Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

В квітні 2025 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про встановлення юридичного факту не проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) загальною площею 1,02 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Магальської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області та перебувала в колективній власності агрофірми «Дружба». Спадщину після її смерті позивач прийняла своєчасно як спадкоємець по закону, інші спадкоємці спадщину не прийняли, оскільки не проживали із померлою та до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертались. Однак, оскільки спадкодавець втратила земельний сертифікат, просила встановити факт не проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В судове засідання представник позивача не з`явився направивши на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розгляну ти справу без його участі. Відповідачі у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надали, а також в судове засідання не з`явилися не повідомивши суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0098204 від 20 червня 1997 року на земельну ділянку загальною площею 1,02 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї ділянки в натурі, що розташована на території Магальської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, який був зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай), що видавались Новоселицькою РДА агрофірмі «Дружба» с. Магала Новоселицького району Чернівецької області під № 1446. Державний акт на право власності земельної частки [PERSON] при житті не оформляла та не отримувала. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0098204 від 20 червня 1997 року втрачений. [PERSON] померла [INFO] , після її смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) загальною площею 1,02 в умовних кадастрових гектарах, яке належало їй згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0098204 від 20 червня 1997 року. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняла своєчасно, в порядку спадкування по закону як спадкоємець 1 черги, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою виданою Магальської сільської ради Чернівецького району № 375 від 14 березня 2024 року та матеріалами спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] .. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , хоча і були зареєстровані разом із померлою [PERSON] в одному домоволодінні, однак на час відкриття спадщини там не проживали, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Магальської сільської ради Чернівецької області № 120 від 30 січня 2025 року. Окрім того, відповідно до Акту опитування сусідів, затвердженого секретарем виконкому Магальської сільської ради Чернівецької області, свідки [PERSON] та [PERSON] вказали, що [PERSON] та [PERSON] не проживають в господарстві по [ADDRESS] з 2004 рокую Верховний Суд у своїй постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 зробив висновок, що частина третя ст. 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Таким чином, суд приходить до висновку, що хоча [PERSON] та [PERSON] були формально зареєстровані в одному господарстві із померлою [PERSON] , однак в розумінні ст. 1268 ЦК України спадщину не прийняли, а тому єдиним спадкоємцем після смерті останньої є позивач, яка була зареєстрована та проживала разом із померлою. Однак, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом 1 черги після смерті [PERSON] та своєчасно прийняла спадщину, інші спадкоємці спадщину не прийняли, то право на земельну ділянку слід визнати за нею в порядку спадкування. Вирішуючи питання щодо встановлення юридичного факту не проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд приходить до наступного висновку. Частиною першою статті 15\~ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Відповідно до частини першої статті 175\~ЦПК України позивач викладає свої вимоги щодо предмета позову та їх обґрунтування. Предмет позову - це конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, заявлена через суд. Підстава позову - це юридичні факти (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача. Предметом позову позивач визначила вимогу про встановлення факту не проживання [PERSON] та [PERSON] із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не прийняття відповідачами спадщини після померлої матері. Однак, виходячи зі змісту позову, позивач фактично намагалася довести те, що лише вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] ..З огляду на викладене у задоволенні заяви позивача слід відмовити у зв`язку із застосуванням позивачем способу захисту, який не узгоджується із положеннями статті 16 ЦК України. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові № 641/3893/20 від 26 липня 2023 року. На підставі ст.ст. 15, 16, 315, 328, 1218, 1223, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд

Outcome: partial