Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 27.06.2025 року представник позивача звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.08.2024 року між ТзОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 479692-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, товариство надає позичальнику грошові кошти в сумі 22 000 грн на банківську картку позичальника № [NUMBER] з відсотковою ставкою 0,80832592 на день на умовах строковості, поворотності, платності, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит на умовах встановлених договором та графіком платежів. Однак, всупереч умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим станом на 22.06.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 24 941,19 грн, що складається з: 12 978,27 грн.- сума прострочених платежів по тілу кредиту; 11 962,92 грн.- сума прострочених платежів по процентах, тому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором та судовий збір. ІІ. Стислий виклад позиції учасників справи. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, за відсутності представника Позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачу [PERSON] була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі, днем вручення якої відповідно до п.4 ч.6\~ст.272 ЦПК України\~є 16.08.2025 року. Правом на подання відзиву не скористався. ІІІ.\~Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 01.07.2025 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що\~ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 09.08.2024 року було направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір № 479692-КС-002 про надання кредиту, яку [PERSON] прийняв (акцепт) на умовах, визначених офертою (а.с.14-18, 19-23). Згідно умов договору № 479692-КС-002 від 09.08.2024 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитора, кредитодавець надає позичальникові грошові кошти у розмірі 22 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів (а.с.24-28). Строк,\~на який\~надається кредит\~24\~тижні.\~Процентна ставка за кредитом:\~стандартна - 1,5% в день\~фіксована, знижена\~0,80832592, % в день, фіксована, комісія за надання кредиту становить 3 300 грн. Термін дії договору до 24.01.2025 року. Згідно п.3.2 договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у п.2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів. Сторони в п. 3.2.3 Договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів (а.с.18зв). При цьому, приймаючи умови договору, відповідач підтвердив, що він ознайомлений з договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно їх дотримуватися (п.7.4.4 договору). Зазначений договір підписано за допомогою одноразового ідентифікатора UA-7949. (а.с.28зв). До матеріалів\~справи\~також\~долучено паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені основні умови кредитування, а саме: сума кредиту\~22 000 грн, строк кредитування 24 тижні (169 днів), меті _ для задоволення потреб, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника (процентна ставка\~знижена 295,03896080 % річних, стандартна процентна ставка 547,5% річних, тип процентної ставки\~фіксована, комісія за надання кредиту\~3300 грн, загальні витрати за кредитом\~39 627,17 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту\~61 627,17 грн, реальна річна процентна ставка\~14328,67% річних), порядок повернення кредиту\~згідно Графіку платежів, додаткова інформація (зокрема щодо процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту\~стандартна процентна ставка), інші обставини. Даний паспорт підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-2303 (а.с.11-13). З розрахунку заборгованості за кредитом №479692-КС-002 вбачається, що [PERSON] \~станом на 22.06.2025 має заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 24 941,19 грн, що складається з: 12 978,27 грн -сума заборгованості по тілу кредиту; 11 962,92 грн -сума заборгованості за процентами. Нарахування відсотків за зниженою процентною ставкою \~0,80832592, % в день здійснювалось кредитором за період з 09.08.2024 по 06.12.2024 року, з 07.12.2024 року нарахування відсотків за користування кредитними коштами здійснювалося за ставкою 1,7 % в день.(а.с.33-34). До матеріалів справи долучено витяг з анкети клієнта [PERSON] , в якому зазначені всі анкетні дані відповідача та інформація стосовно бажаного кредиту (а.с.31). В матеріалах справи міститься візуальна форма дій клієнта [PERSON] , (РНОКПП: [NUMBER] ) та ТОВ «БІЗПОЗИКА» щодо укладення електронного договору про надання кредиту №479692-КС-002 від 09.08.2024 року, де зазначений перелік послідовних дій як клієнта так і товариства з укладення договору із зазначенням дати і часу на кожну дію (а.с.29). Відповідно до підтвердження ТОВ «ПрофітГід», яке надане ТОВ «Бізнес позика» в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, Товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: Номер транзакції: 42321-16044-15734 Дата / час здійснення переказу коштів 2024-08-09 16:53:24 год., сума переказу 22000грн, номер платіжної картки отримувача [NUMBER] , Емітент платіжної картки отримувача MONOBANK Код авторизації 847984 Код RRN 422216682049, призначення переказу Перерах. коштiв [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. №479692-КС-002 від 09.08.2024 Без ПДВ (а.с.32). З інформації АТ «Універсал банк», яка була надана суду на виконання ухвали від 08.07.2025 року, вбачається, що власником картки № [NUMBER] в банку є [PERSON] (а.с.66-96). З інформації про рух коштів по банківській карті\~№ [NUMBER] за період з 10.12.2024 року по 24.01.2025 року включно вбачається, що 09.08.2024 року [PERSON] на вказаний номер картки було здійснено переказ коштів в сумі 22 000 грн., (а.с.95зв). V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються\~Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 204\~ЦК\~України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами ч. 1ст.\~205\~ЦК\~України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2ст.\~639\~ЦК\~України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно положень статті 626\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 2 статті 639\~ЦК\~України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. Згідно зі\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно з частиною першою статті 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1, 3\~ст. 1056-1 ЦК України\~визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Частиною першою статті 638\~ЦК\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В п. 1ст.\~629\~ЦК\~України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1ст.\~610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 1ст.\~612\~ЦК\~України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.\~526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1ст.\~527\~ЦК\~України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530\~ЦК\~України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Щодо врахування положень Закону України «Про споживче кредитування». Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено\~статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17\~Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування»\~передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом 120 днів 2,5% (25.12.2023 - 22.04.2024); протягом наступних 120 днів 1,5% (23.04.2024-20.08.2024), з 21.08.2024 року 1%. Відповідно до частини п`ятої\~статті 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим\~Законом, є нікчемними. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Так, судом встановлено, що позивачем виконано умови договору № 479692-КС-002 від 09.08.2024 року, в той же час відповідачем кредит, відсотки за кредитом в повному обсязі сплачено не було. Відповідач не надав доказів на спростування розміру заборгованості. Однак, з врахуванням встановлених судом обставин та взявши до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), слід дійти висновку, що за договором позики № 479692-КС-002 від 09.08.2024 року можуть бути нараховані лише протягом 24 тижнів (169) днів, тобто строку, на який були надані кредитні кошти, а саме до 24.01.2025 року. Окрім цього, щодо нарахування відсотків за кредитним договором, суд зазначає, що після набрання чинності\~(24.12.2023 року) Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-IX, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 %, за період з 25 грудня 2023 року до 22 квітня 2024 року, а за період з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року - 1,5 %, з 21 серпня 2024 року - 1 %. Аналізуючи умови договору суд зазначає, що розмір нарахованих відсотків у межах такого мав би становити 8 567,87 грн (2 404,94 грн (відсотки, нараховані та не сплачені станом на 06.12.2024 року) + 6\~548,07 грн (13 363,41 грн (тіло станом на 07.12.2024 року) *1%*49 днів (період з 07.12.2024 року (день, з якого нарахування процентів здійснювалось за ставкою 1,5%) по 24.01.2025 року (строк дії договору)) - 264,50 грн (сума погашення відсотків 09.12.2024 року) 120,64 грн (сума погашення відсотків 10.12.2024 року). Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 479692-КС-002 від 09.08.2024 року в розмірі 21\~546,14 грн, з яких: 12\~978,27 грн заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 8567,87 грн. З огляду на вищевикладене, суд вважає, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. VІІ. Судові витрати. Згідно з частиною 1ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2092,66 грн.

Outcome: partial