Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до\~\~ [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна № 7594 від 08 червня 1995 року, що укладений в Одеській товарній біржі, за умовами якого [PERSON] продала [PERSON] однокімнатну квартиру, загальною площею 32,40 кв.м., за адресою: [ADDRESS] - дійсним. В обґрунтування позову вказує, що 08 червня 1995 року [PERSON] продала [PERSON] однокімнатну квартиру, загальною площею 32,40 кв.м., за адресою: [ADDRESS] на\~підставі договору\~купівлі -\~продажу нерухомого\~майна №\~7594\~від 08\~червня 1995\~року.\~Право власності\~на зазначену\~квартиру зареєстровано\~за матір`ю\~позивачки [PERSON] ,\~що підтверджується\~реєстраційним записом\~КП «Бюро\~технічної інвентаризації»\~Одеської міської\~ради від\~19.05.1995\~року за\~реєстраційним номером\~263,\~стор.\~58,\~книга 134\~пр,\~на зворотному\~аркуші Договору.\~Договір між\~позивачкою,\~її матір`ю\~та відповідачкою\~був укладений\~та зареєстрований\~в Одеській\~універсальній товарній\~біржі з\~підстав,\~передбачених ст.\~15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу»,\~і нотаріально\~не посвідчувався\~(про\~те,\~що Договір\~№ 7594\~від 08.06.1995\~року не\~підлягає подальшому\~нотаріальному посвідченню,\~про що\~зазначено також\~в самому\~договорі,\~на підставі\~ч.\~2\~ст.\~15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу»,\~в редакції\~Закону,\~що діяла\~на момент\~укладення договору).\~На виконання\~умов даного\~договору купівлі\~ продажу,\~як відповідач,\~що діяв\~як продавець,\~так і\~позивач,\~що діяв\~як покупець,\~повністю виконали\~істотні умови\~даного Договору\~№ 7594\~купівлі -\~продажу нерухомого\~майна.\~Зокрема відповідачка,\~до укладення\~Договору отримала\~від покупців\~кошті у\~сумі 320\~015\~000,00 (триста двадцять мільйонів п`ятнадцять тисяч карбованців), які відповідно до п. 5 Договору складали ціну договору та передала її позивачу, в якій він зареєстрував своє місце проживання. У свою чергу покупець нерухомого майна [PERSON] по Договору, після підписання договору прийняла звільнену Квартиру, зареєструвавши право власності на неї в Одеському МБТІ, і зареєструвала своє місце проживання за даною адресою, де і проживала, здійснюючи фактичне володіння даним нерухомим майном. За твердженням позивача сторонами було виконано умови договору купівлі-продажу в повному обсязі. Так, [PERSON] сплатила відповідачу вказані у договорі кошти, користувалася нею в повному обсязі впродовж свого життя, сплачувала комунальні платежі та інші послуги. Між тим, на даний час позивач, яка є донькою [PERSON] не має можливості розпоряджатися вказаним нерухомим майном, оскільки чинне законодавство передбачає нотаріальне посвідчення договорів, у зв`язку з чим позивач змушена була звернутись із відповідним позовом, так само позивач не може прийняти спадщину після смерті її матері. [PERSON] , яка була одним з покупців квартири за договором, і є матір`ю останньої, померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.10.2018 року, серії [NUMBER] , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Ухвалою суду від 24.06.2025 року провадження по справі відкрито та призначено справу в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Відповідачка у судові засідання 06.08.2025, та 25.08.2025 не з`явилась, повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті суду, направлення судових повісток на адресу реєстрації, на адресу суду повернулись поштові конверти із відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 40,41), про причини неявки суду не повідомила, клопотань та заяв про відкладення не надходило. Відзиву від відповідача до суду не надійшло, що не є перешкодою для розгляду даної справи за наявними у ній матеріалами. Представник позивача адвокат Бітова Н.І. не заперечувала проти закриття підготовчого провадження і продовження слухання цивільної справи по суті. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеса від 06.08.2025 року підготовче засідання суду було закрите та справа була призначена до судового розгляду по суті на 25.08.2025 року об 11-00 год. Суд, враховуючи, що оскільки відповідач належним чином був повідомлений про розгляд справи 06.08.2025 року та 25.08.2025 року але у судове засідання не прибув, заслухавши думку представника позивача, вважає за можливе продовжити розгляд цивільної справи за наявними у справі матеріалами. Неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18. Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Суд вбачає, що сторони сповіщені про дату та час судового засідання належним чином, матеріалів справи достатньо для ухвалення рішення, а тому суд приходить до висновку про можливість розглядати справу. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку загального позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 08 червня 1995 року [PERSON] продала [PERSON] однокімнатну квартиру, загальною площею 32,4 кв.м., за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна № 7594, який був укладений на Одеській товарній біржі (а.с. 13-15). Право власності на зазначену квартиру зареєстровано за позивачем та її матір`ю, що підтверджується реєстраційним записом КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 19.05.1995 року за реєстраційним номером 263, стор. 178, книга 96 пр, на зворотному аркуші Договору (а.с. 16). На виконання\~умов даного\~договору купівлі\~ продажу\~сторони договору,\~повністю виконали\~істотні умови\~даного Договору\~купівлі -\~продажу нерухомого\~майна №\~7594 від 08.06.1995 року. Зокрема відповідачка, до укладення Договору отримала від покупця кошти у сумі 320\~015\~000,00 мільйонів п`ятнадцять тисяч карбованців, які відповідно до п. 5 Договору складали ціну договору, передала квартиру позивачам, в якій вона у подальшому зареєструвала своє місце проживання. У свою чергу покупець по Договору, після підписання договору прийняла звільнену квартиру, зареєструвала договір купівлі-продажу в Одеському МБТІ, зареєструвала своє місце проживання за даною адресою де і проживала, здійснюючи фактичне володіння зазначеним нерухомим майном. [PERSON] що була одним з покупців квартири за договором купівлі-продажу нерухомого майна, померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07.02.2024 року, серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), і яка є матір`ю [PERSON] , що є позивачкою у справі (а.с. 11, 17, 18). Факт родинних відносин [PERSON] з позивачем - [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] від 07 травня 1971 року, яке видане Київським відділом РАЦС (а.с. 12). Позивачкою у справі було змінено прізвище з дошлюбного згідно із свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 23 лютого 1993 р., серія [NUMBER] , видане Малиновським РАЦС. Також у 1995 році було змінено прізвище з [PERSON] було змінено на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 09 грудня 1995 року серія [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Малиновської районної Ради народних депутатів м. Одеси (а.с. 17, 18,19). Згідно із\~ст. 1 Закону України "Про товарну біржу", діяльність товарної біржі здійснюється у відповідності з цим Законом та діючим законодавством України, статутом біржі, правилами біржової торгівлі. Розділом 4 Закону України "Про товарну біржу"\~визначені основні принципи правил ведення біржової торгівлі та здійснення біржових операцій, якими, зокрема, встановлено, що біржовою операцією вважається тільки та угода, яка відповідає сукупності умов, які передбачені ч. 1 ст. 15 Закону, а саме: якщо вона представляє собою купівлю-продажу, поставку, обмін товару, що допущені до обміну на товарній біржі; якщо її учасники ї членами товарної біржі; якщо угода надана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі (частини 2, 4\~статті 15 Закону України "Про товарну біржу", яка діяла на час укладення договору). Отже, при укладенні договору купівлі-продажу сторонами були дотримані всі умови, яких необхідно дотримуватися при укладенні договорів на товарній біржі, у відповідності до\~ст. 15 Закону України "Про товарну біржу". За твердженням позивача сторонами було виконано умови договору купівлі-продажу в повному обсязі. Так, позивач сплатив відповідачу вказані у договорі кошти, відповідач після відчуження проданої квартири виселилась з неї, позивач вселився в квартиру, користується нею в повному обсязі, сплачує комунальні платежі та інші послуги. Між тим, на даний час позивач не має можливості розпоряджатися вказаним нерухомим майном, оскільки чинне законодавство передбачає нотаріальне посвідчення договорів. Згідно із п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст.\~57,\~58 Конституції України,\~ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і\~перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у 1995 році, для їх врегулювання слід застосовувати норми\~ЦК УРСР\~в редакції 1963 року. У відповідності з\~ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із\~ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1\~ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР\~була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9\~слідує, при розгляді справ про визнання правочинів дійсними суди повинні з`ясувати чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи не втрачена така можливість. Як вбачається з матеріалів справи, сторони при укладенні Договору купівлі-продажу нерухомого майна досягли згоди з усіх його істотних умов та виконали усі умови цього договору, але чинним на час його укладання законодавством було передбачено нотаріальне посвідчення такого договору, але він не був нотаріально посвідчений у зв`язку з укладенням на Товарній Біржі. На підставі викладеного, суд вважає, що вищевказаний договір слід визнати дійсним у відповідності\~ст. 220 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд визнає право [PERSON] на квартиру, загальною площею 32,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі\~вищевикладеного,\~суд дійшов\~висновку про\~задоволення позовних\~вимог [PERSON] до\~ [PERSON] про\~визнання дійсним\~договору купівлі-продажу\~нерухомого майна у повному обсязі. За таких обставин, враховуючи обґрунтованість позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд стягує сплачений судовий збір з відповідача на користь позивача у сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved