Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

У квітні 2024 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 101811443; №235384; №16400-02/2022 в розмірі 28397, 86 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 21.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладеного кредитний договір № 101811443, за умовами якого останньому було надано кредитні кошти в безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну картку, реквізити якої надані позичальником. 16.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено договір факторингу № 16072024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передало позивачу права вимоги до боржників, указаних у реєстрі боржників. Згідно з реєстром боржників від 16.07.2024 до зазначеного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача на суму 13290,52 грн, з яких 7280,00 грн- заборгованість за основною сумою боргу, 4281,52 грн- заборгованість за відсотками, 1729 грн- заборгованість за комісією. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 16.07.2024 позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій, сума боргу не змінилася. 21.01.2022 [PERSON] уклав із ТОВ «Селфі кредит» Кредитний договір № 235384, за умовами якого останньому було надано кредитні кошти в безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну картку, реквізити якої надані позичальником. 08.01.2024 між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №08012024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі кредит» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Селфі кредит» права вимоги до боржників, вказаним у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 08.01.2024 до Договору факторингу №08012024 від 08.01.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 5403,34 грн, з яких: 3888,90 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1514,44 грн - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 08.01.2024 позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій, сума боргу не змінилася. Також, 15.02.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 16400-02/2022, за умовами якого останньому було надано кредитні кошти в безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну картку, реквізити якої надані позичальником. 08.12.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 08122022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаним у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 08122022 від 08.12.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9704,00 грн, з яких: 4000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5704 грн - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 08.12.2024 позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій, сума боргу не змінилася. З огляду на те, що відповідач отримані кошти за договорами у строк обумовлений сторонами не повернув, що призвело до утворення заборгованості, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.04.2025 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», Грибанов Д.В. у позовній заяві просить суд розглянути справу за його відсутності у судовому засіданні, і у випадку неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча відповідно до ст. 128, ч. 4 ст.130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, однак на цей час заперечень проти позову суду не представив, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 08.09.2025 було вирішено питання про заочний розгляд справи. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 21.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладеного договір про споживчий кредит № 101811443, за умовами якого останному було надано кредитні кошти у розмірі 9100 грн строком на 15 днів у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну картку, реквізити якої надані позичальником. Позичальник зобов`язався повернути кошти до 05.02.2022. Також у матеріалах справи наявний графік платежів за договором про споживчий кредит № 101811443 від 21.01.2022, паспорт споживчого кредиту №101811443 та платіжне доручення (а.с.9-16). 16.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено договір факторингу №16072024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передало позивачу права вимоги до боржників, указаних у реєстрі боржників (а.с. 17-19). Згідно з витягом реєстру боржників від 16.07.2024 до зазначеного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 101811443 на суму 13290,52 грн, з яких 7280,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 4281,52 грн заборгованість за відсотками, 1729,00 грн заборгованість за комісією (а.с.20). Згідно з розрахунком заборгованості за період з 21.01.2022 по 16.07.2024 (а.с.21-21 зворот.) позивачем не нараховувалися відсотки, відповідач заборгованість не сплачував, тому сума заборгованості не змінилася. 21.01.2022 [PERSON] уклав із ТОВ «Селфі кредит» Кредитний договір № 235384. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефона відповідача, за умовами якого останному було надано кредитні кошти у розмірі 7000,00 грн строком на 8 тижнів, стандартна процентна ставка- 10% в день (3650% річних) у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну картку, реквізити якої надані позичальником (а.с.29-32). Також у матеріалах справи наявна таблиця обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, паспорт споживчого кредиту, стосовно інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, підписана відповідачем, з якої вбачається, що відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, а саме валюти кредиту, кредитного ліміту, строку кредитування, процентної ставки та її типу (а.с.33-35). 08.01.2024 між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №08012024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі кредит» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Селфі кредит» права вимоги до боржників, вказаним у Реєстрі боржників (а.с.36-39). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №08012024 від 08.01.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 5403,34 грн, з яких: 3888,90 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1514,44 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.40). Згідно з розрахунком заборгованості станом на 08.01.2024 (а.с.41-41 зворот.) позивачем не нараховувалися відсотки, відповідач заборгованість не сплачував, тому сума заборгованості не змінилася. Також, 15.02.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 16400-02/2022 у розмірі 4000,00 грн строком на 14 днів до 28.02.2022, процентна ставка 182,5% річних від суми кредиту в розарахунку 0,50% на добу. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону Відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. (а.с.45-46). Як вбачається із додатку № 1 до Договору № 16400-02/2022 від 15.02.2022 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, сторони погодили сплату відсотків за користування кредитними коштами. (а.с. 47). Окрім того, в матеріалах справи наявна копія Паспорту споживчого кредиту стосовно інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, підписана відповідачем, з якої вбачається, що відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, а саме валюти кредиту, кредитного ліміту, строку кредитування, процентної ставки та її типу (а.с. 48-49). 08.12.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №08122022, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм»» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.50-53). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №08122022 від 08.12.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9704,00 грн, з яких: 4000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5704,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.54). Згідно з розрахунком заборгованості за період 08.12.2022- 15.02.2022 (а.с.55-56 зворот.) позивачем не нараховувалися відсотки, відповідач заборгованість не сплачував, тому сума заборгованості не змінилася. Відповідач [PERSON] не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, та не здійснив жодного платежу для погашення кредитних заборгованостей. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. б ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони узгодили розмір кредитів, грошову одиницю, в якій надано кредити, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) За змістом ч. 2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом ч. 1, ч. 2 ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.1082 ЦК України божник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд звертає увагу на те, що позивачем заявлено позовні вимоги в межах суми та складових, які зазначено у витягу до Договору відступлення права вимоги, тобто у розмірі вимоги, який мав первісний кредитор. Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Таким чином, судом встановлено, що відповідач, отримавши кредитні кошти у встановлений договорами строк їх не повернув, а відтак, виходячи з положень частини другої статті 530 ЦК України, наявні підстави вважати, що права позивача були порушені у зв`язку з чим, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги за кредитними договорами до позичальника [PERSON] . Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved