Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у м. Києві (далі - відповідач, РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Національної поліції України (далі - третя особа, НПУ), в якому просить визнати за [PERSON] (зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) право власності на автомобіль марки «LAND ROVER RANGE ROVER», чорного кольору, 2013 року випуску, об`єм двигуна 4999 куб. см., ідентифікаційний номер VIN- [NUMBER] (ідентифікаційний номер VIN- [NUMBER] ), державний номерний знак [NUMBER] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] на праві приватної власності належить автомобіль марки «LAND ROVER RANGE ROVER», чорного кольору, 2013 року випуску, об`єм двигуна 4999 куб. см., ідентифікаційний номер VIN- [NUMBER] (ідентифікаційний номер VIN- [NUMBER] ), державний номерний знак [NUMBER] . Право власності на автомобіль позивач набула на підставі документу, що став підставою для проведення реєстраційної операції з транспортним засобом, а саме довідки - рахунку серії [NUMBER] від 26 червня 2015 року, видана ТОВ «БМ-Груп», сплатила повну вартість автомобіля, а саме, 149 000 грн. та поставила його на облік. 08 липня 2015 року в сервісному центрі № 8046 РСЦ МВС в м. Києві, що знаходиться за адресою: м. Київ, Столичне шосе, 104 в присутності адміністратора позивачу було видано відповідне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та номерні знаки [NUMBER] . З моменту набуття права власності автомобіль перебував у користуванні позивача півтори року. 09 лютого 2017 року о 20 год. 55 хв. в місті Києві по вул. Горького, 48, в рамках кримінального провадження № 12014100030013137 від 21 листопада 2014 року (до якого приєднано кримінальне провадження № 12015100060002625 від 16 квітня 2015 року) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 190, ст. 290, ч. 2 ст. 357, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 309 КК України за фактами шахрайського заволодіння чужим майном, незаконного заволодіння автомобілем, підробки документів та заміни номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу в м. Києві слідчим Голосіївського УП Боднюком М. В. автомобіль, який на праві власності належить позивачу було вилучено, що підтверджується протоколом огляду від 09.02.2017 року. 21 липня 2017 року державну реєстрацію на автомобіль скасовано на підставі листа слідчого ГСУ НП України Костецького Є. Й. № 2214Д24/2/2-2017 та висновку РСЦ МВС в м. Києві від 01.06.2017 року, а саме у зв`язку із здійсненням Головним слідчим управлінням Національної поліції України досудового розслідування вищезазначеного кримінального провадження. Станом на день звернення до суду з позовом автомобіль [PERSON] за нею не зареєстрований. Таким чином, у зв`язку із скасуванням держаної реєстрації транспортного засобу відновити порушене право, на думку позивача, окрім як, у спосіб визнання за нею права власності на автомобіль в судовому порядку, не представляється можливим, у зв`язку з чим [PERSON] звернулась до Печерського районного суду м. Києва з даним позовом. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року позовну заяву [PERSON] до Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у м. Києві, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Національної поліції України, про визнання права власності, залишено без руху. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 вересня 2024 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом [PERSON] до Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у м. Києві, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Національної поліції України, про визнання права власності та призначено підготовче засідання на 21 жовтня 2024 року. 26 вересня 2024 року на адресу суду надійшов відзив представника Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у м. Києві, в якому останній просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, а також зазначає, що є неналежним відповідачем у справі. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2024 року відкладено підготовче засідання на 27 листопада 2024 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 листопада 2024 року задоволено клопотання представника позивача та замінено первісного відповідача - Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у м. Києві на належного відповідача - Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ та у зв`язку з цим, відкласти підготовче засідання у цивільній справі на 11 березня 2025 року. 03 лютого 2025 року на адресу суду надійшов відзив представника Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у м. Києві, в якому останній просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позову представник відповідача вказує на те, що 18 червня 2013 року у ВРЕР ДАІ м. Сімферополь, Сімферопольського та Бахчисарайського районів проведено державну реєстрацію транспортного засобу LAND ROVER RANGE ROVER, 2013 року випуску, об`єм двигуна 4999 см3, номер кузова/VIN [NUMBER] за ТОВ «МОНТОЛИТ-БЕТОН», код ЄДРПОУ 37050387, з видачею свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] . 20 січня 2015 року у ВРЕР-9 УДАІ в м. Києві вказаний транспортний засіб з ТОВ «МОНТОЛИТ-БЕТОН» перереєстровано на ім`я [PERSON] , з видачею свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] . 07 березня 2015 року у ВРЕР-6 УДАІ в м. Києві транспортний засіб з [PERSON] перереєстровано на ім`я [PERSON] , з видачею свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] . 26 червня 2015 року у ВРЕР-6 УДАІ в м. Києві транспортний засіб з [PERSON] перереєстровано на ім`я позивача, з видачею свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] . Регіональним сервісним центром МВС в м. Києві (код ЄДОПОУ 40112076) було проведено перевірку за листом ГСУ НП України від 16 травня 2017 року № 2214Д24/2/2-2017 щодо проведення можливих безпідставних реєстраційних операцій з автомобілем LAND ROVER RANGE ROVER, 2013 року випуску, номерний знак [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , в якому повідомляється, що в ході проведення експертного дослідження в рамках кримінального провадження № 12015100060005804 проведеного судовим експертом Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України по бланку серії САР № 874348 (висновок експерта від 22.07.2016 № 124) встановлено, що бланк (який використовувався як підстава для проведення реєстраційної операції 20.01.2015 по зазначеному автомобілю), вилучений під час тимчасового доступу до речей і документів ГСУ НП України, не відповідає аналогічним бланкам свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, що перебувають в офіційному обігу на території України. В зв`язку з встановленням факту проведення перереєстрації автомобіля LAND ROVER RANGE ROVER, 2013 року випуску, номерний знак [NUMBER] , VIN: [NUMBER] на гр. [PERSON] з використанням підробленого документа (свідоцтво про реєстрацію серія [NUMBER] ), 21 липня 2017 року державну реєстрацію транспортного засобу LAND ROVER RANGE ROVER, 2013 року випуску, чорного кольору, об`єм двигуна 4999 см3, номер кузова [NUMBER] скасовано на підставі листа ГСУ НП України від 16.05.2017 № 2214Д24/2/2-2017 та висновку РСЦ МВС в м. Києві від 01.06.2017, у відповідності до пункту 40 Порядку № 1388. Як стверджує представник відповідача автомобіль марки LAND ROVER модель RANGE ROVER номер VIN: [NUMBER] , та автомобіль марки LAND ROVER модель RANGE ROVER номер VIN: [NUMBER] , є два різні транспортні засоби. Тому пред`явлення позовної вимоги «визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «LAND ROVER RANGE ROVER», чорного кольору, 2013 року випуску, об`єм двигуна 4999 см3, ідентифікаційний номер VIN: [NUMBER] (ідентифікаційний номер VIN: [NUMBER] )» є неправомірним, оскільки вказані номери VIN належать різним транспортним засобам, відтак, в разі задоволенням вказаної позовної вимоги позивач набуде права власності на обидва ТЗ, хоча фактично в її користуванні перебуває лише транспортний засіб LAND ROVER RANGE ROVER, ідентифікаційний номер VIN: [NUMBER] . На думку представника відповідача немає жодних правових підстав вважати позивача власником ТЗ LAND ROVER RANGE ROVER, 2013 року випуску, чорного кольору, об`єм двигуна 4999 см3, номер кузова/VIN [NUMBER] , оскільки фактично [PERSON] ніколи вказаним транспортним засобом не володіла, не користувалась та не розпоряджалась. Щодо визнання за позивачем права власності на транспортний засіб LAND ROVER RANGE ROVER, ідентифікаційний номер VIN: [NUMBER] , то згідно з даними ЄДРТЗ, станом на 30.01.2025, транспортний засіб LAND ROVER RANGE ROVER, ідентифікаційний номер VIN: [NUMBER] , на території України не зареєстрований та ніколи не реєструвався. Як вбачається з ухвали Печерського районного суду міста Києва від 22 лютого 2022 року у справі № 757/8606/22-к, транспортний засіб з ідентифікаційним номером [NUMBER] значився у міжнародному розшуку як викрадений 26.05.2015. 25 лютого 2025 року на адресу суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких зазначено про те, що [PERSON] є добросовісним набувачем транспортного засобу «LAND ROVER RANGE ROVER», чорного кольору, 2013 року випуску, об`єм двигуна 4999 куб.см., ідентифікаційний номер VIN: [NUMBER] (ідентифікаційний номер VIN: [NUMBER] ), державний номерний знак [NUMBER] , адже при реєстрації транспортного засобу за позивачем були дотримані чинні на той момент норми законодавства (набуто право власності на підставі відповідних документів), огляд автомобіля було здійснено уповноваженими працівниками підрозділів Державтоінспекції, які не виявили будь-яких порушень, які можуть слугувати підставою для відмови у реєстрації транспортного засобу за позивачем. Разом з цим, представник позивача повідомляє, що автомобіль Land Rover Rang Rover, номерний знак [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] та автомобіль Land Rover Rang Rover, номерний знак [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] це один і той самий автомобіль. Крім того, представник позивача вказує на те що, враховуючи відмову РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві (який є відокремленим підрозділом Головного сервісного центру МВС) у проведенні державної реєстрації права власності у зв`язку з відсутністю рішення суду, яким [PERSON] визнано власником транспортного засобу, належним способом захисту прав та законних інтересів позивача в рамках даних правовідносин є визнання за [PERSON] права власності на автомобіль марки «LAND ROVER RANGE ROVER», чорного кольору, 2013 року випуску, об`єм двигуна 4999 куб.см., ідентифікаційний номер VIN: [NUMBER] (ідентифікаційний номер VIN- [NUMBER] ), державний номерний знак [NUMBER] . 06 березня 2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення проти письмових пояснень, в яких викладені обставини, які по своїй суті є аналогічними тим, що викладені у відзиві на позовну заяву. 11 березня 2025 року на адресу суду від представника Національної поліції України надійшли пояснення, в яких останній просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В своїх поясненнях представник третьої особи підтримує правову позицію відповідача та вважає, що зазначені у відзиві обставини справи та докази, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позовних вимог з посиланням на норми матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дають підстави прийти до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. При цьому, доводи третьої особи є подібними до доводів відповідача, що викладені у відзиві на позовну заяву. У хвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 26 травня 2025 року. 11 квітня 2025 року на адресу суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, доводи в яких по своїй суті є аналогічним доводам, що викладені представником позивача в письмових поясненнях, які надійшли до суду 25 лютого 2025 року. В судовому засіданні, яке призначено на 26 травня 2025 року оголошено перерву до 01 вересня 2025 року. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися; про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином; представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином; представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином; представник третьої особи подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив відмовити в задоволенні позову. У зв`язку із поданням всіх документів по суті спору, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Суд установив, що [PERSON] набула право власності на автомобіль марки LAND ROVER модель RANGE ROVER, чорного кольору, об`єм двигуна 4999 куб. см., ідентифікаційний номер (VIN) - [NUMBER] на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного з [PERSON] , та довідки - рахунку серії ААЕ № 215852 від 26 червня 2015 року, виданої ТОВ «БМ-Груп». При цьому, [PERSON] сплатила повну вартість за вказаний транспортний засіб, а саме 149 000 грн., яка передбачена умовами договору та поставила його на облік. 08 липня 2015 року в сервісному центрі № 8046 РСЦ МВС в м. Києві, що знаходиться за адресою: м. Київ, Столичне шосе, 104 в присутності адміністратора позивачу було видано відповідне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та номерні знаки [NUMBER] . Як вбачається з даного свідоцтва 08 липня 2015 року за [PERSON] зареєстровано транспортний засіб - марки LAND ROVER модель RANGE ROVER, чорного кольору, об`єм двигуна 4999 куб. см., ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] . З моменту набуття права власності автомобіль перебував у користуванні позивача півтори року. Однак, 09 лютого 2017 року о 20:55 в м. Києві по вул. Горького, 48, в рамках кримінального провадження №12014100030013137 від 21 листопада 2014 року (до якого приєднано кримінальне провадження № 12015100060002625 від 16 квітня 2015 року) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 1 ч. 4 ст. 190, ст. 290, ч. 2 ст. 357, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 309 КК України за фактами шахрайського заволодіння чужим майном, незаконного заволодіння автомобілем, підробки документів та заміни номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу в м. Києві слідчим Голосіївського УП Боднюком М. В. Автомобіль, який на праві власності належить позивачу було вилучено, що підтверджується протоколом огляду від 09 лютого 2017 року. В подальшому, 21 липня 2017 року державну реєстрацію автомобіля скасовано на підставі листа слідчого ГСУ НП України Костецького Є. Й. № 2214Д24/2/2-2017 та висновку РСЦ МВС в м. Києві від 01 червня 2017 року, а саме у зв`язку із здійсненням Головним слідчим управлінням Національної поліції України досудового розслідування вищезазначеного кримінального провадження. Тобто, у період з 08 липня 2015 року по 21 липня 2017 року транспортний засіб - марки LAND ROVER модель RANGE ROVER, чорного кольору, 2013 року випуску, об`єм двигуна 4999 куб. см., ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] був зареєстрований за [PERSON] . 05 жовтня 2022 року згідно акту приймання-передачі об`єкта рухомого майна на виконання ухвал слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року, 24 лютого 2022 року та від 15 вересня 2022 року уповноваженою особою АРМА позивачу, як власнику майна, було передано її автомобіль марки LAND ROVER модель RANGE ROVER, чорного кольору, 2013 року випуску, об`єм двигуна 4999 куб. см., ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . 17 січня 2024 [PERSON] звернулась до ТСЦ № 8043 РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві з заявою про проведення державної реєстрації транспортного засобу марки LAND ROVER модель RANGE ROVER, чорного кольору, 2013 року випуску, об`єм двигуна 4999 куб. см., ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Однак, у проведенні реєстраційної операції з вказаним вище транспортним засобом ТСЦ № 8043 РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві було відмовлено, так як не було надано [PERSON] під час звернення до ТСЦ 8043 рішення суду, яким згідно вимог пункту 8 Порядку № 1388 [PERSON] визнано власником транспортного засобу. Дані обставини підтверджуються листом РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві від 12 лютого 2024 № 31/26-155аз. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (надалі по тексту також - «Порядок № 1388»). Відповідно до п. 3 Порядку № 1388 (тут і надалі в редакції чинній на момент набуття права власності позивачем на автомобіль), державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Згідно з п. 8 Порядку № 1388, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: - довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; - договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; - копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; - довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; - акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; - митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; - договір фінансового лізингу; - акт про проведений аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби. Як вже було зазначено вище, право власності на автомобіль марки LAND ROVER модель RANGE ROVER, чорного кольору, 2013 року випуску, об`єм двигуна 4999 куб. см., ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] набула на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного з [PERSON] , та довідки - рахунку серії ААЕ № 215852 від 26 червня 2015 року, виданої ТОВ «БМ-Груп». При цьому, [PERSON] сплатила повну вартість автомобіля, а саме 149 000 грн., яка передбачена умовами договору та поставила його на облік. 08 липня 2015 року в сервісному центрі № 8046 РСЦ МВС в м. Києві, що знаходиться за адресою: м. Київ, Столичне шосе, 104 в присутності адміністратора позивачу було видано відповідне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та номерні знаки [NUMBER] . Як вбачається з даного свідоцтва 08 липня 2015 року за [PERSON] зареєстровано транспортний засіб - марки LAND ROVER модель RANGE ROVER, чорного кольору, 2013 року випуску, об`єм двигуна 4999 куб. см., ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Отже, [PERSON] набула у власність автомобіль відповідно до чинного на той момент законодавства України, зокрема «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388. Разом з тим, варто зазначити, що в п. 15 Порядку № 1388 передбачено, що під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортні засоби, крім випадків вибракування їх у цілому, підлягають огляду (крім випадків перереєстрації транспортних засобів у зв`язку із зміною місця проживання власника та у разі відновлення втрачених або зіпсованих документів) з метою звірення ідентифікаційних номерів їх складових частин з номерами, зазначеними у поданих власником для реєстрації документах, визначення їх справжності та проведення перевірки за Єдиним державним реєстром Державтоінспекції та автоматизованою базою даних про розшукувані транспортні засоби, встановлення відповідності конструкції і технічного стану транспортних засобів обов`язковим вимогам правил, нормативів і стандартів України. Огляд проводиться уповноваженими працівниками підрозділів Державтоінспекції за місцем реєстрації транспортних засобів, а дослідження транспортного засобу - на письмову вимогу власника або уповноваженої ним особи фахівцями експертної служби МВС або судовими експертами державних спеціалізованих установ, іншими експертами, які атестовані з відповідного виду експертної діяльності та внесені до державного Реєстру атестованих судових експертів. Відповідальним за справжність ідентифікаційних номерів транспортного засобу записам, що зазначені у реєстраційних документах, є його власник. Кошти за проведення фахівцями експертної служби МВС та судовими експертами державних спеціалізованих установ досліджень транспортних засобів зараховуються в установленому порядку до державного бюджету. За результатами огляду в документах, які подаються для державної реєстрації, уповноважений працівник підрозділу Державтоінспекції робить відповідну відмітку або складає акт технічного огляду. У разі проведення дослідження до зазначених документів додається відповідний висновок фахівця. З вище викладеного вбачається, що при реєстрації транспортного засобу за позивачем були дотримані чинні на той момент норми законодавства (набуто право власності на підставі відповідних документів), огляд автомобіля було здійснено уповноваженими працівниками підрозділів Державтоінспекції, які не виявили будь-яких порушень, які можуть слугувати підставою для відмови у реєстрації транспортного засобу за позивачем. Добросовісність є однією із основоположних засад цивільного законодавства (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 ЦК України. Отже, законодавець, закріпивши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Обидві сторони правочину, починаючи зі стадії, яка передує його вчиненню, мають поводитися правомірно, зокрема, добросовісно (близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (пункт 37), від 20 липня 2022 року у справі № 923/196/20 (пункт 40)). Позивачем набуто право власності на автомобіль у встановленому законом порядку, що підтверджуються зазначеними вище нормами діючого на момент набуття права власності законодавства. Однак, відповідно до висновку № 10128/17-31/10129/17-52/537/18-31/538/18-54 від 26 лютого 2018 року за результатами проведення комплексної трасологічної та автотоварознавчої експертизи було встановлено, що ідентифікаційний номер автомобіля змінювався шляхом механічного видалення первинного номера з подальшим нанесенням номера [NUMBER] . Первинним номером автомобіля є [NUMBER]. Тобто, даним висновком встановлено, що автомобіль марки LAND ROVER модель RANGE ROVER, чорного кольору, 2013 року випуску, об`єм двигуна 4999 куб. см., ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] та автомобіль марки LAND ROVER модель RANGE ROVER, чорного кольору, 2013 року випуску, об`єм двигуна 4999 куб. см., ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] це один і той самий автомобіль. При цьому, первинним ідентифікаційним номером автомобіля є [NUMBER]. Разом з цим, як вбачається з пояснень представника відповідача, останній не заперечує проти того, що у користуванні [PERSON] перебуває транспортний засіб марки LAND ROVER модель RANGE ROVER, чорного кольору, 2013 року випуску, об`єм двигуна 4999 куб. см., ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 17 січня 2024 року [PERSON] звернулась до ТСЦ № 8043 РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві з заявою про проведення державної реєстрації транспортного засобу «LAND ROVER RANGE ROVER», чорного кольору, 2013 року випуску, об`єм двигуна 4999 куб.см., ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] . Однак, у проведенні реєстраційної операції з транспортним засобом марки LAND ROVER модель RANGE ROVER, чорного кольору, 2013 року випуску, об`єм двигуна 4999 куб. см., ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] ТСЦ № 8043 РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві було відмовлено, так як не було надано [PERSON] під час звернення до ТСЦ 8043 рішення суду, яким згідно вимог пункту 8 Порядку № 1388 [PERSON] визнано власником транспортного засобу. Тобто, РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві (який є відокремленим підрозділом Головного сервісного центру МВС), відмовляючи у проведенні реєстрації права власності на автомобіль за позивачем, у зв`язку з відсутністю рішення суду, яким [PERSON] визнано власником транспортного засобу, фактично здійснено дії, направлені на невизнання позивача власником автомобіля, адже в протилежному випадку РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві зареєстрував би за [PERSON] право власності на транспортний засіб. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Зважаючи на положення ст. 392 ЦК України, надані докази в сукупності з об`єктивними обставинами справи, суд прийшов до висновку, що захист порушеного/невизнаного права позивача у визначений нею спосіб, а саме визнання права власності на автомобіль, має місце та може бути відновлено в судовому порядку. В той же час, суд зазначає, що оскільки автомобіль марки LAND ROVER модель RANGE ROVER, чорного кольору, 2013 року випуску, об`єм двигуна 4999 куб. см., ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] та автомобіль марки LAND ROVER модель RANGE ROVER, чорного кольору, 2013 року випуску, об`єм двигуна 4999 куб. см., ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] це один і той самий автомобіль це один і той самий автомобіль, при тому що первинним ідентифікаційним номером автомобіля є [NUMBER], то [PERSON] на праві власності належить автомобіль марки LAND ROVER модель RANGE ROVER, чорного кольору, 2013 року випуску, об`єм двигуна 4999 куб. см., ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] . Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 05 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). До державної реєстрації права власності за новим набувачем покупець за договором про відчуження майна, виконаним сторонами, не має права розпоряджатися цим майном, оскільки право власності на нього зберігається за продавцем, проте має право на захист свого володіння на підставі статті 396 ЦК. При цьому слід мати на увазі, що після оплати вартості проданого майна і передання його покупцеві, але до державної реєстрації переходу права власності, продавець також не має права ним розпоряджатися, оскільки це майно є предметом виконаного продавцем зобов`язання, яке виникло з договору про відчуження майна (пункт 1 частини першої статті 346 ЦК), а покупець є його законним володільцем. У разі укладення нового договору про відчуження раніше переданого покупцю майна без розірвання попереднього договору чи визнання судом його недійсним продавець несе відповідальність за його невиконання у виді відшкодування збитків новому покупцеві. Отже, вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на автомобіль підлягають задоволенню, оскільки суд прийшов до висновку визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки LAND ROVER модель RANGE ROVER, чорного кольору, 2013 року випуску, об`єм двигуна 4999 куб. см., ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . У статті 34 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, присвоєнням буквено-числової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформленням і видачею реєстраційних документів та/або їх формуванням в електронному вигляді. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Згідно з пунктом 3 Порядку № 1388, державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції транспортних засобів установленим вимогам правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Відповідно до п. 6 Порядку № 1388, транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС або через центри надання адміністративних послуг. В свою чергу, пунктом 8 Порядку № 1388 передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух»). Так, згідно з пунктом 8 Порядку № 1388 документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. Отже, враховуючи вказані вище норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що необхідною умовою для підтвердження набуття права власності на транспортний засіб є державна реєстрація (перереєстрація) такого транспортного засобу, яка проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС на підставі заяви власників, а також документів, що підтверджують правомірність набуття права власності на транспортний засіб. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ із метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Правовими нормами ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив про те, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Формування змісту та обсягу заявлених позовних вимог є диспозитивним правом позивача. У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення» роз`яснено про те, що вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Із цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов: лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача; повний захист прав позивача неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав; вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява. При цьому, за жодних умов становище позивача за наслідками судового розгляду не може бути погіршене порівняно з тим, яким воно було до звернення до суду за захистом своїх прав. Таким чином, дотримуючись правових норм процесуального законодавства України, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для виходу за межі заявлених позовних вимог із метою повного та ефективного захисту прав і законних інтересів [PERSON] , яка просить визнати право власності на автомобіль, що їй належить на законних підставах. Виходячи з наведеного та враховуючи той факт, що [PERSON] є законним власником автомобіля марки LAND ROVER RANGE ROVER, чорного кольору, 2013 року випуску, об`єм двигуна 4999 куб. см., ідентифікаційний номер (VIN) - [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , суд приходить до висновку про необхідність зобов`язати територіальний сервісний центр МВС №8046 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в місті Києві здійснити перереєстрацію (поновлення реєстрації) транспортного засобу марки LAND ROVER RANGE ROVER, чорного кольору, 2013 року випуску, об`єм двигуна 4999 куб. см., ідентифікаційний номер (VIN) - [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] за [PERSON] . На думку суду, таке вирішення спору буде відповідати засадам цивільного судочинства, зокрема верховенству права, і буде таким, що прийнято з дотриманням норм процесуального закону і на підставі доказів, поданих учасниками справи, а також відповідати принципам, закріпленим у Європейській конвенції з прав людини. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 495,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved