Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), в особі свого представника - адвоката Глушко З.В. (далі - представник позивача), звернулася до суду з позовом до [PERSON] та Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області, в якому просить суд визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є користувачем вищевказаної квартири та була вселена в дану квартиру. На квартирний облік позивача було взято відповідно до рішення Виконавчого комітету Іванківської районної ради народних депутатів №79 від 18 квітня 1989 року про взяття на квартирний облік, надання житла, обмін квартир, видано 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 28,31 кв.м. На підставі вказаного рішення 18 квітня 1989 року Виконавчого комітету Іванківської районної ради народних депутатів позивачу було видано ордер №202 для вселення в надане житлове приміщення. Позивач із сім`єю вселились до вказаної квартири на підставі виданого ордера. На даний час в квартирі зареєстровані позивач та її повнолітній син [PERSON] . При цьому, як убачається з ордеру, адресу квартири зазначено «квартира [ADDRESS] », та у прізвищі позивача, як в ордері так і в рішенні, допущена описка через застосування «русизму» при правописі, та прізвище вказано « [PERSON] ». З технічного паспорту на квартиру та витягу з реєстру будівельної діяльності інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, вбачається, що вона розташована за адресою: [ADDRESS] , літера за планом «А», загальною площею 50,6 кв.м, житловою площею 28,3 кв.м., допоміжною площею 22,3 кв.м, складається з приміщень: коридор 8,0 кв.м., вбиральня 1,4 кв.м., ванна кв.м., кухня 7,1 кв.м., кладова 0,4 кв.м., житлова 12,3 кв.м., житлова 16,0 кв. лоджія 2,7 кв.м. Згідно з повідомленням, яке видане КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» за № 3029 від 23.12.2024 року, слідує, що право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. У зв`язку з чим, 28.01.2025 року позивачка звернулася до органу приватизації із заявою про передачу їй в приватну власність вищевказаної квартири. Розпорядженням № 5 від 13.02.2025 року Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області відмовлено [PERSON] у передачі у приватну власність квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку відсутністю номеру будинку в ордері № 202 від 18.04.1989, виданого на підставі рішення виконкому Іванківської районної Ради народних депутатів від 18.04.1989, що унеможливлює ідентифікацію жилого приміщення. Після чого позивачеві було рекомендовано звернутися до адвоката та суду для захисту її майнових прав. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 25.07.2025 року було відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивачка та її представник адвокат Глушко З.В. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача в позовних вимогах звернувся до суду з клопотанням в якому просить суд проводити розгляд даної справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити повністю. Іванківська селищна рада Вишгородського району Київської області звернулася до суду з заявою про розгляд справи без участі їх представника, вирішити спір на розсуд суду. Відповідач, [PERSON] , звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явилися, представниками подано до суду клопотання про розгляд справи без участі сторін та їх представників, суд вирішує справу за наявними матеріалами, які містяться у справі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Іванківської районної ради народних депутатів №79 від 18 квітня 1989 року про взяття на квартирний облік, надання житла, обмін квартир, видано 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 28,31 кв.м. На підставі вказаного рішення, 18 квітня 1989 року Виконавчим комітетом Іванківської районної ради народних депутатів [PERSON] було видано ордер №202 для вселення в надане житлове приміщення, а саме у 2 кімн. квартиру, загальною площею 28,31 кв.м. в квартирі (окремій загальній) [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту на квартиру та витягу з реєстру будівельної діяльності інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, вбачається, що вона розташована за адресою: [ADDRESS] , літера за планом «А», загальною площею 50,6 кв.м, житловою площею 28,3 кв.м., допоміжною площею 22,3 кв.м, складається з приміщень: коридор 8,0 кв.м., вбиральня 1,4 кв.м., ванна кв.м., кухня 7,1 кв.м., кладова 0,4 кв.м., житлова 12,3 кв.м., житлова 16,0 кв. лоджія 2,7 кв.м. З повідомленням, яке видане КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» за №3029 від 23.12.2024 року, слідує, що право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. У зв`язку з чим, 28.01.2025 року позивачка звернулася до органу приватизації із заявою про передачу їй в приватну власність вищевказаної квартири. Розпорядженням № 5 від 13.02.2025 року Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області відмовлено [PERSON] у передачі у приватну власність квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку відсутністю номеру будинку в ордері № 202 від 18.04.1989, виданого на підставі рішення виконкому Іванківської районної Ради народних депутатів від 18.04.1989, що унеможливлює ідентифікацію жилого приміщення. Вирішуючи заявлений спір, суд керується наступним. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ч. 1 ст. 55 Конституції України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. (ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до ст. 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Так, відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Пункт 3 ст.8 вказаного Закону визначає, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно ст. 58 Житлового кодексу України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, право на заняття квартири [ADDRESS] надано [PERSON] , на підставі рішення Виконавчого комітету Іванківської районної ради народних депутатів №79 від 18 квітня 1989 року про взяття на квартирний облік, надання житла, обмін квартир, видано 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 28,31 кв.м. На підставі вищевказаного рішення гр. [PERSON] було видано ордер для вселення в надане житлове приміщення. Також судом встановлено, що при видачі ордеру Іванківською районною державною адміністрацією було допущено описки, а саме: неправильно вказано адресу квартири (зазначено [ADDRESS] , замість правильного квартира [ADDRESS] ), а також неправильно вказано прізвище позивачки « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », проте, виправити дані описки в ордері на сьогоднішній день неможливо. Отже, з аналізу наданих документів, а також враховуючи вищенаведені норми, суд дійшов висновку, що єдиним законним користувачем квартири [ADDRESS] є позивачка - [PERSON] . З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Таким чином, з огляду на вищенаведене суд вважає, що позивач правомірно набула право на зайняття вищевказаної квартири, а тому позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності на квартиру є законними та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, оскільки позивач у своєму позові просила судовий збір, який сплачений нею при подачі вказаного позову, залишити за нею, то в силу ст.13 ЦПК України, де зазначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, судовий збір з відповідача на користь позивача не стягується. На підставі наведеного,

Outcome: approved