Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

28.04.2025 до суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 4470791 від 14.03.2024 у загальному розмірі 35730 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3600 грн та заборгованості за відсотками у загальній сумі 32130 грн; а також стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. В обґрунтування позову представник позивача вказує, що 14.03.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4470791, відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання, передбачені договором. Товариство свої зобов?язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору. 25.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна», укладено договір факторингу № 25/10/2024. Згідно з умовами вказаного договору ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги стосовно осіб, які були боржниками ТОВ «Лінеура Україна», в тому числі і стосовно [PERSON] за кредитним договором № 4470791 від 14.03.2024. Рішення № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування товариства на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Представник позивача зазначає у позовній заяві, що відповідач не виконав належим чином свої зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору. У зв?язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 35730 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3600 грн та заборгованості за відсотками у загальній сумі 32130 грн. Окрім того представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Разом із позовною заявою представником позивача було подане клопотання про витребування доказів, в якому останній просив суд витребувати у акціонерного товариства «ПУМБ» письмові докази, що містять банківську таємницю, а саме: інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] ; інформацію щодо підтвердження факту зарахування коштів у розмірі 3600 грн 14.03.2024 на платіжну картку № [NUMBER] , банком-емітентом якої є АТ «ПУМБ», за ініціативою ТОВ «Лінеура Україна» через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Пейтек Україна». Ухвалою суду від 02.05.2025 вказану позовну заяву залишено без руху, надано позивачеві 5-денний строк на усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали суду. Ухвалою суду від 12.05.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов, задоволено клопотання представника позивача, витребувано у АТ «ПУМБ» письмові докази, що містять банківську таємницю, а саме: інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] ; інформацію щодо підтвердження факту зарахування коштів у розмірі 3600 грн 14.03.2024 на платіжну картку № [NUMBER] , банком-емітентом якої є АТ «ПУМБ», за ініціативою ТОВ «Лінеура Україна» через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Пейтек Україна». 19.05.2025 до суду від АТ «ПУМБ» на виконання ухвали суду від 12.05.2025 надійшли витребувані судом докази. Позивач не надавав суду клопотань про розгляд справи в загальному порядку або в спрощеному порядку з викликом сторін, в позові зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлений щодо розгляду справи належним чином. Копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позову та долучених до нього документів, направлені відповідачу за місцем його реєстрації. Відповідач відзиву не подав. Оскільки відповідачем у встановлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. За таких\~обставин відповідно\~до ст.\~280\~ЦПК України\~суд розглянув\~справу \~в порядку\~заочного провадження\~на підставі\~наявних в\~ній доказів,\~оскільки позивач\~не заперечував\~проти такого\~порядку вирішення\~спору, відповідач повідомлений щодо розгляду справи належним чином, відзиву не подав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд зазначає таке. Судом встановлено, що 14.03.2024 [PERSON] шляхом накладення електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора підписав паспорт споживчого кредиту, відповідно до умов якого сума кредиту становить 3600 грн; строк кредитування 357 днів; мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби; спосіб надання кредиту у безготівковій формі шляхом перерахування кредитодавцем коштів кредиту на банківський рахунок за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки), зазначеної споживачем; стандартна процентна ставка становить 912,50 % річних (2,50 % в день); тип процентної ставки фіксована; загальні витрати за кредитом, за стандартною процентною ставкою становлять 32130 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) становить 35730 грн. Також у вказаному паспорті споживчого кредиту встановлено порядок повернення кредиту, а саме: розмір платежу 1890 грн, кількість платежів 17. На підставі вказаного паспорту споживчого кредиту 14.03.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» (товариство) та [PERSON] (клієнт) укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4470791 (далі договір), відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту становить 3600 грн (п. 1.2. договору). Згідно з п. п. 1.3.-1.6. договору строк кредитування 357 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 21 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), що є додатком № 1 до цього договору. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору становить 173238,27% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору становить 35730 грн. Відповідно до п. 2.1. договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Пунктом 4.1. договору встановлено, що сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюється згідно з графіком платежів. Відповідно до п. 9.7.1. договору цей договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного з боку товариства електронним підписом, в особистий кабінет/мобільний застосунок «Credit7» для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в інформаційно-комунікаційній системі товариства/зазначений в цьому договорі. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис клієнта на договорі та вважається направлення товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Додатком № 1 до договору встановлено графік щомісячних платежів за кредитним договором, в якому відображено дати та розміри платежів, які має здійснювати позичальник за кредитним договором. Вказаний графік підписано представником ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] . Частиною першою статті 627 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що відповідно до\~ст. 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. ст.\~626,\~628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до\~ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з п. 6 ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису, шляхом накладення відповідачем аналогу ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 21255. Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Відповідно до копії листа директора ТОВ «Пейтек Україна» № 20241101-5779 від 01.11.2024 між ТОВ «Пейтек Україна» та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № 03012024-1 від 03.01.2024. Відповідно до зазначеного договору успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта віт ТОВ «Лінеура Україна», а саме: 14.03.2024 о 13:23:08 на суму 3600 грн; банк-еквайр АТ «ПУМБ», призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] . Як вбачається з листа начальника відділу обробки запитів контролюючих органів управління супроводження контрольно-операційної діяльності мережі центру операційної підтримки АТ «ПУМБ» № КНО-07.8.5/6308БТ від 15.05.2025, в банку на ім`я [PERSON] випущено платіжну картку № [NUMBER] до рахунку № [NUMBER] у гривні. Операція на суму 3600 грн 14.03.2024 о 13:23:08 проведена з використанням сервісу переказу коштів через АТ «ПУМБ». Між банком та ТОВ «Пейтек Україна» було укладено договір, відповідно до якого банк надав послуги переказу коштів. В банку наявна часткова інформація щодо операції, а саме: кошти направлені на карту [NUMBER] , яка випущена на ім`я [PERSON] , на суму 3600 грн о 13:23:08. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 4470791 від 14.03.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 25.10.2024, складеним директором ТОВ «Лінеура Україна», [PERSON] належним чином не виконав свої зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів у розмірі та у строк, передбачені договором, у зв`язку з чим у останнього станом на 25.10.2024 наявна заборгованість за договором № 4470791 від 14.03.2024 у загальному розмірі 25740 грн, яка складається із: заборгованості тілом кредиту у розмірі 3600 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 20340 грн, заборгованості за штрафними санкціями у сумі 1800 грн. 25.10.2024 ТОВ «Фінтраст Україна» (фактор) та ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) уклали між собою договір факторингу № 25/10/2024 (далі договір факторингу), відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п. 1.1. договору факторингу). Згідно з п. п. 1.2., 1.6. договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами акту пройму-передачі реєстру боржників відповідно до додатку № 2 та надходження ціни продажу в повному обсязі, відповідно до п. 3.3. цього договору, на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників та повна сума ціни продажу, що надійшла на рахунок клієнта, підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості. Права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним акту прийому-передачі реєстру боржників. Як вбачається з копії акту прийому-передачі реєстру боржників від 25 жовтня 2024 року за договором факторингу № 25/10/2024 від 25 жовтня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) передало, а ТОВ «Фінтраст Україна» (фактор) прийняло реєстр боржників кількістю 6091. Після виконання фактором вимог пункту 1.2. договору факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 від клієнта до фактора перейшли права вимоги, заборгованості від боржників і фактор стає кредитором стосовно боржників щодо заборгованостей. Згідно з копією витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 ТОВ «Лінеура Україна» відступає ТОВ «Фінтраст Україна» право вимоги заборгованості, зокрема до боржника [PERSON] за кредитним договором № 4470791. На момент відступлення такого права вимоги у [PERSON] наявна заборгованість за договором №4470791 у загальному розмірі 25740 грн, яка складається із: заборгованості тілом кредиту у розмірі 3600 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 20340 грн, заборгованості за штрафними санкціями у сумі 1800 грн. Відповідно до копії платіжної інструкції № 3475 від 01.11.2024 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перерахувало ТОВ «Лінеура Україна» грошові кошти у сумі 2857292,90 грн, призначення платежу: сплата за договір факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024. Згідно з копією рішення № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 учасник [PERSON] , який володіє 100% у статутному капіталі товариства, одноосібно вирішив змінити назву товариства на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за договором № 4470791 про надання споживчого кредиту від 14.03.2024 за 131 календарний день (26.10.2024-05.03.2025), позивачем розраховано заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № 4470791 від 14.03.2024 за період з 26.10.2024 по 05.03.2025. За вказаний період у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором № 4470791 від 14.03.2024 у загальному розмірі 11790 грн, яка складається із: нарахованих процентів за користування грошовими коштами у сумі 11790 грн. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього\~Кодексу. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Верховний Суд України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15 сформував правову позицію, відповідно до якої боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором № 4470791 від 14.03.2024 належним чином не виконав, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» до [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 4470791 від 14.03.2024 у загальному розмірі 35730 грн, яка складається із: заборгованості за основним боргом у розмірі 3600 грн, заборгованості за процентами, нарахованої первісним кредитором, у сумі 20340 грн, заборгованості за процентами, нарахованої позивачем, у сумі 11790 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судом встановлено, що при подачі позовної заяви до суду позивачем сплачено 2422,40 грн судового збору, які підлягають стягненню з відповідача. Згідно з ч. 3\~ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи суд також враховує практику Верховного Суду, а саме те, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатись у ці правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар. Останній може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в особі виконуючого обов`язки генерального директора Сівка С.С. та адвокатом Столітнім М.М. укладено договір № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 (далі договір про надання правової допомоги), відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. п. 4.1., 4.4, 4.6. договору про надання правової допомоги отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. Послуги професійної правничої допомоги надаються адвокатом клієнту на підставі укладеної заявки на виконання доручення, яка є невід`ємною частиною договору. Після виконання заявки адвокат складає акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який підписує та надає клієнту для узгодження та підпису На підтвердження витрат на професійноу правничу допомогу позивачем надано суду копію заявки № 7390 від 19.02.2025 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10.12.2024, рахунку на оплату № 7390-24/03-2025 від 21.03.2025, акту № 7390 прийому-передачу виконаних робіт (наданих послуг) від 21.03.2025 відповідно до договору № 10/12-2024 від 10.12.2024, згідно з якими адвокатом Столітнім М.М. надано ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» правничу допомогу загальною вартістю 10000 грн, з детальним описом виконаних адвокатом робіт. Беручи до уваги складність справи, виконану адвокатом роботу, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також з огляду на відсутність заперечень з боку відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку, що вказані витрати, відповідно до вимог ч. 3 ст. 133 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved