Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] та підприємства Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірми "Саланг" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що 05 квітня 2018 року близько 18 год. 45 хв. на автодорозі Київ-Чоп (330 км + 900 м) водій [PERSON] , керуючи автобусом "І-VAN", реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , виконуючи маневр розвороту, не надав переваги в русі автомобілю "Тойота Лендкрузер", реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, та здійснив з ним зіткнення. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, що здійснює діяльність за видом «Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення». Станом на 05 квітня 2018 року ФОП [PERSON] мала чинну ліцензію на право провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом з дозволеним видом робіт: внутрішні перевезення пасажирів автобусами. Як засіб провадження господарської діяльності за ФОП [PERSON] було закріплено автобус марки "І-VAN" модель А07А1-21, реєстраційний номер [NUMBER] . 15 січня 2016 року між Управлінням інфраструктури та промисловості Рівненської обласної державної адміністрації та підприємством Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірмою "Саланг" було укладено договір № 1258 про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування "Рівне ПВА Коршів". Автобус "І-VAN", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] 05 квітня 2018 року використовувався для перевезення пасажирів на приміському автобусному маршруті загального користування № 0817 "Рівне ПВА Коршів". У ході рейдової перевірки транспортних засобів суб`єктів господарювання на автобусному маршруті загального користування сполученням "Рівне ПВА Коршів", проведеної Управлінням Укртрансбезпеки в Рівненській області, було встановлено, що власником автобуса "І-VAN", реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] , а перевезення на маршруті виконує підприємство Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірма "Саланг". Крім того, транспортний засіб "І-VAN", реєстраційний номер [NUMBER] , закріплений за підприємством Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірмою "Саланг", як засіб провадження господарської діяльності. Згідно висновку № 106СЕ від 08 лютого 2019 року експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля "Тоyota Land Cruiser", реєстраційний номер [NUMBER] , вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля, пошкодженого в ДТП 05 квітня 2018 року, становить 232613,13 грн. Крім того, позивач здійснив витрати на автостоянку 2400,00 грн., тому загальна сума збитків становить 235013,13 грн. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автобуса [PERSON] була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ПАТ "Євроінс Україна" АМ/2628774. За умовами полісу обов`язкового страхування ПАТ "Євроінс Україна" здійснило позивачеві виплату страхового відшкодування у розмірі 98000,00 грн. Тому позивач [PERSON] просить стягнути солідарно з відповідачів фізичної особи-підприємця [PERSON] та підприємства Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірми "Саланг" на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 137013,13 грн. (235013,13 грн. - 98000,00 грн. = 137013,13 грн.). Відповідач ФОП [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що транспортний засіб "І-VAN А07А1-21", реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до договору найму (оренди) транспортного засобу від 29 червня 2017 року, автобус "І-VAN А07А1-21", реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, був переданий у тимчасове платне володіння та користування підприємству Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірмі "Саланг" на невизначений строк. Згідно вказаного договору підприємство Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірма "Саланг" має право експлуатувати транспортний засіб як на території України, так і за кордоном; використовувати транспортний засіб як для своїх потреб, так і для інших фізичних та юридичних осіб; також наймач зобов`язався усувати наслідки аварій та пошкоджень транспортного засобу, які виникли під час експлуатації їх наймачем. 01 лютого 2017 року було звільнено всіх працівників ФОП [PERSON] і до липня 2018 року ФОП [PERSON] не здійснювала господарської діяльності. 05 квітня 2018 року ФОП [PERSON] не використовувала автобус "І-VAN А07А1-21", реєстраційний номер [NUMBER] , для здійснення перевезень пасажирів по маршруту "Рівне ПВА Коршів" та не проводила на ньому господарську діяльність. Тому ФОП [PERSON] є неналежним відповідачем у справі та не може відповідати за матеріальну шкоду, завдану позивачеві іншими особами. Вважає позовну заяву в частині вимог до ФОП [PERSON] необґрунтованою та безпідставною. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ФОП [PERSON] в повному обсязі. Представник відповідача підприємства Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірми "Саланг" Якимчук В.М. подав відзив, у якому зазначає, що підприємство Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірма "Саланг" займається перевезенням пасажирів, у тому числі на автобусному маршруті загального користування № 0817 "Рівне ПВА Коршів" згідно договору № 1258 від 15 січня 2016 року про організацію перевезень пасажирів, який укладений між Управлінням інфраструктури та промисловості Рівненської обласної державної адміністрації та підприємством Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірмою "Саланг". 29 червня 2017 року між ФОП [PERSON] та підприємством Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірмою "Саланг" було укладено договір найму (оренди) транспортного засобу, однак у відповідності до п.3.1 Договору найму автобус "І-VAN А07А1-21", реєстраційний номер [NUMBER] , для експлуатації підприємству Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірмі "Саланг" фактично переданим не був і акт приймання передачі не складався. Згідно договору № 03114 від 01 січня 2018 року, укладеного між підприємством Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірмою "Саланг" та Комунальним автотранспортним підприємством № 1728, останній зобов`язався надавати послуги за адресою: [ADDRESS] , а саме: стоянку, технічний огляд та передрейсовий медичний огляд водіїв транспортних засобів, у тому числі й автобуса "І-VAN А07А1-21", реєстраційний номер [NUMBER] . Копія договору була передана ФОП [PERSON] для виконання, проте ФОП [PERSON] , залишаючи автобус у своїй експлуатації, організувала стоянку, технічний огляд та передрейсовий медичний огляд водія з ПП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що зазначений автобус фактично в експлуатацію підприємству Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірмі "Саланг" не передавався, тому підприємство Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірма "Саланг" було не в змозі виконувати зобов`язання наймача, передбачені пунктом 6.2 Договору найму. Щодо пошкодження автобуса під час дорожньо-транспортної пригоди 05 квітня 2018 року, підприємству Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірмі "Саланг" повідомлено не було і технічні пошкодження автобуса усунула власник [PERSON] за власні кошти. У документах до Договору найму транспортного засобу "І-VAN А07А1-21", реєстраційний номер [NUMBER] , прізвище водія не вказувалося. Трудового договору чи цивільно-правового договору підприємство Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірма "Саланг" з водієм [PERSON] не укладало, наказ про прийняття на роботу [PERSON] не видавало. Підприємство Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірма "Саланг" не проводило оплати праці водію [PERSON] Автобус "І-VAN А07А1-21", реєстраційний номер [NUMBER] , знаходився у фактичному користуванні власника [PERSON] . Тому підприємство Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірма "Саланг" є неналежним відповідачем у справі та не може відповідати за матеріальну шкоду, завдану позивачеві іншими особами. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Поліщук Д.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять задовольнити позов. Представник відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] - адвокат Михалевич Д.А. та представники відповідача підприємства Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірми "Саланг" - Якимчук В.М. та адвокат Януль В.С. позовні вимоги не визнали з підстав викладених у відзивах, просять відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді (статті\~15,\~16 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18),від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19), від 30 січня 2020 року у справі №509/4966/17 (провадження № 61-3921св18). Судом встановлено, що 05 квітня 2018 року близько 18 год. 45 хв. на автодорозі Київ-Чоп (330 км + 900 м) водій [PERSON] , керуючи автобусом "І-VAN", реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , виконуючи маневр розвороту в порушення вимог пунктів 10.5, 10.11 Правил дорожнього руху, не надав переваги в русі автомобілю "Тойота Лендкрузер", реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, та здійснив з ним зіткнення. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 червня 2018 року в справі № 562/1280/18 [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень. Постанова суду набрала законної сили 14 червня 2018 року. Положеннями ч.6 ст.82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, це судове рішення є обов`язковим для суду лише щодо з`ясування питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Власником транспортного засобу марки "Тоyota Land Cruiser 200", реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, є [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Допитаний у судовому засіданні в якості свідка, позивач [PERSON] підтвердив факт скоєння 05 квітня 2018 року водієм [PERSON] , який керував автобусом "І-VAN", реєстраційний номер [NUMBER] , дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено належний йому на праві власності транспортний засіб "Тоyota Land Cruiser", реєстраційний номер [NUMBER] . У добровільному порядку завдані йому збитки відповідачами не відшкодовано, тому просить суд задовольнити позов. Згідно довідки № 142, виданої 06 березня 2019 року філією "Рівненський Державний обласний навчально-курсовий комбінат" УДП "Укрінтеравтосервіс", згідно даних диспетчерської звітності пункту відправки автобусів "Залізничний" м.Рівне в період з 01 квітня 2018 року по 05 квітня 2018 року включно перевезення пасажирів на приміському автобусному маршруті загального користування № 0817 "Рівне ПВА Коршів" здійснювалося автобусом "І-VAN", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила суду, що 05 квітня 2018 року вона їхала з м.