Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 0466-3008 від 21.08.2020 в сумі 30800,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 10000,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими відсотками 20800,00 гривень; стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 гривень. Позовні вимоги про стягнення заборгованості обґрунтовано тим, що 21.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 0466-3008, відповідно до умов якого первісний кредитор взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 10000,00 гривень; строк кредитування 14 календарних днів; процентна ставка 2 % в день. Первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Відповідач всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив умови Кредитного договору і не повернув в повному обсязі кредит первісному кредитору, не виконав всі інші грошові зобов`язання перед первісним кредитором за Кредитним договором навіть після спливу строку встановленого в Кредитному договорі. 28.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу № 02/10/2021 про відступлення права вимоги за Кредитними договорами. 09.11.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» підписано Реєстр боржників № 1, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» відступив (передав) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» своє право вимоги заборгованості за Кредитними договорами згідно реєстру, в тому числі за Кредитним договором № 0466-3008 від 21.08.2020. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» набув статус нового кредитора за Кредитним договором № 0466-3008 від 21.08.2020, позичальником за яким виступає [PERSON] . Загальний розмір грошових вимог нового кредитора до відповідача, які виникли на підставі Кредитного договору, складають грошову суму в розмірі 30800,00 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 10000,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 20800,00 гривень. Матеріали цивільної справи надійшли на адресу суду на підставі ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 17.05.2024 про передачу цивільної справи за підсудністю. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані для розгляду судді Чорнусі Ю.В. Ухвалою суду від 21.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання на 05.12.2024. Судове засідання 05.12.2024 відкладено на 23.01.2025 у зв`язку з відсутністю електропостачання в приміщенні суду. У судове засідання 23.01.2025 сторони не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. У прохальній частині позовної заяви зазначено про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач про причини неявки до суду не повідомив, клопотання та заяви не подавав. Розгляд справи відкладено на 27.03.2025. У судове засідання 27.03.2025 сторони не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач про причини неявки до суду не повідомив, клопотання та заяви не подавав. Розгляд справи відкладено на 29.05.2025. 28.05.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів. На адресу суду 29.05.2025 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 29.05.2025, за відсутності позивача. У судове засідання 29.05.2025 сторони не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач про причини неявки до суду не повідомив, клопотання та заяви не подавав. Ухвалою суду від 29.05.2025 клопотання позивача про витребування доказів - задоволено частково та витребувано у Акціонерного товариства «Сенс Банк» інформацію, чи видавалась [PERSON] кредитна картка № [NUMBER] ; виписку про рух коштів по рахунку [PERSON] за номером картки № [NUMBER] (якщо така картка йому видавалась) за період із 21.08.2020 по 25.08.2020. В задоволенні іншої частини клопотання - відмовлено. Розгляд справи відкладено на 28.08.2025. 02.07.2025 на виконання ухвали суду про витребування доказів від 29.05.2025 до суду надійшли витребувані матеріали. У судове засідання 28.08.2025 з`явився представник позивача\~ Земляков\~О.А. Відповідач до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотання та заяви не подавав. Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19) зазначив про те, що у разі, коли наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Оскільки судом вжито всіх заходів для забезпечення належного сповіщення відповідача про судовий розгляд, однак відповідач до суду не з`являвся, про причини неявки до суду не повідомляв, не подав відзив, судові засідання по справі відкладались неодноразово, враховуючи відсутність заперечень позивача щодо заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення, суд дійшов висновку про необхідність розглядати справу по суті за відсутності відповідача, повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, за правилами заочного розгляду справи та на підставі наявних у справі доказів, згідно з вимогами ч. 4 ст. 223 ЦПК України та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України 28.08.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 08.09.2025. Станом на момент розгляду справи інші заяви по суті справи, окрім позовної заяви, у матеріалах справи відсутні. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши оцінку доказам, наявним у справі, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст. 513 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст. 527 ЦК України). Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Положеннями ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 1055 ЦК України встановлює вимоги до форми кредитного договору, зокрема кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Приписами ч.\~1\~ст.\~1077\~ЦК України\~визначено,\~що за\~договором факторингу\~(фінансування\~під відступлення\~права грошової\~вимоги)\~одна сторона\~(фактор)\~передає або\~зобов`язується\~передати грошові\~кошти в\~розпорядження другої\~сторони (клієнта)\~за плату\~(у\~будь-який\~передбачений договором\~спосіб),\~а клієнт\~відступає або\~зобов`язується\~відступити факторові\~своє право\~грошової вимоги\~до третьої\~особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України). Згідно з п. п. 6, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" (далі - Закону України 675-VIII): електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону України 675-VIII). Згідно з ч. ч. 3, 12 ст. 11 Закону України 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України 675-VIII). Суд встановив, що 21.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», в особі виконавчого директора Резуєва Є.В., та [PERSON] укладено Кредитний договір «Стандарт» № 0466-3008 (далі Договір), згідно з умовами якого кредитодавець надає позичальникові грошові кошти в кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом (а. с. 5). Відповідно до п. п. 2, 3 Договору строк кредиту 14 днів; термін платежу 03.09.2020; сума кредиту 10000,00 гривень; нараховані проценти 2800,00 гривень; разом до сплати 12800,00 гривень. Згідно з п. п. 4, 5 Договору протягом строку кредиту розмір процентів складає 2% (два відсотка) від суми кредиту за кожен день користування. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальнику суми кредиту до закінчення визначеного Кредитним договором строку, на який надається Кредит. Річна відсоткова ставка складає 730 %. Сукупна вартість кредиту (вартість користування кредитом) складає 128.00 % від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 12800 гривень та включає в себе проценти за користування кредитом 28.00 % від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 2800 гривень (у грошовому вираженні). У разі якщо позичальник не повернув суму кредиту у строк, встановлений пунктом 2 Кредитного договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення кредиту, кредитодавець має право нарахувати, з урахуванням обмежень визначених пп.5) ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" та згідно вимог чинного законодавства України, а позичальник зобов?язаний сплатити до 2 % (двох відсотків) (включно) пені від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення (п. 6 Договору). Положеннями п. 7 Договору визначено, що Кредитний договір та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови надання Кредиту. Укладаючи цей Кредитний договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов?язується та погоджується неухильно дотримуватись цього Кредитного договору та Правил надання грошових коштів у кредит (які є невід?ємними частинами Договору та разом складають Договір), текст яких наразі розміщено на веб-сайті кредитодавця (https://creditkasa.ua) та, відповідно, укладає Договір. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення терміну платежу визначеного в п. 3.1. цього Договору, з урахуванням продовження терміну платежу у випадку використання позичальником права пролонгації відповідно до умов цього Договору та Правил, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (п. 9 Договору). Згідно з п. 10 Договору цей Договір діє, протягом всього періоду здійснення сторонами своїх прав та обов?язків за цим Договором. У разі невиконання позичальником зобов?язань протягом строку визначеного п.2, дія Договору продовжується на період фактичного користування позичальником кредитом та визначається як період від дати отримання позичальником кредиту до фактичної дати повернення суми кредиту, процентів та інших платежів, які мають бути сплачені у разі невиконання умов Договору. З матеріалів справи вбачається, що Кредитний договір «Стандарт» № 0466-3008 від 21.08.2020 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А513. Відповідно до п. п. 2.1. Правил надання грошових коштів у кредит («Стандарт») (а. с. 6-9): Акцепт - відповідь заявника про повне та безумовне прийняття пропозиції (оферти) кредитодавця укласти Договір в електронній формі. Акцепт здійснюється (надається) в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця - особистому кабінеті заявника шляхом надсилання електронного повідомлення кредитодавцю, яке (таке електронне повідомлення) підписане шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються заявником до інших електронних даних, та надсилаються кредитодавцю. Оферта - пропозиція кредитодавця заявнику укласти договір з кредитодавцем (взяти на себе права та обов`язки передбачені Кредитним договором та Правилами), яка надсилається заявнику у електронній формі у його особистий кабінет та виражає намір кредитодавця вважати себе зобов`язаним у разі прийняття її заявником/позичальником. Умови оферти щодо укладення Договору діють протягом 72 (сімдесяти двох) годин з моменту надіслання оферти кредитодавцем заявнику у особистий кабінет. Пунктами 3.1.-3.4., 6.1.-6.16. Правил надання грошових коштів у кредит («Стандарт») визначені правила надання кредиту, нарахування процентів за користування кредитом та погашення заборгованості. 28.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено та підписано електронним підписом Договір факторингу № 02/10/2021 (а. с. 18-19). Згідно з п. п. 2.1. - 2.3. Договору факторингу № 02/10/2021, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та передає первісному кредитору під відступлення права вимоги, грошові кошти за плату у порядку та строки встановлені цим Договором. Обсяг (сума) прав вимоги за цим Договором визначаються як сукупність Реєстрів боржників до цього Договору. Загальний розмір заборгованості боржників, права вимоги до яких відступається, згідно цього Договору, складається з загального розміру заборгованості боржників, право вимоги за якими передано первісним кредитором новому кредитору, згідно Реєстрів боржників, які складаються сторонами за формою, що наведена у Додатку № 1 до цього Договору. Відповідно до пп. 3.1.1., пп. 3.1.3. п. 3.1. Договору факторингу № 02/10/2021 права вимоги відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед первісним кредитором. Право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного Реєстру боржників у формі наведеної в Додатку № 1 до цього Договору. Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 04.11.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено та підписано Додаткову угоду № 1 до Договору факторингу № 02/10/2021 від 28.10.2021 (а. с. 20). У матеріалах справи міститься Реєстр боржників № 1 від 09.11.2021 до Договору факторингу № 02/10/2021 від 28.10.2021, у якому зазначені відомості про [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , Кредитний договір № 0466-3008 від 21.08.2020, сума основного боргу за кредитом 10000,00 гривень; сума нарахованих процентів 20800,00 гривень (а. с. 24). На підтвердження виконання зобов`язань первісного кредитора перед відповідачем позивачем долучені до матеріалів справи копії листа Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" про перерахування коштів від ТОВ "Укр Кредит Фінанс" через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 р. (а. с. 10); довідки про перерахування суми кредиту № 0466-3008 від 21.08.2020, у якій зазначено: платіж 1401777128, дата: 21.08.2020, № платіжної картки 535557*46, сума: 10000,00 гривень (а. с. 11); детальні щоденні нарахування та погашення по договору № 0466-3008 від 21.08.2020, станом на 09.11.2021 (а. с. 12-16); розрахунок заборгованості за кредитним договором, згідно з яким у відповідача наявна заборгованість розмірі 30800,00 гривень, а саме: заборгованість по тілу кредиту 10000,00 гривень; заборгованість за відсотками 20800,00 гривень (а. с. 17). На виконання вимог ухвали про витребування доказів Акціонерним товариством "Сенс Банк" суду надана інформація про відкриття на ім`я відповідача рахунку № [NUMBER] та видачу картки, маска якої № [NUMBER] , та долучені виписка по рахунку № [NUMBER] , у якій відображено рух коштів по рахунку відповідача за період з 21.08.2020 по 25.08.2020, деталізація/виписка операцій по карті [NUMBER] , відповідно до яких вбачається факт перерахування відповідачу кредитних коштів у розмірі 10000,00 гривень. Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. У п. п. 73, 74 постанови від 15.06.2023 у справі № 910/15023/21 Верховний Суд відзначає, що виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі № 910/16143/18, від 26.02.2020 у справі № 911/1348/16, від 19.11.2020 у справі № 910/21578/16, постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц). Отже, виписки з особових рахунків є документом, який суду необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору, позики або надання фінансової допомоги тощо. Отже, факт отримання відповідачем від первісного кредитора грошових коштів на підставі укладеного кредитного договору у сумі 10000,00 гривень підтверджується належними і допустимими доказами. У матеріалах справі відсутні докази повернення відповідачем коштів, отриманих від кредитодавця на підставі укладеного договору. Отже, відповідачем порушено виконання зобов`язань за договором. Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, надати докази на спростування тверджень, наведених у позовній заяві, подати контррозрахунок заборгованості. Досліджені під час розгляду справи докази є належними та допустимими, у своїй сукупності достатніми для висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При відкритті провадження у справі суд встановив надходження та зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України у розмірі 3028,00 гривень. Оскільки позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 3028,00 гривень. Позивач також просить стягнути на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved