Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] звернувся Фастівського міськрайонного суду Київської області з цим позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 35903,96 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26 липня 2024 року о 07 годині 25 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 21061», державний номерний знак [NUMBER] , по автодорозі с. Веприк ? м. Фастів був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що спричинило пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками. Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.10.2024 у справі № 381/3723/24 [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, до нього застосоване адміністративне стягнення. Позивач зазначає про те, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mitsubishi Outlander застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», проте автомобіль «ВАЗ 21061» не був застрахований, у зв`язку з чим власник автомобіля Mitsubishi Outlander [PERSON] звернувся за виплатою завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до Моторно (транспортного) страхового бюро України. За результатами поданих власником Mitsubishi Outlander Моторно (транспортне) страхове бюро України виплатило відшкодування завданої шкоди у розмірі 21293,25 грн. Позивач зазначає, що, відповідно до висновку спеціаліста щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №437/11-24, вартість матеріального збитку, завданого власнику складає 25537,61 грн, а вартість відновлювального ремонту становить 57197,21 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування становить 35903,96 грн. Крім того, позивач повідомляє, що внаслідок пошкодження автомобіля йому довелося користуватися громадським транспортом, що викликало у нього суттєві незручності у пересуванні. Багато запланованих ним раніше справ, що потребували пересування автотранспортом, йому довелося відкласти, а від деяких з них він був змушений відмовитися, що спричинило проблеми з роботою. Також позивач відчував хвилювання та побоювання щодо можливості виникнення ДТП у майбутньому, через що тривалий час не міг спокійно спати вночі. Весь бюджет йому довелося спрямувати на вирішення питання щодо відшкодування шкоди за пошкодження автомобіля. Оскільки відповідач не сплатив у добровільному порядку різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, позивач звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 21.07.2025. Учасникам справи надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, якою відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали про відкриття провадження у справі направлена відповідачу за адресою його реєстрації, однак надіслана судом на адресу відповідача кореспонденція повернулася до суду без вручення з відміткою уповноваженого працівника Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». 21.07.2025 відповідач у приміщенні Фастівського міськрайонного суду Київської області отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та доданих до неї документів, про що в матеріалах справи наявна розписка. 21.07.2025 розгляд справи відкладено на 03.09.2025. Відповідач заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду не подав. Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подав. Представник позивача адвокат Федак М.Л. у судовому засіданні підтримав вимоги позову з підстав, що у ньому зазначені та просив суд їх задовольнити. Додатково пояснив, що позивач має намір відновити пошкоджений транспортний засіб з метою подальшого користування ним. Проте у добровільному порядку відповідач не відшкодував завдані збитки, що стало причиною звернення до суду з цим позовом. Також зазначив, що моральна шкода, яка завдана неправомірними діями відповідача, полягає у душевному хвилюванні та необхідності докладати додаткові зусилля для відновлення свого попереднього стану. Зазначений позивачем до відшкодування розмір моральної шкоди є справедливим, не призведе до збагачення та саме у такому розмірі зможе компенсувати завдану моральну шкоду. Відповідач у судовому засіданні визнав вимоги позову в частині матеріальної шкоди та не визнав у частині відшкодування моральної шкоди, оскільки, на його думку, моральна шкода за наслідками його дій позивачу не була заподіяна. Заслухавши учасників справи, які з`явилися у судове засідання, перевіривши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини суд встановив таке. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобіля Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] (а.с.14). Постановою Фастівського міськрайоного суду Київської області від 15.10.2024 у справі №381/3723/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.5-6). Згідно з цією постановою суду, 26.07.2024 о 07 годині 25 хвилин в Фастівському районі на автодорозі с. Веприк м. Фастів, керуючи автомобілем ВАЗ 21061 д.н.з. [NUMBER] , був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Outlander д.н.з. [NUMBER] , що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим порушив вимоги пункту 2.3, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER] , на день ДТП була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта». Відповідно до платіжної інструкції № 502829147054 від 28.01.2025, [PERSON] здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 21293,25 грн (а.с.20). Акт огляду транспортного засобу №437/11-24 від 01.11.2024, складений ТОВ «Клевер Експерт» (оцінювач [PERSON] ), містить інформацію про назви деталей та опис пошкоджень колісного транспортного засобу (КТЗ) Mitsubishi Outlander, належного [PERSON] . Ремонтна калькуляція №437/11-24 від 09.11.2024, складена ТОВ «Клевер Експерт» (оцінювач [PERSON] ), щодо колісного транспортного засобу (КТЗ) Mitsubishi Outlander, реєстраційний номерний знак [NUMBER] VIN [NUMBER] , містить перелік та вартість ремонтних робіт Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, №437/11-24 від 09.11.2024, виконаного ТОВ «Клевер Експерт» (оцінювач [PERSON] ) на замовлення [PERSON] , об`єкт оцінки: колісний транспортний засіб (КТЗ) Mitsubishi Outlander, реєстраційний номерний знак [NUMBER] VIN [NUMBER] , ринкова вартість КТЗ розрахована на дату оцінки: 457703,52 грн, вартість відновлювального ремонту: 57197,21 грн, значення коефіцієнта фізичного зносу: 0,70, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ з урахуванням ПДВ, складає 25537,61 грн. Нормативно-правове обґрунтування. Відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до частини першої\~статті 1166 ЦК України,\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно із абзацом 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі\~недостатності страхової\~виплати (страхового\~відшкодування)\~для повного\~відшкодування завданої\~нею шкоди\~зобов`язана\~сплатити потерпілому\~різницю між\~фактичним розміром\~шкоди і\~страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 2, 3\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно зі ст. 12 ЦПК України,\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). Згідно зі ст. 79,\~80 ЦПК України,\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із\~ст. 89 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Висновки суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд дійшов до таких висновків. Правовідносини, що склались між сторонами цієї справи ґрунтуються на вимозі позивача про виконання відповідачем обов`язку щодо відшкодування завданої йому у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоди внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу. Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 201/4115/16-ц та від 23 липня 2018 року у справі № 595/215/17-ц, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини». У цій справі суд встановив, що відповідач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Рішення суду (постанова Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.10.2024 у справі №381/3723/24) набрало законної сили та статусу остаточного. Отже, у судовому порядку встановлена вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю його транспортного засобу та транспортного засобу позивача. У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача завдано механічні пошкодження та як наслідок заподіяно йому матеріальний збиток. Суд враховує, що відповідно до ст. 1194 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором\~потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, у відповідача (як винуватця ДТП) виник обов`язок здійснити на користь позивача відшкодування матеріального збитку, завданого внаслідок його неправомірних дій. Крім цього, у цій справі суд встановив, що цивільна відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ 21061», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Позивач звернувся за відшкодуванням матеріального збитку до Моторно (транспортного) страхового бюро України. Однак, обрахована та виплачена Моторно (транспортним) страховим бюро України позивачу сума страхового відшкодування не покрила вартість шкоди, спричиненої протиправними діями відповідача. Відповідач у добровільному порядку відмовляється сплатити різницю вартості завданого збитку та отриманого позивачем страхового відшкодування. Суд бере до уваги, що чинне законодавство України, яке регулює спірні правовідносини (ст. 1194 ЦК України), надає потерпілому право вибору способу відновлення порушеного права. Позивач скористався цим правом та бажає відновити своє порушене право шляхом відшкодування завданих йому збитків за рахунок відповідача з метою подальшого відновлення належного йому транспортного засобу. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі\~недостатності страхової\~виплати (страхового\~відшкодування)\~для повного\~відшкодування завданої\~нею шкоди\~зобов`язана\~сплатити потерпілому\~різницю між\~фактичним розміром\~шкоди і\~страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Крім того, суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 04.07.2018 у справі №\~755/18006/15-ц, згідно з яким, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. У разі недостатності страхової виплати, різниця сплачується потерпілому винною особою. За загальним правилом, відповідальність за завдану шкоду несе боржник \~особа, яка завдала шкоду. Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 дійшов висновку про те, що якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Тотожні висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц, від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18, від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц, від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17. Отже, обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди. Суд встановив,\~що Моторне\~(транспортне)\~страхове бюро\~України здійснило виплату позивачу суми страхового відшкодування у розмірі 21293,25 грн. Вказана обставина справи підтверджена належними та достатніми доказами, які наявні у матеріалах справи. Також суд встановив, що з огляду на завдані пошкодження автомобілю позивача сума отриманого ним від страховика страхового відшкодування є недостатньою для відшкодування завданого неправомірними діями відповідача матеріального збитку. Отже, розмір відповідальності відповідача як особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На підтвердження факту визначення ринкової вартості майна позивач подав до суду висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №437/11-24, завданої власнику КТЗ. Згідно\~з висновком цього звіту, розмір завданого позивачу матеріального збитку становить 57197,21 грн. Отже, різниця між фактичним розміром завданої відповідачем шкоди і сумою страхового відшкодування становить 35903,96 грн. З огляду на вказане суд дійшов висновку про те, що вимоги позову є обґрунтованими та доведеними належними та достатніми доказами, які містяться у матеріалах справи. Стосовно вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди суд зазначає, що вважає її обґрунтованою, оскільки внаслідок винних дій відповідача пошкоджено належний позивачу транспортний засіб, у зв`язку з чим за твердженням позивача йому заподіяні душевні страждання, які виразились у появі у нього страху та хвилювання щодо можливого виникнення ДТП та порушення сну через такий емоційний стан. Також позивач зазначає, що пошкодження належного йому транспортного засобу призвело до порушення його майнових прав, яке виразилось у практичній неможливості користуватись належним йому транспортним засобом, що спричинило порушення його звичного життєвого укладу, призвело до необхідності зміни та скасування запланованих справ та вимагало від позивача, з огляду на відмову відповідача добровільно відшкодувати завдані збитки, додаткових зусиль для організації свого життя та відновлення порушеного права, що належним чином має бути компенсоване. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань і переживань, істотність недоотриманих благ, а також конкретні обставини у справі та їх наслідки для позивача, керується принципом розумності, виваженості та справедливості. Крім того, суд бере до уваги те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більше, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Отже, суд вважає розумним та справедливим відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. З огляду на встановлені судом обставини справи та приписи чинного законодавства, враховуючи, що матеріали справи містять належні докази щодо предмету доказування, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення цього позову. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 35903, 96 грн, відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 5000, 00 грн, а всього 40903, 96 грн. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 , п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи результат\~вирішення цієї\~справи з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved