним договором отримав грошові кошти у розмірі 14000,00 гривень на виконання умов договору. Крім того, подавши заявку на укладення додаткової угоди, відповідач визнав заборгованість за кредитним договором, а внесення ним оплати на погашення заборгованості також підтверджує визнання ним умов кредитного договору. Однак, після закінчення строку кредитування [PERSON] грошові кошти не повернув в повному обсязі та не сплатив проценти за користування ними. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми кредиту в розмірі 13999,20 грн. У суду відсутні докази про те, що відповідач мав перешкоди для виконання свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості, однак він належним чином не виконував їх, порушивши умови кредитного договору. Разом з тим, суд не погоджується із розрахунком позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за вказаним кредитним договором. Згідно умов укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] кредитного договору №825011943 від 17.12.2019, його сторони погодили, що строк користування кредитом становить 20 днів. Відповідно до умов додаткової угоди, строк договору продовжено ще на 29 днів. Таким чином, загальний строк користування кредитними коштами становить до 04.02.2020. Тобто, право ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору та додаткової угоди, а саме 04.02.2020. Так, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого первісним кредитором, за період з 17.12.2020 по 06.01.2020 за кожен день користування кредитом нараховано відсотки в сумі 86,80 грн, що узгоджується з умовами договору (пункт 1.4.Договору) та графіком розрахунків (Додаток №1 до Договору). Відповідачем 05.01.2020 сплачено фактично нараховані відсотки за користування Кредитом у сумі 1649,20 гривень. З 07.01.2020 кредитором відповідно до пункту 3 Додаткової угоди нараховано відсотки в сумі 215,59 грн за кожен день прострочення, а строк кредитування, згідно з умовами Додаткової угоди, продовжено на 29 днів, тобто до 04.02.2020. Таким чином після 04.02.2020 кредитодавець не мав права нараховувати відсотки за користування грошовими коштами у зв`язку із закінченням строку кредитування. За таких обставин, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 6338,91 грн відсотків за користування кредитом, які розраховуються наступним чином 13999,20 грн х 1,54% х 29 днів = 6 252,11 грн та додається 86,80 грн - відсотки за 06.01.2020. У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19 зазначено, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що даний позов слід задовольнити частково, з [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором №825011943 від 17.12.2019 в сумі 20 338,11, що складає 13999,20 грн - тіло кредиту та 6338,91 грн - відсотки за користування ним. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). В даному випадку позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн надано Договір про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, Протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги, додаткову угоду № 25770556254 від 05.06.2025 та Акт прийому - передачі наданих послуг від 25.06.2025, який є невід`ємною частиною до цього Договору, на суму 7000,00 грн., свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю Тараненко А.І. (а.с. 88-92). Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією № 17404 від 08.07.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн. (а.с. 18). За правилами з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому пропорційно до задоволених вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути 1144,34 грн судового збору та 3306,80 грн. витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial