Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з Державного бюджету України на його користь грошові кошти за сплачений штраф згідно постанови № 4/218 про адміністративне правопорушення від 26 серпня 2024 року у розмірі 17000 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 26 серпня 2024 року згідно з постановою № 4/218 про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП на нього було накладено штраф у розмірі 17000 грн. 28 серпня 2024 року ним було перераховано відповідно до постанови № 4/218 від 26 серпня 2024 року грошові кошти у розмірі 17000 грн на рахунок ГУК у Рівненській області. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2024 року постанову про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, від 29 серпня 2024 року відносно нього скасовано, провадження у справі закрито. Враховуючи, що постанова № 4/218 про адміністративне правопорушення від 26 серпня 2024 року, якою на нього накладено відповідний штраф, скасована, а провадження по справі закрито, то внесені до бюджету ним 28 серпня 2024 року грошові кошти є такими, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави та підлягають поверненню. Ухвалою від 18 червня 2025 року позовну заяву суд залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивач усунув. Ухвалою від 02 липня 2025 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з поідомленням (викликом) сторін. У клопотанні від 07 липня 2025 року позивач просить розгляд справи здійснювати без його участі за наявними матеріалами справи, заявлені вимоги підтримує. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що Головне управління казначейства не вступало у правовідносини з позивачем та своїми діями або бездіяльністю не порушувало його законні права та інтереси. Механізм повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, передбачений Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевоо бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787. З метою повернення помилково або надміру сплачених до бюджету коштів платнику необхідно звернутись із заявою до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з платежу, який підлягає поверненню. Грошові кошти за сплачений штраф згідно постанови № 4/218 про адміністративне правопорушення від 26 серпня 2024 року у розмірі 17000 грн, у разі доведення позивачем, підлягають стягненню не з Державного бюджету України, а поверненню шляхом формування подання та направлення його до органу казначейства. Позивач має звернутись до [INFO] із заявою та доданими документами, які передбачені Порядком № 787. Позивач не звертався із заявою та доданими документами до [INFO] , а тому передчасно звернувся до суду, оскільки питання повернення грошових коштів за сплачений штраф могло бути вирішене без звернення до суду. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час і місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника третьої особи, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що постановою № 4/218 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, винесеною 26 серпня 2024 року офіцером мобілізаційного відділення [INFO] [PERSON] , накладено на громадянина [PERSON] штраф у сумі 17000 грн. 28 серпня 2024 року на виконання постанови № 4/218 від 26 серпня 2024 року позивач сплатив 17000 грн за вказаними у постанові реквізитами, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 39 від 28 серпня 2024 року. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2024 року у справі № 569/16837/24, яке набрало законної сили 01 листопада 2024 року, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП від 29 серпня 2024 року (за змістом рішення - постанова № 4/218 від 26 серпня 2024 року) відносно [PERSON] та закрито провадження у справі. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Положення глави 83 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч.2 ст.2 ЦК України), яка діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (ч.1 ст.167 ЦК України). Відповідно до ч. ст.170 ЦК України, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення (ст.174 ЦК України). З огляду на те, що поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах, у спорі щодо стягнення суми адміністративного штрафу, яка утримується на казначейському рахунку органу державної влади без достатньої правової підстави, держава бере участь у матеріальних і процесуальних правовідносинах в особі її органу, який контролює справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету. Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення). Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі Порядок № 845). Відповідно до п.3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів. Згідно з п.п.2 п.35 Порядку № 845, Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Повернення помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів коштів регулює Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 (далі - Порядок № 787). Відповідно до абз.1 п.5 розділу І Порядку № 787, повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету або повернення на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, або перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Згідно з п.1 розділу І Порядку № 787, надміру зараховані кошти - сума коштів, що становить позитивну різницю між сумою фактично сплачених коштів та сумою коштів, яку повинен сплатити до відповідного бюджету платник платежів (зборів), що визначені відповідним законодавством (крім платежів (зборів), контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби), для повного виконання покладеного на нього грошового зобов`язання; помилково зараховані кошти - кошти, що сплачені платником за видом доходів, який не відповідає суті платежу (збору), визначеного в абзаці третьому цього пункту, та/або до невідповідного бюджету. Постанова № 4/218 від 26 серпня 2024 року, на виконання якої позивач сплатив адміністративний штраф та яка надалі була скасована, винесена [INFO] , а тому саме відповідач є органом, через який держава бере участь у спірних правовідносинах. На момент сплати позивачем адміністративного штрафу юридична підстава для такого платежу існувала, оскільки була чинною постанова № 4/218 від 26 серпня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Отже, не можна вважати, що позивач сплатив кошти в сумі 17000 грн помилково чи надміру, тобто у розмірі більшому, ніж визначений у вказаній постанові. Після набрання законної сили рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2024 року про скасування постанови № 4/218 юридична підстава для сплати позивачем до бюджету коштів в сумі 17000 грн відпала. Порядок № 787 застосовний до випадків помилково чи надміру зарахованих до бюджету. Оскільки сума адміністративно штрафу, яку вніс до бюджету позивач, не є помилково чи надміру зарахованою, Порядок № 787 на спірні правовідносини не поширюється. Подібний висновок щодо застосування норми права у спірних правовідносинах. викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі №910/5880/21, зазначивши, що після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі статтею 1212 ЦК України має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави. Доказів неотримання (незарахування) коштів, сплачених позивачем 28 серпня 2024 року в сумі 17000 грн, чи повернення їх позивачу відповідач суду не надав. Враховуючи, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2024 року, яке набрало законної сили, скасовано постанову № 4/218 від 26 серпня 2024 року про накладення на [PERSON] штрафу у сумі 17000 грн, отримані Державою на підставі вказаної постанови кошти сумі 17000 грн підлягають поверненню позивачу на підставі ст.1212 ЦК України, адже підстава, за якою вони були отримані, відпала. З огляду на встановлені у справі обставини позов належить задовольнити. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК Уккраїни підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в сумі 1211,20 грн, оскільки саме відповідач зобов`язаний був звернутися до органів державної казначейської служби з поданням про повернення коштів з бюджету. \~ На підставі наведеного та

Outcome: approved