Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

В травні 2025 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2016 року по 01.03.2025 року у сумі 53527 грн 09 коп., та судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що квартира [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 28.11.2016 року. Згідно з рішенням Жовтоводського міськвиконкому №410/1 від 29.11.2000 року функції по збору платежів від населення за послуги гарячого водопостачання та опалення перейшли від ВЖРЕО м. Жовті Води до КП «Жовтоводськтепломережа». Комунальним підприємством «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради на [PERSON] був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . 28 грудня 2017 року між КП «Жовтоводськтепломережа» ЖМР та [PERSON] було укладено Договір реструктуризації №710714. Згідно з п.2.3 Договору реструктуризації споживач зобов`язується: -забезпечити своєчасне погашення бору за послуги з централізованого опалення згідно з умовами, визначеними договором; -окрім сум, визначених п.1.2 Договору здійснювати оплату поточного щомісячного платежу за надані послуги з централізованого опалення. 01.11.2021 року між КП «Жовтоводськтепломережа» ЖМР та [PERSON] був укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Даний договір є публічний договір приєднання, укладений сторонами з урахуванням ст.ст.633,634,641,642 ЦК України з метою надання з метою надання послуг з постачання теплової енергії споживачу. Цей договір є опублікованим на офіційному сайті КП «Жовтоводськтепломережа» ЖМР. Невиконання відповідачем зобов`язань по оплаті в повному обсязі за послугу з постачання теплової енергії призвело до виникнення заборгованості. Таким чином, заборгованість [PERSON] перед КП «Жовтводськтепломережа» ЖМР за надані послуги за період з 01.12.2016 року по 01.03.2025 року складає 53527,09 грн, з яких основний борг 50715,39 грн, інфляційні нарахування 1885,22 грн, три відсотки річних 812,33 грн та пеня 114,15 грн. За законом споживач повинен своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за фактично надані позивачем послуги з централізованого опалення за встановленими тарифами. Враховуючи,\~що в\~добровільному порядку\~заборгованіcть\~за комунальні\~послуги не\~погашається,\~позивач змушений\~звернутися до\~суду та\~просить стягнути\~з [PERSON] \~на користь\~КП «Жовтоводськтепломережа»\~Жовтоводської міської\~ради заборгованість\~за послуги\~з постачання\~теплової енергії за період з 01.12.2016 року по 01.03.2025 року у сумі 53527,09 грн. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 травня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав. 20 червня 2025 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив, в якому вона зазначила, що частково заперечує проти позовних вимог. Відповідач не оспорює той факт, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належить їй на праві приватної власності. В своїй заяві позивач заявляє вимогу про стягнення боргу за період з 01.12.2016 року по 01.03.2025 року, тобто за період близько 9 років. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Враховуючи той факт, що позивач знав про факт несплати відповідачкою за послуги теплопостачання з відповідного періоду (відповідно до наданого розрахунку заборгованості - з грудня 2016 року), то початок перебігу трирічного строку позовної давності, на думку відповідача, слід рахувати саме з вказаного часу. Відповідач зазначає, що 28 грудня 2017 року між нею та позивачем було укладено договір реструктуризації №710714. Договір було укладено строком на 12 місяців та перший платіж в розмірі 245,49 грн вона повинна була внести одразу в грудні 2017 року. З грудня 2017 року по березень 2018 року відповідачкою вносились платежі згідно договору, проте з квітня 2018 року у зв`язку з тяжким матеріальним станом сплачувати внески вона вже не мала змоги. Після 2018 року жодних платежів на користь позивача вона більше не сплачувала. Відповідач зазначає, що у випадку укладення договору про реструктуризацію заборгованості за комунальні послуги строк позовної давності обчислюється не від кінцевої дати договору, а від кожної конкретної дати розрахунку згідно зі схемою реструктуризації. Початок обчислення строку позовної давності пов`язується не стільки з терміном дії договору, скільки з певними моментами, які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК). Таким чином, відповідач вважає, що позовна давність за вимогами кредитора про повернення несплачених коштів, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу. Отже, право на звернення до суду для захисту свого порушеного права щодо стягнення заборгованості, на думку відповідача, у позивача виникло в квітні 2018 року. Відповідач вважає, що оскільки, з даною позовною заявою позивач звернувся в квітні 2025 року, то у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості, яка утворилась за період з 01 грудня 2016 року по 01 квітня 2022 року, слід відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності. Таким чином, на думку відповідача, позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з неї заборгованості за послуги теплопостачання, з урахуванням 3% річних та інфляційних витрат, яка утворилась в межах позовної давності, а саме за період з 01 квітня 2022 року по 01 березня 2025 року. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.04.2025 року, що відповідачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 28.11.2016 року належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). 14 грудня 2017 року [PERSON] звернулась до КП «Жовтоводськтепломережа» із заявою, в якій просила продовжити договір реструктуризації від 01.09.2016 року та розстрочити заборгованість в розмірі 3245,82 грн терміном на 12 місяців (а.с.15). 28 грудня 2017 року між КП «Жовтоводськтепломережа» ЖМР та [PERSON] було укладено Договір реструктуризації №710714 (а.с.16). Згідно з п.2.3 Договору реструктуризації споживач зобов`язується: -забезпечити своєчасне погашення бору за послуги з централізованого опалення згідно з умовами, визначеними договором; -окрім сум, визначених п.1.2 Договору здійснювати оплату поточного щомісячного платежу за надані послуги з централізованого опалення. Згідно з рішенням №410/1 від 29.11.2000 року функції по збору платежів за послуги гарячого водопостачання та опалення від Жовтоводського виробничого житлово-експлуатаційного об`єднання та виробничого об`єднання житлово-комунального господарства перейшли безпосередньо виробнику цих послуг - КП «Жовтоводськтепломережа» (а.с.17). Відповідач [PERSON] сплачувала за послуги з постачання теплової енергії не в повному обсязі. У зв`язку з цим, за період з 01.12.2016 року по 01.03.2025 року виникла заборгованість в розмірі 50715,39 грн. Дана заборгованість підтверджується розрахунком заборгованості по о/р № [NUMBER] (а.с.8-11). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати сплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п.п.5 п.45 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ від 21.08.2019 року №830, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Як слідує із вимог ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до вимог статті 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Частиною 1 ст.322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний обов`язок з оплати житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Закріплена в пункті 10 частини другої ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Верховним Судом України в листі №62-97 від 03.04.1997 року надані рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ. Відповідно до розрахунку інфляційних витрат, 3% річних та пені, здійсненого позивачем у зв`язку з невиконанням з боку відповідача обов`язку щодо оплати за надані послуги, інфляційні нарахування за період з 01.12.2016 року по 01.03.2025 року складають 1885,22 грн, 3% річних складають 812,33 грн та пеня складає 114,15 грн (а.с.12-13). Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Водночас,\~постановою Кабінет Міністрів України № 1405 від 29.12.2023 року\~внесено зміни в постанову № 206, відповідно до яких заборона на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням поширюється лише на територіальні громади, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окуповані російською федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги. Відомостей, що майно споживача було пошкоджене внаслідок бойових дій матеріали справи не містять. Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 Жовтоводська міська територіальна громада не відноситься до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, а тому дія Постанови КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 02.03.2022 № 206 на м.Жовті Води не поширюється. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем правомірно здійснено розрахунок інфляційних витрат, понесених підприємством у зв`язку із невиконанням з боку відповідача обов`язку, щодо оплати за надані послуги та 3% річних. Доводи відповідача про те, що до спірних правовідносин необхідно застосувати наслідки спливу строку позовної давності є безпідставними з огляду на наступне. За статтею 256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Частиною 4 статті 267\~ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами 1, 5 статті 261\~ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність, відповідно до частини 1 статті 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.ч.2,3 статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 ст.264 ЦК України). Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Як вбачається з розрахунку заборгованості, в період з грудня 2016 року по лютий 2025 року відповідачем періодично частково здійснювалась оплата за надані послуги з теплової енергії впродовж всього зазначеного періоду. При цьому останній платіж відповідачем був здійснений в листопаді 2024 року на суму 100 грн, а отже вказані дії свідчать про визнання відповідачем свого обов`язку щодо сплати наданих послуг. При цьому слід зауважити, що часткова оплата за надані послуги з теплової енергії здійснювалась відповідачем навіть тоді, коли позивачем не нараховувалась плата за надані послуги з теплової енергії (літній період), що свідчить про визнання відповідачем свого обов`язку щодо сплати наданих послуг за минулий період. Крім того, укладаючи Договір реструктуризації №710714 від 28.12.2017 року відповідач визнала заборгованість, яка утворилась станом на 01.10.2017 року у розмірі 2945,82 грн та зобов`язалась здійснювати своєчасне погашення боргу (а.с.16). До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 9 листопада 2018 року у справі № 911/3685/17. У постанові ВП ВС від 24.04.2019 по справі №\~523/10225/15-ц\~(14-159цс19) вказано, що відповідно до частин першої, третьої статті 264\~ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, сума заборгованості за послуги централізованого опалення частково сплачувалась відповідачем впродовж всього вищезазначеного періоду та навіть в період ненарахування позивачем такої оплати. З урахуванням наведеного вище суд вважає, що строк позовної давності переривався вчиненням відповідачем дій по оплаті послуг з централізованого опалення, а також укладенням договору реструктуризації, у зв`язку з чим строк позовної давності станом на момент подання позову до суду 01.05.2025 року позивачем не пропущено. Таким чином, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за період з 01.12.2016 року по 01.03.2025 року за надані послуги з постачання теплової енергії в сумі 53527,09 грн, з яких: 50715,39 грн - заборгованість за послуги з постачання теплової енергії; інфляційні нарахування 1885,55 грн; три відсотки річних 812,33 грн та пеня 114,15 грн. Відповідно до\~ст.133,141 ЦПК України\~із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати\~пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved