Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив стягувати з [PERSON] аліменти на його користь у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) батька, до досягнення [PERSON] 23-х років, починаючи з дати звернення до суду. Свої вимоги мотивує тим, що 28.01.2013 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , які є батьками позивача у даній справі. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11.02.2015 року було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 03.11.2014 року до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . На момент подання позову, [PERSON] вже є повнолітньою особою, не одружений, не працює, отримує перший (бакалаврський) рівень вищої освіти. 13.08.2021 року між [PERSON] та державним університетом «Одеська політехніка» було укладено договір про надання платної освітньої послуги. На момент подання позову, позивач був студентом 4 курсу денної форми навчання навчально-наукового інституту комп`ютерних систем Державного університету «Одеська політехніка». У зв`язку з цим, позивач потребує утримання відповідача на час навчання та отримання вищої освіти. Відповідач надавати допомогу відмовляється, у зв`язку з чим, позивач змушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з батька на час його навчання в розмірі 1/4 заробітку (доходу) до досягнення ним 23-річного віку. Крім того, представник позивача адвокат Переходов М. В. 05 вересня 2025 року надав на адресу суду клопотання про долучення доказів в котрому зазначено, що Наказом №799-с від 01.09.2025 року директора Національного університету "Одеська політехніка" Жидкова Олександра Олексійовича було зараховано на 1 курс магістратури денної форми навчання навчального-наукового інституту комп`ютерних систем Національного університету "Одеська політехніка". Закінчення навчання планується 31.05.2027 року. Таким чином, стягнення аліментів повинно відбуватись з дня подачі позову до 31.05.2027 року. До Суворовського районного суду міста Одеси в жовтні року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 23.10.2024 року визначено головуючого-суддю Дяченка В. Г. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 07 квітня 2025 року визначено головуючого-суддю Сувертак І. В. Вилучений суддя Дяченко В. Г., підстава вилучення звільнення з посади. Справу суддею Сувертак І. В. отримано 08.04.2025 року. Ухвалою судді Суворовського районного суду м.Одеси Сувертак І. В. від 09 квітня 2025 року було прийнято до свого провадження зазначену цивільну справу, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк\~для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання\~відзиву на позовну заяву. (а.с. 41,42). 25.04.2025 року набрав чинності\~Закон № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів", відповідно до якого Суворовський районний суд міста Одеси змінено на Пересипський районний суд міста Одеси. Позивач в судове засідання не з`явився та його представником адвокатом Переходовим М. В. надано заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому порядку. Представник відповідача адвокат Верхола І. О. надав клопотання про відкладення розгляду справи для надання стороною відповідача відзиву на позовну заяву. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки відповідачу було більш-ніж достатньо часу для надання відзиву на позовну заяву (справа надійшла на адресу суду 23.10.2024р.), та подальше відкладення розгляду справи потягне за собою порушення розумних строків її розгляду. Відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вимог ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторони відповідача. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, уважно оцінивши докази надані сторонами по справі, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Суд встановив, що 28.01.2013 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , які є батьками позивача у даній справі. (а.с. 7,8). Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11.02.2015 року було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 03.11.2014 року до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . (а.с. 10,11). На момент подання позову, [PERSON] вже є повнолітньою особою, не одружений, не працює, отримує перший (бакалаврський) рівень вищої освіти. 13.08.2021 року між [PERSON] та державним університетом «Одеська політехніка» було укладено договір про надання платної освітньої послуги. На момент подання позову, позивач був студентом 4 курсу денної форми навчання навчально-наукового інституту комп`ютерних систем Державного університету «Одеська політехніка». (а.с. 12-14). У зв`язку з цим, позивач потребує утримання відповідача на час навчання та отримання вищої освіти. Відповідач надавати допомогу відмовляється, у зв`язку з чим, позивач змушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з батька на час його навчання в розмірі 1/4 заробітку (доходу) до досягнення ним 23-річного віку. Крім того, представник позивача адвокат Переходов М. В. 05 вересня 2025 року надав на адресу суду клопотання про долучення доказів в котрому зазначено, що Наказом №799-с від 01.09.2025 року директора Національного університету "Одеська політехніка" Жидкова Олександра Олексійовича було зараховано на 1 курс магістратури денної форми навчання навчального-наукового інституту комп`ютерних систем Національного університету "Одеська політехніка". Закінчення навчання планується 31.05.2027 року. Таким чином, стягнення аліментів повинно відбуватись з дня подачі позову до 31.05.2027 року. Згідно ст. 198 СК України\~батьки зобов`язанні утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення їх до двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від заробітку(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених у\~ст.182 цього кодексу. Згідно до вимог ч. ч. 1,2\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Згідно ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1\~ст.5 ЦПК України\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, позивачем доведено свої позовні вимоги. П.1 ч.3 ст.133\~ЦПК України передбачає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. П.1 ч.2 ст.141\~ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову на відповідача. Ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).\~Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.\~У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Велика палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 зазначила наступне. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. КС зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч.2 ст.3, ст.59 Конституції покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Проте не всі галузеві закони, зокрема процесуальні кодекси, містять приписи, спрямовані на реалізацію такого права, що може призвести до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу При цьому,\~Велика палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16,\~роз`яснила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 12000 грн., суд приймає до уваги викладене нижче. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved