Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

Позивач ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 11.04.2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір №50003977, відповідно умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 338353 грн. 10 коп., що еквівалентно 42149,25 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90% на рік, які відповідно до п. 2.3 загальних умов кредитування є змінними, з кінцевим терміном повернення 15.04.2017 року, для купівлі автомобіля марки «Volkswagen Touareg NF», 2012 року випуску, кузов № [NUMBER] . 23.04.2013 р. до кредитного договору укладено додаткову угоду №1, за умовами якої позичальнику було надано додатково кредит у сумі 19773,45 доларів США, що дорівнює 161094,30 грн. Зобов`язання за кредитним договором №50003977 було забезпечено договором застави від 11.04.2012 р., згідно з умовами якого відповідач передав у заставу автомобіль марки «Volkswagen Touareg», об`єм двигуна 2967 куб. см., 2012 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , що належав йому на праві власності. В кредитному договорі погодили, що повернення кредиту здійснюється відповідачем у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, яким передбачено щомісячну сплату чергових платежів на відповідну дату поточного місяця. Невиконання відповідачем своїх обов`язків з оплати чергових платежів з повернення кредиту за кредитним договором у строки, погоджені сторонами в графіку погашення кредиту, призвело до виникнення заборгованості по їх сплаті в сумі 162294,00 грн. з повернення суми кредиту та додаткового кредиту за період з грудня 2014 року по травень 2015 року та 26784,85 грн. з повернення суми додаткового кредиту за червень серпень 2015 року. В свою чергу, відповідно до п.3.2.1 загальних умов в редакції додаткової угоди №1 до кредитного договору, прострочення відповідача за кредитним договором №50003977 від 11.04.2012 року становило більше одного календарного місяця, на його адресу 19.05.2015 р. направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором за вих. №50003977, якою позивач вимагав від відповідача дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору щодо дострокового повернення суми кредиту. Зазначеною вимогою позивач повідомив відповідача, що у випадку неповернення суми кредиту та сплати заборгованості протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги, відбудеться примусове їх стягнення, в тому числі за рахунок автомобіля, що був переданий ТОВ «Порше Мобіліті» у заставу. Однак, зазначена вимога позивача у встановлені строки була проігнорована відповідачем. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання, у січні 2016 року позивач звернувся з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет застави. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2021 р. по цивільній справі № 205/210/16-ц за позовом ТОВ «Порше Мобіліті» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, відмовлено у задоволенні позову, тому що Закон України\~«Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~пов`язує можливість звернення стягнення на предмет застави не лише з виконанням чи невиконанням боржником вимоги усунути порушення зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу, але й встановлює відповідний строк для такого виконання - протягом 30 днів, та пов`язує початок спливу вказаного строку з моментом реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а отже, і подальших дій зі звернення стягнення на предмет застави. Тобто, ухилення від реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, вважаються порушеннями, які унеможливлюють вирішення спору про звернення стягнення на предмет застави. Даним рішенням суду встановлено, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором станом на 15.12.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 890387 грн. 42 коп., яка складається з: суми простроченої заборгованості у розмірі 394200 грн. 09 коп., яка складається з: простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів у розмірі 189078 грн. 85 коп., суми 3 % річних за час прострочення у розмірі 4098 грн. 48 коп., інфляційних втрат у розмірі 34727 грн. 75 коп., пені за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 13661 грн. 59 коп., суми штрафних санкцій за складені та надіслані листи щодо сплати простроченої заборгованості у розмірі 5873 грн. 22 коп., інші витрати за кредитним договором у розмірі 3900 грн. 00 коп., суми штрафу нарахованого на підставі п.8.2 кредитного договору у розмірі 67670 грн. 62 коп., суми штрафу, нарахованого на підставі п. 2.3 та п. 4.1.2 договору застави у розмірі 75189 грн. 58 коп., а також з суми заборгованості з дострокового повернення кредиту у розмірі 496187 грн. 33 коп., що складається з: заборгованість за кредитом у розмірі 436827 грн. 95 коп., заборгованість за процентами у розмірі 15284 грн. 19 коп., суми 3 % річних у розмірі 4793 грн. 63 коп., інфляційних втрат у розмірі 11302 грн. 80 коп., пені нарахованої відповідно до п. 8.1 кредитного договору у розмірі 15978 грн. 76 коп., суми збитку, нарахованого відповідно до п.8.5 кредитного договору у розмірі 12000 грн. 00 коп., отже, цей факт не потребує доказуванню, так як обставини встановлені в ньому мають преюдиційне значення. Позивач звертає увагу, що позовна заява по справі №205/210/16-ц була складена 15.12.2015 р., а тому в межах розгляду справи №205/210/16-ц не розглядалося питання щодо розміру заборгованості відповідача з 3% річних та інфляційних витрат за період з 16.12.2015 р. по 24.01.2022 р., який становить 557272,80 грн. та складається з наступного: 29746,49 грн. 3% річних у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за кредитом за період з 16.12.2015 р. по 24.01.2022 р.; 114751,11 грн. інфляційні витрати у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за кредитом за період з 16.12.2015 р. по 24.01.2022 р.; 4909,33 грн. 3% річних у зв`язку з простроченням сплати додаткового кредиту за період з 16.12.2015 р. по 24.01.2022 р.; 18938,42 грн. інфляційні витрати у зв`язку з простроченням сплати додаткового кредиту за період з 16.12.2015 р. по 24.01.2022 р.; 80065,18 грн. 3% річних у зв`язку з простроченням дострокового повернення кредиту за період з 16.12.2015 р. по 24.01.2022 р.; 308862,27 інфляційні витрати у зв`язку з простроченням дострокового повернення кредиту за період з 16.12.2015 р. по 24.01.2022 р. 18.01.2022 р. позивачем зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет обтяження, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 18.01.2022 р. Цим же витягом підтверджується відсутність обтяжувачів предмета застави. Також, позивачем направлено відповідачу повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Крім того, позивач зазначив, що після реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження, зобов`язання відповідача [PERSON] перед позивачем так і залишилось невиконаним. Цей позов подається з інших підстав, зокрема, в даному випадку позов подається після реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження. Крім того, в межах цієї справи визначено інший розмір заборгованості. Зокрема, розрахунок заборгованості зроблено за період до 24.01.2022 року, а також додатково визначено інфляційні втрати, у зв`язку з простроченням дострокового повернення всієї суми кредиту. Цей позов подається при інших обставинах, зокрема при наявності реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження та при наявності додаткових складових заборгованості, в тому числі за інший період. Власником предмета застави є [PERSON] . Тобто, крім того, що відповідач [PERSON] порушив зобов`язання перед позивачем шляхом несплати чергових платежів та ігноруванням вимоги про дострокове погашення кредиту, відповідач [PERSON] також порушив зобов`язання та приписи законодавства шляхом відчуження предмета застави на іншого власника. Відповідач [PERSON] , в порушення умов договору застави та положень чинного законодавства, з метою уникнення відповідальності за невиконання грошових зобов`язань з оплати чергових платежів з повернення кредиту за кредитним договором та уникнення фактичного звернення стягнення на предмет застави, було вчинено незаконні дії, а також дії, що порушують умови зобов`язання щодо відчуження предмета застави на користь відповідача [PERSON] . Відповідно до п. 1.6. договору застави від 11.04.2012 року наступні застави предмету застави за цим договором, передача його у найм, оренду, позичку, лізинг, інше користування тощо, дозволяються лише за попереднім письмовим дозволом заставодержателя. Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржника, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 ЦК України за умови відсутності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Автомобіль було зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про заставу», ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст.ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постановах від 03 квітня 2013 року №6-7цс13 та від 19.11.2014 року №6-168цс14). Таким чином, застава автомобіля за договором застави від 11.04.2012 року зберігає силу для нового власника [PERSON] , а тому звернення стягнення підлягає саме на транспортний засіб, який на час вирішення судом спору належить на праві власності і знаходиться у користуванні [PERSON] . Позивач просить в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», за кредитним договором № 50003977 від 11.04.2012 року, розмір якої станом на 24.01.2022 р. складає 1559129 грн. 85 коп., звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Volkswagen Touareg NF», 2012 року випуску, кузов № [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] , шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень\~Закону України «Про виконавче провадження», встановивши його початкову вартість на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час вчинення виконавчих дій. Крім того, просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» витрати на правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн. та з [PERSON] на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» витрати, понесені на оплату судового збору в розмірі 11278,45 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.08.2022 року цивільну справу прийнято до розгляду, відкрито загальне провадження по справі. 01.03.2024 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за вказаною справою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представники позивача [PERSON] , [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача [PERSON] , [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, ознайомившись із позовом вважає, що позивачем не наведено жодного обґрунтування, якими саме діями [PERSON] було порушено право позивача вимагати виконання своїх зобов`язань [PERSON] за кредитним та заставним договором. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] набула власності на вказаний автомобіль за відплатним договором-купівлі продажу, укладеного із [PERSON] , та жодної заборони на відчуження вказаного транспортного засобу встановлено не було. Неповідомлення відповідачем [PERSON] перед продажем спірного автомобіля новому покупцю (відповідачу [PERSON] ) про наявність заставного договору на це майно, а також можливість безперешкодно здійснити відчуження вказаного нерухомого майна для його переоформлення на нового власника, свідчать про необізнаність [PERSON] про наявність діючої застави на транспортний засіб, та відсутність будь-якого порушення з її боку такими діями прав позивача по справі. З урахуванням викладеного відповідач [PERSON] жодним чином не порушувала права та законні інтереси позивача, а оскільки боржником та заставодержателем забезпеченого договором застави транспортного засобу є відповідач [PERSON] , дії якого стали підставою для пред`явлення позову, то саме ця особа є єдиним належним відповідачем по справі. Звертає увагу суду, на те що позивач у своєму позові просить звернути стягнення на майно відповідача в рахунок погашення заборгованості як за основним кредитом, так й за додатковим в розмірі 58 670,02 грн. за період з 15.09.2015 року по 15.02.2016 року, що в свою чергу суперечить умовам п. 1.11 Додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 50003977 від 11.04.2012 року, де зазначено, що зобов`язання позичальника за додатковим кредитом є незабезпеченими, умови договору застави укладеної сторонами, та умови договору поруки, передбаченої загальними умовами кредитування, не застосовуються до зобов`язань з повернення суми додаткового кредиту. Разом із цим, згідно п. 5.2 договору застави транспортного засобу №50003977 від 11.04.2012 року задоволення вимог заставодержателя здійснюється: шляхом добровільної передачі предмета застави у власність заставодержателя, або шляхом звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до умов п. 5.4 Договору застави транспортного засобу № 50003977 від 11.04.2012 р., звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису. Якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна заставодавця. Отже, умовами договору застави передбачені два різні самостійні способи задоволення вимог заставодержателя: або звернення стягнення на заставу (в судовий чи позасудовий спосіб), або шляхом добровільної передачі предмета застави у власність заставодержателя. Оскільки позивачем 23.06.2015 року вже звернуто стягнення на заставу шляхом вчинення виконавчого напису, то вважає повторне задоволення вимог заставодержателя шляхом вчинення звернення на заставний автомобіль на підставі рішення суду є порушенням умов договору, та є незаконним. Ця обставина достеменно відома позивачу та свідчить про недобросовісну його поведінку з метою приховати від суду всі відомі обставини по справі, що мають суттєве значення. У пункті 1 Загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору від 11.04.2012 року № 50003977, передбачено, що сторони погоджуються ( [PERSON] та позивач), що кошти у повернення кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання TOB «Порше Мобіліті» очікуваної станом на дату таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі. Позичальник [PERSON] сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування еквівалентів платежів в іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договору (ПАТ «Креді Агріколь Банк»). Враховуючи, що всі платежі за кредитним договором самостійно коригувались позивачем під час виставляння рахунків позичальнику відповідно до офіційного курсу долара США ПАТ «Креді Агріколь Банк» обґрунтованим буде висновок про те, що в позивача не виникло втрат у зв`язку зі знеціненням гривні, що є підставою для відмови у задоволенні цих вимог. Незаконними є також вимоги позивача в частині стягнення трьох відсотків річних в розмірі відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки нарахування таких відсотків можливе лише, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Кредитним договором встановлений розмір відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 9,9 % річних. Разом із цим, представник позивача знову приховав від суду той факт, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.06.2022 року по справі № 205/539/20, яке набрало чинності, із відповідача [PERSON] стягнуто на користь позивача по справі заборгованість за кредитним договором №50003977 від 11.04.2012 р. у розмірі 19515 гривень - 3% річних у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за кредитом за період з 16.12.2015 р. по 18.12.2019 р.; 52527,07 гривень - 3% річних у зв`язку з простроченням дострокового повернення кредиту за період з 16.12.2015 р. до 18.12.2019 p.; заборгованість за додатковою угодою №1 від 23.04.2013 р. (додатковим кредитом): 3220,79 грн. - 3% річних у зв`язку з вченням сплати додаткового кредиту за період з 16.12.2015 р. до 18.12.2019 p.; 58670,02 грн. заборгованість за додатковим кредитом; 7117,27 грн. - 3% річних у зв`язку з простроченням повернення додаткового кредиту. В частині стягнення інфляційних втрат по вказаним кредитним договорам судом було відмовлено повністю. Незважаючи на викладене вище, позивач повторно звертається до суду із позовними вимогами щодо нарахування заборгованості, більша частина яких вже розглянута іншим судом із постановленням судового рішення по суті позову. Крім того, сторона відповідача [PERSON] вважає, що позивачем не доведено належними доказами факт оплати професійної правничої допомоги на користь адвоката у розмірі 30000,00 грн., оскільки таких доказів матеріали справи не містять. Також зазначив, що сам предмет, підстава позовних вимог, позовна заява, обсяг правничих дій з боку позивача, складність справи не свідчать про вартість такої допомоги в зазначеному розмірі, а тому вважає доречним заявити клопотання про зменшення цих судових витрат до 3000,00 грн. Разом із цим, оскільки лише відповідач [PERSON] , дії якого стали підставою для пред`явлення позову, є єдиним належним відповідачем по справі, та саме він має компенсувати позивачу судові витрати у разі задоволення позовних вимог. Так як для підготовки теперішнього позову відповідач [PERSON] була вимушена звертатися за професійною правничою допомогою до Адвокатського об`єднання «Радник», то з позивача має бути стягнуто й ці судові витрати в розмірі 12\~000,00 грн., докази сплати якого та детальний розрахунок яких будуть підтвердженні належними доказами на протязі 5 днів після ухвалення судового рішення. Просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у обсязі. Крім того, просив розглянути дану справу без участі відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 11.04.2012 року ТОВ «Порше Мобіліті» та\~ [PERSON] уклали кредитний договір №\~50003977,\~за\~умовами якого позивач надав\~відповідачу кредит у розмірі 42\~149,25 дол. США на придбання автомобіля марки «Volkswagen Touareg NF», 2012 року випуску, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 2967 куб.см., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90% на рік, які відповідно до п.2.3 загальних умов кредитування є змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту до 15.04. 2017 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором 11.04.2012 року\~ТОВ «Порше Мобіліті» та\~ [PERSON] уклали договір застави,\~за\~умовами якого\~ [PERSON] передав позивачу в заставу автомобіль марки «Volkswagen Touareg NF», 2012 року випуску, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 2967 куб.см., реєстраційний номер\~ [NUMBER] , чорного кольору. 23.04.2013 року до кредитного договору № 50003977 укладено додаткову угоду №\~1, за умовами якої позичальнику надано додатковий кредит у сумі\~гривневого еквіваленту 19\~773,45 доларів США на сплату страхових платежів\~із терміном повернення\~до 15.04.2017 року. 23.04.2013 року ПАТ «СТ «Українська страхова група» і\~ [PERSON] уклав договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами №28-0199-РМ2-13-00288\~терміном дії до 11.04.2017 року, страхова сума на період страхування за рік: 93665 грн. Відповідно до підпунктів 9.5-9.7 Загальних умов кредитування\~ [PERSON] своїм підписом засвідчив, що ТОВ «Порше Мобіліті» належним чином ознайомило його з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією, з інформацією, передбаченою статтею 11\~Закону України «Про захист прав споживачів», з правилами надання фінансових послуг (кредитів), також йому надана вичерпна інформація про умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника. 19.05.2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» надіслало [PERSON] вимогу (повідомлення) про дострокове повернення кредиту, яка вручена\~позичальнику 09.07.2015 року та в якій\~ [PERSON] було попереджено, що у випадку несплати суми кредиту та заборгованості протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги, позивач буде вимушений вдатись до примусового стягнення заборгованості, в тому числі за рахунок предмета застави. Згідно відповіді Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України від 13.06.2016\~року № 31/27-1624 право власності на\~предмет застави автомобіль марки «Volkswagen Touareg NF», 2012 року випуску, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 2967 куб.см., реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~починаючи з 09.06.2016року, зареєстровано за\~ [PERSON] . Згідно рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.11.2021 р. №205/210/16-ц, в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави відмовлено, оскільки позивачем не дотримано порядку процедури звернення стягнення відповідно до закону. Доказів того, що позивачем в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були зареєстровані відомості про звернення стягнення на предмет застави, позивачем суду не надано, а витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, який наявний в матеріалах справи свідчить про відсутність реєстрації звернення стягнення на предмет застави, що робить передчасною таку вимогу позивача. Судові витрати віднесено за рахунок позивача. Відповідно до розрахунку ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість відповідача перед позивачем станом на 24.01.2022 р. становить 1559129,85 грн., з яких: - 890387,42 грн. розмір заборгованості, встановлений рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.11.2021 р. по цивільній справі №205/210/16-ц станом на 15.12.2015 р.; - 29746,49 грн. 3% річних у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за кредитом за період з 16.12.2015 р. по 24.01.2022 р.; - 114751,11 грн. інфляційні втрати у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за кредитом за період з 16.12.2015 р. по 24.01.2022 р.; - 4909,33 грн. 3% річних у зв`язку з простроченням сплати додаткового кредиту за період з 16.12.2015 р. по 24.01.2022 р.; - 18938,42 грн. інфляційні втрати у зв`язку з простроченням сплати додаткового кредиту за період з 16.12.2015 р. по 24.01.2022 р.; - 80065,18 грн. 3% річних у зв`язку з простроченням дострокового повернення кредиту за період з 16.12.2015 р. по 24.01.2022 р.; - 58670,02 грн. заборгованість з відшкодуванням додаткового кредиту за період з 15.09.2015 р. по 15.02.2016 р.; - 10811,22 грн. 3 % річних, у зв`язку з простроченням оплати заборгованості з відшкодуванням додаткового кредиту; - 41988,39 грн. інфляційні втрати, у зв`язку з простроченням оплати заборгованості з відшкодуванням додаткового кредиту. З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 18.01.2022 р. №77562868 вбачається, що 18.01.2022 р. зареєстровано звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження автомобіль марки «Volkswagen Touareg NF3.0.1V6TDI», 2012 року випуску, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 2967 куб.см., реєстраційний номер\~ [NUMBER] , чорного кольору до початку процедури звернення стягнення. 18.01.2022 р. обтяжувач ТОВ «Порше Мобіліті» надіслав боржнику [PERSON] письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 статті 15\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. У відповідності до ст. 589 ч. 1 ЦК України, в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 590 ч.ч. 1, 2 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1\~ст. 20 Закону України «Про заставу»\~передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. За рахунок заставленого майна, згідно з ч. 1\~ст. 19 Закону України «Про заставу», заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором. - неустойку), необхідні виграти на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Системний аналіз частини першої\~статті 27 Закону України «Про заставу», частини третьої статті\~9\~та частини першої статті\~10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~дає підстави для висновку про те, що в разі відчуження боржником предмета обтяження без згоди заставодержателя обтяження рухомого майна, що є предметом застави, зберігає свою силу для нового власника (покупця), якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Покупець може бути добросовісним набувачем за умови, якщо на час укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був відсутній відповідний запис. Реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, тобто на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статями\~25,\~26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Передбачено ст. 9 ч. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Статтею 23\~Закону України\~«Про забезпечення\~вимог кредиторів\~та реєстрацію\~обтяжень» передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Обтяжувач набуває права вимагати виконання забезпеченої обтяженням вимоги незалежно від настання строку виконання в разі, якщо порушено провадження у справі про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. У відповідності до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Вимогами ст.\~9\~Закону України\~«Про забезпечення\~вимог кредиторів\~та реєстрацію\~обтяжень» встановлено, що лише зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження. У разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі\~статтею 388 ЦК України\~за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень (частина перша\~статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»). Відповідно до частин першої, другої\~статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Вказаний правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду України: від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада2014 року у справі № 6-168цс14 та у постановах Верховного Суду: від 10 жовтня 2019 року у справі №463/3582/17 і від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18, від 18 березня 2020 року у справі № 202/5584/18. Проте, на час придбання та перереєстрації автомобіля відповідачем [PERSON] , а саме станом на 09.06.2016 року не зареєстрована застава в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується відповіддю Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України від 13.06.2016\~року № 31/27-1624, відповідно до якої судом було встановлено, що за базою даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС України, станом на 09.06.2016 року будь-які обмеження або обтяження щодо перереєстрації транспортного засобу «Volkswagen Touareg NF», 2012 року випуску, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 2967 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER] , були відсутні. Встановлені фактичні обставини у справі, дозволяють дійти висновку, що відповідач [PERSON] є третьою стороною у правовідносинах, що випливають з договору застави, а тому за відсутності відповідного запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, вона є добросовісним набувачем, оскільки не знала і не могла знати про наявність договору про надання кредиту та заставу транспортного засобу, укладеного 11.04.2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] . Встановивши, що на час відчуження спірного автомобіля боржником, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати збереження сили застави для нового власника майна. Суду не було подано доказів ТОВ «Порше Мобіліті», що [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «Порше Мобіліті» і даний договір застави є дійсним для [PERSON] . Представником відповідача надано суду копію виконавчого напису, посвідченого 03.06.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 707, про звернення стягнення на транспортний засіб марки «Volkswagen» модель «Touareg», 2012 року випуску, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER] , чорний, державний номер [NUMBER] , що належить на праві приватної власності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ВРЕР ДАІ №1 ГУМВС України в Дніпропетровській області 11.04.2012 р. Зазначений транспортний засіб на підставі договору застави транспортного засобу №50003977, посвідчений Балтакса І.В., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 11.04.2012 р., за реєстровим №434, переданий в заставу ТОВ «Порше Мобіліті», ЄДРПОУ36422974, строк платежу за яким настав 16.12.2014 р. За рахунок коштів отриманих від реалізації транспртного засобу, пропонує задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» за період з 16.12.2014 р. по 19.05.2015 р. у розмірі 396989,27 грн. дострокове повернення невиплаченої суми кредиту, 162294,00 грн. несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу), 9697,12 грн. штрафні санкції відповідно до ст.8.3 договору, 67670,62 грн. штраф в розмірі 20 % від суми кредиту за порушення терміну дострокового повернення кредиту на вимогу компанії до суми заборгованості, що разом становить 636651,01 грн. 10.07.2015 р. державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Литвином І.В. відкрито виконавче провадження 48084733 на підставі, зазначеного виконавчого напису посвідченого 03.06.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 707. 02.11.2022 р. Другим ВДВС\~у м.\~Вінниці ЦМУМЮ\~(м.\~Київ) відкрито виконавче провадження №70201537 на підставі, виконавчого листа №205/539/20 виданого 22.08.2022 р. Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Порше Мобіліті": 1) заборгованість за кредитним договором №50003977 від 11.04.2012 р.: 19515 грн. 30 коп. - 3% річних у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за кредитом за період з 16.12.2015 р. по 18.12.2019 р.; 52527 грн. 07 коп. - 3% річних у зв`язку з простроченням дострокового повернення кредиту за період з 16.12.2015 р. до 18.12.2019 р.; 2) заборгованість за додатковою угодою №1 від 23.04.2013 р. (додатковим кредитом) 3220 грн. 79 коп. - 3% річних у зв`язку з простроченням сплати додаткового кредиту за період з 16.12.2015 р. до 18.12.2019 р.; 58670 грн. 02 коп. - заборгованість за додатковим кредитом; 7117 грн. 27 коп. - 3% річних у зв`язку з простроченням повернення додаткового кредиту, а також 2115,74 грн. судового збору, 4623,00 грн. витрат на правничу допомогу. Згідно банківської виписки наданої позивачем за виконавчим провадженням №70201537, виконавчий\~лист №205/539/20\~ за період з 27.11.2023 р. по 11.04.2025 р. стягнуто всього 112097,25 грн., однак дана сума частково стягнута з відповідача [PERSON] не врахована в позові про звернення стягнення на предмет застави. За таких обставин справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що автомобіль «Volkswagen Touareg NF», 2012 року випуску, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 2967 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER] , належить [PERSON] на праві власності станом на 09.06.2016 р., а обтяження внесено в Державний реєстр обтяжень 18.01.2022 року, суд приходить до висновку, що на момент придбання [PERSON] вказаного транспортного засобу запис щодо обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був відсутній, і вона набула майно на законних підставах, а відтак є добросовісним набувачем, тому у суду відсутні підстави для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до [PERSON] , [PERSON] , про звернення стягнення на предмет застави. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, оскільки в позові відмовлено, то судові витрати слід віднести на позивача. Щодо витрат відповідача [PERSON] , понесених нею у зв`язку з розглядом даної цивільної справи та отриманою правничою допомогою, представник останньої [PERSON] у відзиві зазначив, що так як для підготовки відзиву відповідач вимушений звертатися з професійною правничою допомогою до Адвокатського об`єднання «Радник», то з позивача має бути стягнуто ці судові витрати в розмірі 12000,00 грн., докази сплати якого та детально ний розрахунок яких будуть підтверджені належними доказами на протязі 5 днів після ухвалення судового рішення.

Outcome: dismissed