Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви [PERSON] є чоловіком [PERSON] . З 2008 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] , а у 2017 році зареєстрували свої стосунки. [INFO] [PERSON] раптово помер. Померлий був громадянином Республіки Молдова, проте постійно мешкав в Україні, а з 1999 року у [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За життя заповіту не залишив. На підставі заяви дружини 26.02.2025 року була відкрита спадкова справа, проте через відсутність будь-якої інформації в реєстрі територіальної громади по останньому місцю проживання померлого, приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лігутою Л.В. було видано роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи відмову пропуском строку прийняття спадщини та неможливістю встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. На підставі вищевказаного позивач вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Враховуючи викладене просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] разом із чоловіком [PERSON] , [INFO] на час відкриття спадщини, а саме 21.12.2018 року Аргументи учасників справи Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Враховуючи, що на момент смерті чоловіка позивачка з ним проживала, то вважала що автоматично прийняла спадщину. Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відзив на позовну заяву відповідач не надав. Фактичні обставини справи, встановлені судом [INFO] помер [PERSON] , у віці 56 років, свідоцтво про смерть [NUMBER] від 22 грудня 2018 року, видане Металургійним районним у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1056 (а.с.9). [PERSON] є дружиною [PERSON] , відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22 листопада 2018 року зареєстрованого Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис № 988 (а.с. 8). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 лютого 2008 року визнано дійсним договір купівлі-продажу, посвідчений Товарною біржею «Криворізька» 24 травня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] та визнано право власності за [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до довідки Комунального підприємства «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР № 216164 від 27.02.2025 року, станом на 31.12.2012 року житловий будинок з надвірними побудовами, розташований в [ADDRESS] , зареєстрований на праві приватної власності на ім`я [PERSON] , реєстраційний номер 001/475-Н (а.с.14). За життя [PERSON] заповіт не складав. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лігути Л.В. для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , який на праві власності належав [PERSON] (а.с.42). Згідно листа приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лігути Л.В. № 59/02-14 від 04.03.2025 року, приватний нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] , померлого [INFO] у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с.12). Відповідно до акту, завіреного майстром вуличного комітету № 5 Білою Л.Т., за підписами сусідів [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] з 2008 року до моменту смерті, а саме 21.12.2018 року постійно проживав разом з [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що є сусідкою позивача по [ADDRESS] . [PERSON] мешкала в будинку навпроти разом з чоловіком [PERSON] з 2008 року, вели спільне господарство. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що являється сусідкою позивача [PERSON] , яка проживала разом з чоловіком [PERSON] з 2008 року за адресою: [ADDRESS] . Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. На суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). У статтях 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (частина перша статті 1277 ЦК України). Позивач звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лігути Л.В. із заявою про прийняття спадщини лише 26 лютого 2025 року, тобто з пропуском строку, встановленого для прийняття спадщини. Згідно матеріалів спадкової справи № 22/2025 інші спадкоємці, окрім позивача, яка є дружиною спадкодавця, відсутні. Відповідно до довідки № 77462 від 26.025.2025 року за відомостями, що містяться у Реєстрі Криворізької міської територіальної громади, станом на 21.12.2018 року відсутня інформація щодо реєстрації місця проживання осіб за адресою [ADDRESS] (а.с.46 зворот). Згідно акту про постійне проживання, позивач з 2008 року [PERSON] постійно проживала разом з [PERSON] за адресою [ADDRESS] без реєстрації. Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб у Металургійному районі від 28.02.2025 року інформація щодо реєстрації/зняття з реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] відсутня (а.с.11). Суд враховує, що акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками, а саме односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця. Факт прийняття спадщини одним із спадкоємців породжує правові наслідки лише безпосередньо для даної особи і жодним чином не впливає на юридичне положення інших спадкоємців. Риса універсальності прийняття спадщини стосується не лише прийняття спадщини за однією підставою - за заповітом або за законом, але також поширюється і на випадки закликання спадкоємця до спадкування одночасно і за заповітом, і за законом (в тому числі в порядку спадкової трансмісії). Якщо спадкоємець здійснює волевиявлення щодо прийняття спадкового майна, залишеного на його користь за заповітом, це означає, що до нього автоматично переходить також спадщина за законом. Для придбання права на таку спадщину він не повинен її приймати яким-небудь особливим актом. Юридичні факти це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку. Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем є доведеність факту їх спільного проживання, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суд зауважує, що відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268\~ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Таким чином законодавство пов`язує фактичне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за одною адресою, а не факт реєстрації та відповідними записами про реєстрацію в паспортах. Аналогічна позиція зазначена в Постанові Верховний Суд від 01 серпня 2018 року по справі № 212/9157/15-ц, Постанові Верховного суду від 17.01.2022 року по справі № 643/790/20. Відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. (ч.1 ст.95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини третьої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом є позивач, непрацездатних спадкоємців за законом, а саме: малолітніх, неповнолітніх, повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця та непрацездатних батьків судом не встановлено. Проаналізувавши письмові матеріали справи у сукупності з показаннями свідків, які, кожен окремо, під присягою засвідчили, що [PERSON] з 2008 року та до смерті проживав разом із [PERSON] по [ADDRESS] , тобто на день відкриття спадщини. Суд приходить до переконання про те, що позивачем подано належні та допустимі докази, у відповідності до ст.ст.76-80 ЦПК України, що позивачка дійсного мешкала з померлим станом на [INFO] [PERSON] за однією адресою. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач по справі [PERSON] , постійно проживала зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] на момент смерті [INFO] , тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо судових витрат Відповідно до п.1 ч. 2, ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Підстав для розподілу судових витрат зі сплати судового збору, а саме з відповідача не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved