Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 18185,16 грн., з яких: 4050,00 грн. сума кредиту, 7122,96 грн. сума процентів за користування кредитом та 7012,20 грн. сума нарахованих позивачем процентів за 87 календарних днів, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу, що становлять 10000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.12.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір № 6211599 про надання споживчого кредиту. Зазначений договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022 та розміщених на сайті http://creditplus.ua/ru/documents. Згідно з умовами кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 20000,00 грн., строк кредиту 360 днів. ТзОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 4050,00 грн., шляхом зарахування коштів на платіжну карту. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 25.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «ФК» Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, згідно з яким воно відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договорі перед позивачем не сплачена і складає 4050,00 грн. сума кредиту, 7122,96 грн. сума процентів за користування кредитом та 7012,20 грн. сума нарахований позивачем процентів за 60 календарних днів, всього 18185,16 грн. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову з розрахунку денної процентної ставки у розмірі 1,99 % відмовити. Свій відзив мотивує тим, що кредитний договір №6211599 був укладений 25.12.2022, строк кредитування 360 днів (до 20.12.2023), тобто, до внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір. Таким чином, умова укладеного між сторонами договору, передбачена п.п.1.5.1 кредитного договору №6211599, щодо встановлення денної процентної ставки у розмірі 1,99% у порядку ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною. Отже, розраховані позивачем проценти за користування кредитними коштами з розрахунку денної процентної ставки у розмірі 1,99% є безпідставними та незаконними. Саме такий (50% від суми заборгованості 4050,00 грн.) розмір відсотків є справедливим, забезпечує розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин. Відповідач не заперечує факту отримання кредитних коштів у розмірі 4 050,00 грн. від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та визнає той факт, що має перед ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4050,00 грн. та заборгованості за відсотками. Проте, посилається на те, що нарахована позивачем сума по відсоткам за користування кредитом в розмірі 14135,16 грн. не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів. В зв`язку з вищевикладеним на переконання представника відповідача на користь кредитора може бути присуджена до стягнення сума заборгованості в розмірі 4050,00 грн. та нараховані відсотки в загальному розмірі 2025,00 грн., що рівноцінно 50% від суми заборгованості по кредиту. Крім того, з огляду на норми цивільного процесуального законодавства, враховуючи рішення ЄСПЛ щодо обґрунтованості та розумності, попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат за надання професійної правничої допомоги, заявлений представником позивача, не відповідає ч. 4 ст. 137 ЦПК України та є неспівмірним, не відповідає складністю справи, часу витраченого адвокатом, фактичному обсягу наданих адвокатом послуг чи виконаних робіт, а також ціні позову, а тому на переконання представника відповідача є безпідставним та необґрунтованим, і в суду достатньо підстав для відмови в його задоволенні в заявленому обсязі. Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що доводи відповідача про те, що максимальний розмір денної процентної ставки, не може перевищувати 1 %, тлумачаться не вірно оскільки статтю 8 було доповнено частиною 5 законом № 3498-IX від 22.11.2023, який набрав чинність 24.12.2023, а кредитний договір укладено 25.12.2022, відповідно закон зворотної сили на спірні правовідносини немає. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 04.07.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Окрім цього, витребувано у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію. 10.07.2025 та 15.07.2025 до суду надійшла витребувана інформація (а.с. 31, 36). 21.07.2025 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 39-58). 23.07.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив (а.с. 60-104). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: 25.12.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 6211599 про надання споживчого кредиту. Згідно з умовами кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 4050,00 грн. (п. 1.3 кредитного договору). Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п. 1.4 кредитного договору). Відповідно до п.п. 1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. Згідно з п.п. 1.5.2 кредитного договору знижена процентна ставка 0,995 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 24.01.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку,в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних)умовах,щопередбаченіцимДоговоромтадоступнідляіншихспоживачів,якіне мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Згідно з Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит № 6211599 від 25.12.2022, яка підписана відповідачем електронним підписом, встановлено, що загальна вартість кредиту становить 31855,28 грн. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти на загальну суму 4050,00 грн., шляхом зарахування коштів на платіжну карту, номер якої вказаний в п. 2.1 кредитного договору та, яка емітована на ім`я [PERSON] , що підтверджується довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК Україна» від 10.10.2023 та листом АТ «Універсал Банк» від 04.07.2025 (а.с. 31, 36). Відповідно до картки обліку договору № 6211599 від 25.12.2022 за період з 25.12.2022 до 24.09.2023 у відповідача за укладеним договором утворилась заборгованість в розмірі 11172,96 грн. 25.09.2023 ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на підставі договору факторингу № 25.09/23-Ф за плату відступило на користь позивача права грошової вимоги до боржників, в тому числі, за договором № 6211599, що укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем на суму 11172,96 грн., що підтверджується витягом з реєстру боржників. ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» повідомило відповідача про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором електронним листом на електронну пошту останнього, що зазначена у кредитному договорі. Отже, до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 6211599 про надання споживчого кредиту. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» нанове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» за договором № 6211599 від 25.12.2022 за період з 24.09.2023 до 20.12.2023 у відповідача за укладеним договором утворилась заборгованість за відсотками в розмірі 7012,20 грн. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить наступних висновків. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про\~електронні\~документи\~та електронний\~документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до законів України "Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст.\~614\~ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.\~1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з приписами ст. 12, ч.ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 25.12.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем було укладено кредитний договір № 6211599. Первісний кредитор свої зобов`язання за вказаним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов договору, що не заперечується останнім. У вказаному договорі визначені умови кредитування, про що вказано вище, де, серед іншого, обумовлений і розмір відсотків, які нараховуються на кредит, з чим відповідач погодився, підписавши його. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за кредитним договором. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому позикодавцем кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. Водночас, статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів»). Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст.\~18\~ЗУ «Про\~захист прав\~споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Однак, дана норма стосується вимог про нарахування пені, яку позивач не нараховував, а тому суд вважає, неспроможним посилання сторони відповідача на вказану норму, як на підставу зменшення заборгованості по відсотках. Крім того, посилання представника відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі № 902/417/18 суд до уваги не бере, оскільки висновки Верховного Суду стосуються правовідносин, які випливають із ст.\~625\~ЦК України, про застосування якої позивач не просив. Також у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 зроблено висновок, що недійсність договору, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. Однак відповідач не заявляв зустрічних вимог про визнання недійсними вказаного кредитного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з їх невідповідністю вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про споживче кредитування». Оскільки суд розглядає справи в межах заявлених вимог, вирішення питання щодо визнання положень кредитних договорів несправедливими та зміну або визнання їх недійсними в межах даної справи є неможливим. Таким чином, суд відхиляє доводи сторони відповідача на здійснення порушення позивачем статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідно до статті 204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. При цьому Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Однак, строк кредитування за спірним кредитним договором завершився до внесення змін до ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому відповідні положення, що стосуються максимального розміру денної процентної ставки, до спірних правовідносин не підлягають застосуванню. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту між ним та ТОВ «Авентус Україна» в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути, в межах заявлених позовних вимог, з відповідача на користь позивача 18185,16 грн., з яких: 4050,00 грн. тіло кредиту та 14135,16 грн. сума процентів за користування кредитом. Стосовно вимог про зазначення в рішенні суду про стягнення в порядку частин десятої та одинадцятої статті 265\~ЦПК України з відповідача інфляційних втрат та 3% річних на суму основного боргу до моменту виконання рішення суду суд зазначає наступне. Згідно з ч. 10 ст.\~265\~ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Відповідно до ч. 11 ст. 265 ЦПК України\~остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому\~розділом VII цього Кодексу. Із аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі №910/14524/22 (провадження № 12-4гс24) зазначено, що питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частини десятої статті 238 ГПК України\~(частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності. Крім того, згідно з п. 18 Прикінцевих та\~перехідних положень\~Цивільного кодексу\~України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. З огляду на викладене, оскільки ухвалення рішення в цій частині є правом суду, враховуючи п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, суд не вбачає підстав для задоволення позовної заяви в даній частині. Розподіл судових витрат: відповідно ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією від 24.06.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. (а.с. 21). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, то, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача. Частиною другою статті 141 КПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Приписами ч. 2 ст.\~137\~ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. З матеріалів справи встановлено, що позивач уклав з адвокатом Столітнім М.М. договір про надання правової допомоги від 10.12.2024. Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт вартість послуг становить 10000,00 грн. У постанові від 28.09.2023 у справі № 686/31892/19 колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно з вимогами ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Дослідивши надані докази, враховуючи ціну позовних вимог, складність справи, яка є малозначною, та, як наслідок, розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн., як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного, ст.ст. 204, 512, 514, 526, 614, 626, 628, 639, 1054, 1077, 1078, 1082, п. 18 Прикінцевих та\~перехідних положень ЦК України, ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», ст.ст. 3, 12 «Про електронну комерцію» та

Outcome: partial