Рівне Рівненської області в селище Квасилів Рівненського району Рівненської області автобусом сполученням "Рівне Коршів". Під час руху водієм автобуса було скоєно дорожньо-транспортну пригоду. В зв`язку з цим пасажирів пересадили в інші автобуси, а вона пішла в селище Квасилів Рівненського району Рівненської області пішки. Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , автобус марки "І-VAN" модель А07А1-21, реєстраційний номер [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] . Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2628774 стверджується, що\~ [PERSON] застрахувала транспортний засіб "І-VAN А07А1-21", реєстраційний номер [NUMBER] , у страховій компанії ПАТ "Євроінс Україна", строк дії договору до 27 листопада 2018 року. Згідно наданої 13 березня 2019 року інформації за № 1833/02/15-19 Державної служби України з безпеки на транспорті, станом на 05 квітня 2018 року ФОП [PERSON] мала чинну ліцензію на право провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом з дозволеним видом робіт: внутрішні перевезення пасажирів автобусами, серії АГ № 586884, термін дії з 14.09.2011 необмежений, яка видана Головною державною інспекцією на автомобільному транспорті; за ліцензіатом були закріплені як засоби провадження господарської діяльності наступні транспортні засоби: 1) автобус марки І-VAN, модель А07А1-21, реєстраційний номер [NUMBER] ; 2) автобус марки І-VAN, модель А07А3-64, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до повідомлення № 04/245-021 від 05 березня 2019 року Управління інфраструктури та промисловості, станом на 05 квітня 2018 року між автомобільним перевізником ФОП [PERSON] та Управлінням інфраструктури та промисловості Рівненської обласної державної адміністрації будь-які договори на перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування були відсутні. 29 червня 2017 року між ФОП [PERSON] (наймодавець) та підприємством Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірмою "Саланг" в особі директора Якимчука Віктора Михайловича (наймач) було укладено договір найму (оренди) транспортного засобу, відповідно до якого наймодавець передає, а наймач приймає у тимчасове володіння та користування транспортний засіб марки І-VAN, модель А07А1-21, реєстраційний номер [NUMBER] . Пунктом 3.1 договору найму визначено, що транспортний засіб передається наймачу для експлуатації з моменту підписання даного договору за актом приймання передачі на невизначений строк. За умовами п.6.2 договору найму наймач зобов`язався, зокрема, усувати наслідки аварій та пошкоджень транспортного засобу, які виникли під час експлуатації їх наймачем. Проте, акту приймання передачі транспортного засобу марки І-VAN, модель А07А1-21, реєстраційний номер [NUMBER] , на виконання вимог п.3.1 договору найму, укладеного 29 червня 2017 року відповідачами, сторонами суду не надано та матеріали справи не містять. Допитаний у якості свідка директор підприємства Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірми "Саланг" [PERSON] , пояснив суду, що 29 червня 2017 року між ФОП [PERSON] та підприємством Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірмою "Саланг" було укладено договір найму (оренди) автобуса "І-VAN А07А1-21", реєстраційний номер [NUMBER] , однак для експлуатації підприємству Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірмі "Саланг" транспортний засіб фактично переданим не був і акт приймання передачі транспортного засобу не складався. Він не приймав на роботу на посаду водія [PERSON] , наказ про прийом на роботу [PERSON] не видавав, трудовий договір із [PERSON] також не укладався. Про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 05 квітня 2018 року, він дізнався через два роки від ФОП [PERSON] , яка відремонтувала автобус "І-VAN А07А1-21", реєстраційний номер [NUMBER] , за власні кошти. З довідки № 3 від 10 лютого 2020 року, виданої підприємством Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірмою "Саланг", вбачається, що [PERSON] , [INFO] , не перебував у трудових відносинах з підприємством Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірмою "Саланг". Згідно довідки № 307, виданої 19 лютого 2020 року Комунальним автотранспортним підприємством 1728 Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області, 01 січня 2018 року підприємством Рівненської міської організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) фірмою "Саланг" укладено договір № 03114 на послугу технічного огляду, стоянки та передрейсового огляду водіїв транспортних засобів. Пунктом 1.1 даного договору передбачено, що послуги надаються транспортному засобу "І-VAN", реєстраційний номер [NUMBER] . Однак згідно журналу щозмінного передрейсового огляду водіїв вказаний транспортний засіб з дати укладення договору послугами КАТП 1728 не користувався. Тобто 05 квітня 2018 року транспортний засіб "І-VAN", реєстраційний номер [NUMBER] , послугами КАТП 1728 не користувався. Як вбачається з податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (звіт форми № 1 ДФ) за І та ІІІ квартал 2017 року, ФОП [PERSON] 01 лютого 2017 року було звільнено з роботи усіх працівників до 13 липня 2018 року. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пунктах 4, 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові «Про деякі питання застосування судами норм законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191\~ЦК. Згідно з ч.ч.2 - 5\~ст.1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2\~Правил дорожнього руху\~України). Отже за змістом\~ст.1187 ЦК України\~суб`єктом відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є особа, яка фактично володіє об`єктом підвищеної небезпеки як на відповідній правовій підставі (будь-яке титульне володіння), так і без неї (безтитульне володіння), за виключенням умов, передбачених ч. 4\~ст. 1187 ЦК України. При цьому шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою, тобто у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини (ч. 1\~ст. 1188 ЦК України). Разом з тим відповідно до ч. 1\~ст. 1172 ЦК України\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Тобто не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом під час виконання нею своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею не укладено цивільно-правовий договір. Таким чином відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цими особами, по-перше, в трудових відносинах, а, по-друге, шкода, заподіяна нею у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом),, посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника (Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 28.01.2015 у справі № 6-229цс14). Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла в зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків. При цьому наявність трудових відносин повинно бути документально підтвердженим. Окремо суд враховує п. 9 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1001 від 02.12.2015, згідно якого здобувач ліцензії,\~ліцензіат оформлює трудові відносини з персоналом автомобільного транспорту, визначеним\~пунктами 10,\~12-15\~цих Ліцензійних умов, шляхом укладання трудового договору відповідно до\~статті 24\~Кодексу законів про працю України.\~Згідно з пунктом 10 Ліцензійних умов водії допускаються до роботи за умови: відсутності за результатами медичного огляду протипоказань за станом здоров`я; проходження інструктажів та стажування у порядку, визначеному Мінрозвитку; проходження періодичного навчання методів надання першої домедичної допомоги потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод або підтвердження професійної компетентності відповідно до\~Порядку підтвердження професійної компетентності водіїв транспортних засобів для надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів, затвердженого наказом Мінінфраструктури від 18 листопада 2020 року № 789. Однак, матеріали справи не містять трудового договору, укладеного між відповідачами та [PERSON] , також відсутній наказ про прийом на роботу на посаду водія [PERSON] та не надано суду будь-якого іншого документу, який свідчив би про прийняття працівника [PERSON] на роботу, також не надано повідомлення до центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відсутні документи, що підтверджують проходження водієм [PERSON] періодичних (повторних), передрейсових (цільових) та позапланових (спеціальних) інструктажів з безпеки руху. Разом з тим, відсутні докази притягнення відповідачів до відповідальності за порушення трудового законодавства. На підставі наведеного та враховуючи, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, водій [PERSON] не перебував у трудових відносинах з ФОП [PERSON] та\~підприємством Рівненської\~міської організації\~Української спілки\~ветеранів Афганістану\~(воїнів-інтернаціоналістів)\~ фірмою\~"Саланг",\~то за\~правилами ст.1187\~ЦК України\~обов`язок по\~відшкодуванню шкоди\~має покладатися\~безпосередньо на\~водія,\~винного у\~скоєнні дорожньо-транспортної\~пригоди,\~який заподіяв\~шкоду, а тому належним відповідачем у даній справі має бути [PERSON] . Пред`являючи позовні вимоги про відшкодування шкоди,\~завданої внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди, [PERSON] відповідачами зазначив ФОП [PERSON] та\~підприємство Рівненської\~міської організації\~Української спілки\~ветеранів Афганістану\~(воїнів-інтернаціоналістів)\~ фірму\~"Саланг", позивачем не було зазначено в якості відповідача [PERSON] , клопотання про заміну неналежних відповідачів або залучення до участі у справі співвідповідача [PERSON] позивач та його представник не заявляли. Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадком. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. За теоретичним визначенням "відповідач" - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тобто пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. З огляду на не заявлення позовних вимог до [PERSON] , який є належним відповідачем в указаній справі, суд позбавлений можливості вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішення питання про їх задоволення, оскільки без залучення належного відповідача позовні вимоги не можуть бути вирішені. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 червня 2021 року в справі № 939/2207/19 (провадження № 61-10654св20). З урахуванням вказаного визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Суд зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню. На підставі наведеного та з огляду на те, що завдавача шкоди [PERSON] не залучено до участі у справі як відповідача, а позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у цій справі клопотань про заміну неналежних відповідачів або залучення до участі у справі інших осіб як співвідповідачів не заявляли, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову в повному обсязі в зв`язку з неналежним суб`єктним складом. Оскільки суд відмовив у задоволенні позову, у відповідності до пункту другого частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed