Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

01 квітня 2025 року представник позивача адвокат Яциник В.В., який діє в інтересах [PERSON] через «Електронний суд» звернувся до Самарського районного суду міста Дніпра із [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 25 вересня 2024 року [PERSON] (до зміни прізвища - [PERSON] , надалі - Позивач) виявила, що з її банківських рахунків, відкритих у Першому Українському міжнародному банку, АТ «СЕНС БАНК», та АТ КБ «ПРИВАТБАНК», були здійснені сумнівні операції. Зокрема, чотири платежі було відправлено на картковий рахунок № [NUMBER] , відкритий у ПАТ «БАНК ВОСТОК», на загальну суму 29 155 гривень. Ще чотири платежі було відправлено на інший рахунок № [NUMBER] , також відкритий у ПАТ «БАНК ВОСТОК», на загальну суму 39 950 гривень. Здійснені транзакції включають: Перекази на картковий рахунок № [NUMBER] . Так, 23 вересня 2024 року о 13:26 год. з рахунку [NUMBER] у Першому Українському міжнародному банку був здійснений переказ 15 000 гривень на рахунок [NUMBER] . Цей переказ підтверджується квитанцією №027039848718 від 23 вересня 2024 року. 23 вересня 2024 року о 10:33 год. з рахунку [NUMBER] в АТ «СЕНС БАНК» був здійснений переказ 6 065 гривень на той же рахунок [NUMBER] . Підтвердження квитанції - №113550724 від 18 листопада 2024 року. 23 вересня 2024 року о 10:29 год. ще один переказ у розмірі 3 540 гривень з того ж рахунку на той самий картковий рахунок. Підтверджено квитанцією №113549716 від 18 листопада 2024 року. 23 вересня 2024 року о 10:30 год. здійснено переказ 4 550 гривень із того ж рахунку на той же картковий рахунок. Квитанція №113549830 від 18 листопада 2024 року. Додатково, було здійснено перекази на інший картковий рахунок № [NUMBER] . 23 вересня 2024 року о 13:32 год. з рахунку [NUMBER] у Першому Українському міжнародному банку на рахунок [NUMBER] переказано 19 000 гривень. Підтвердження квитанції - №027039986004 від 23 вересня 2024 року. 23 вересня 2024 року о 12:50 год. з рахунку [NUMBER] у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» переказано 4 000 гривень на той самий рахунок. Підтверджено квитанцією №P24A3287767093D5099. 23 вересня 2024 року о 12:50 год. було ще один платіж на суму 15 000 гривень з того ж рахунку, підтверджено квитанцією №P24A3287764442D1878. 23 вересня 2024 року о 12:48 год. переказано 1950 гривень з рахунку [NUMBER] у «ПРИВАТБАНК», підтверджено квитанцією №P24A3287756027D0085. Вказані грошові кошти були перераховані помилково (безпідставно) на карткові рахунки невідомих осіб, про що Позивачем було здійснено відповідне повідомлення до правоохоронних органів. 24 березня 2025 року, в інтересах Позивача, було надіслано адвокатський запит щодо отримання інформації про власників платіжних карток на які були помилково відправлені кошти. Враховуючи ту обставину, що власник/власники банківських карток не повернули безпідставно набуті грошові кошти Позивач вимушений звернутися до суду для захисту своїх прав. Враховуючи ту обставину, що грошові кошти, що перераховані на картковий рахунок № [NUMBER] , що відкритий у ПАТ «БАНК ВОСТОК» на загальну суму 29 155 гривень та на картковий рахунок № [NUMBER] , що відкритий у ПАТ «БАНК ВОСТОК» на загальну суму 39 950 гривень перебувають у власників цих карток без достатньої правової тому просить позовні вимоги задовольнити та повернути власників цих карток Позивачу грошові кошти у повному обсязі. Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 19.05.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 29.05.2025 через «Електронний суд» від первісного відповідача ПАТ «ВОСТОК», який в подальшому замінений ухвалою суду на належного відповідача через «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначив, що Позивач має відкритий рахунок у іншому Банку, таким чином, враховуючи вимоги Закону України «Про платіжні послуги» Банк як надавач платіжних послуг не приймав участі у списанні коштів з рахунку Позивача, отже наявність будь-якої вини Банку у списанні коштів з рахунку Позивача виключається. Позивачем не зазначено на підставі чого відбувалось списання з його рахунку та зарахування на рахунки третіх осіб, що відкриті в Банку сум платіжних операцій і в чому саме полягає вина Банку як відповідача у зарахуванні його коштів. Крім того, кошти Позивача, якщо й були безпідставно перераховані то на рахунки клієнтів відкриті у Банку, однак не можуть вважатись коштами які належні Банку, отже Банк не міг порушити права Позивача, адже він не набув майно належне Позивачу та є неналежним Відповідачем у справі, що є самостійною підставою для відмови у позові. Ухвалою суду від 11 червня 2025 року за клопотанням представника позивача адвоката Яциника В.В. витребувано у Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» інформацію про власників банківських карток з метою правильного вирішення питання щодо визнання відповідача належним відповідачем у справі. На виконання вимог ухвали суду від 11 червня 2025 року від Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» надана запитувана інформація, відповідно до якої вказано, що картка [NUMBER] емітована ПАТ «БАНК ВОСТОК» до рахунку [NUMBER] , а картка № [NUMBER] емітована ПАТ «ВОСТОК», до рахунку [NUMBER] . Обидві картки видані клієнту [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , тел. [NUMBER] , електронна пошта: [INFO] ). 03.07.2025 представником позивача адвокатом Яциником В.В. подано через підсистему «Електронний суд» клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем у вказаній цивільній справі - Публічного Акціонерного товариства «БАНК ВОСТОК» на належного відповідача [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , тел. [NUMBER] , електронна пошта: [INFO] ). Ухвалою суду від 07.07.2025 клопотання представника позивача задоволено, замінено відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» на належного відповідача на [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , тел. [NUMBER] , електронна пошта: [INFO] ). Представник позивача Яциник В.В. подав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність та відсутність позивача, просить позовні вимог задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, про свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення останньому. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 3 ст.211, ч. 2 ст.247ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що у [PERSON] (до зміни прізвища - [PERSON] , надалі - Позивач) відкрито банківські рахунку, відкрито у Першому Українському міжнародному банку, АТ «СЕНС БАНК», та АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Згідно з виписки по картці/рахунку [NUMBER] від 01.02.2013 за період 23.09.2024 - 23.09.2024, яка належить [PERSON] (до зміни прізвища - [PERSON] , надалі - Позивач), встановлено було здійснено зазначені перекази грошових коштів, чотири платежі відправлено на картковий рахунок № [NUMBER] , відкритий у ПАТ «БАНК ВОСТОК», на загальну суму 29 155 гривень та ще чотири платежі відправлено на інший рахунок № [NUMBER] , також відкритий у ПАТ «БАНК ВОСТОК», на загальну суму 39 950 гривень. 23 вересня 2024 року о 13:26 год. з рахунку [NUMBER] у Першому Українському міжнародному банку здійснено переказ 15 000 гривень на рахунок [NUMBER] , що підтверджується квитанцією №027039848718 від 23 вересня 2024 року. 23 вересня 2024 року о 10:33 год. з рахунку [NUMBER] в АТ «СЕНС БАНК» здійснено переказ 6 065 гривень на той же рахунок [NUMBER] , що підтверджується квитанції - №113550724 від 18 листопада 2024 року та 23 вересня 2024 року о 10:29 год. здійснено переказ у розмірі 3 540 гривень з того ж рахунку на той самий картковий рахунок, що підтверджено квитанцією №113549716 від 18 листопада 2024 року. 23 вересня 2024 року о 10:30 год. здійснено переказ 4 550 гривень із того ж рахунку на той же картковий рахунок, що підтверджено квитанцією №113549830 від 18 листопада 2024 року. Здійснено перекази на інший картковий рахунок № [NUMBER] . 23 вересня 2024 року о 13:32 год. з рахунку [NUMBER] у Першому Українському міжнародному банку на рахунок [NUMBER] переказано 19 000 гривень, що підтверджено квитанцією - №027039986004 від 23 вересня 2024 року. 23 вересня 2024 року о 12:50 год. з рахунку [NUMBER] у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» переказано 4 000 гривень на той самий рахунок, що підтверджено квитанцією №P24A3287767093D5099. 23 вересня 2024 року о 12:50 год. здійснено платіж на суму 15 000 гривень з того ж рахунку, що підтверджено квитанцією №P24A3287764442D1878. 23 вересня 2024 року о 12:48 год. Здійснено переказ у сумі 1950 гривень з рахунку [NUMBER] у «ПРИВАТБАНК», що підтверджено квитанцією №P24A3287756027D0085 Згідно з витягом Єдиного реєстру досудових розслідувань з номером кримінального провадження: 12024141370000916 дата реєстрації провадження (виділення матеріалів досудового розслідування): 26.09.2024 кваліфікованого ч. 4. ст. 190 КК України з коротким викладом обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення: 25.09.2024 до РУП №2 ГУНП у Львівській області звернулась гр. [PERSON] ,про те, що з 23.09.2024 по 24.09.2024 р. невідома особа, перебуваючи у невстановленому місці, в період дії військового стану на території України шляхом проведення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, заволоділа грошовими коштами останньої з належних їй банківських карток "Пумб" UA [NUMBER], "Приватбанк" UA [NUMBER] "Сенс Банк" UA [NUMBER], а також додатково оформили кредити в установах фінансова компанія" ТОП 1", ФК"Є гроші", "Швидко гроші", "Мілоан", чим спричинили заявниці матеріальної шкоди на суму 126 000 грн. Ухвалою суду від 11 червня 2025 року за клопотанням представника позивача адвоката Яциника В.В. витребувано у Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» інформацію про власників банківських карток з метою правильного вирішення питання щодо визнання відповідача належним відповідачем у справі. На виконання вимог ухвали суду від 11 червня 2025 року від Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» надана запитувана інформація, відповідно до якої вказано, що картка [NUMBER] емітована ПАТ «БАНК ВОСТОК» до рахунку [NUMBER] , а картка № [NUMBER] емітована ПАТ «ВОСТОК», до рахунку [NUMBER] . Обидві картки видані клієнту [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , тел. [NUMBER] , електронна пошта: [INFO] ). 03.07.2025 представником позивача адвокатом Яциником В.В. подано через підсистему «Електронний суд» клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем у вказаній цивільній справі - Публічного Акціонерного товариства «БАНК ВОСТОК» на належного відповідача [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , тел. [NUMBER] , електронна пошта: [INFO] ). Ухвалою суду від 07.07.2025 клопотання представника позивача задоволено, замінено відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» на належного відповідача на [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , тел. [NUMBER] , електронна пошта: [INFO] ). Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Отже, застосування положень ст. 1212 ЦК України передбачає встановлення наявності у позивача права власності на безпідставно набуте відповідачем майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньо правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. За змістом вказаної норми зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі №922/3412/17, зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Так, судом встановлено, що грошові кошти, що перераховані на картковий рахунок № [NUMBER] , що відкритий у ПАТ «БАНК ВОСТОК» на загальну суму 29 155 гривень та на картковий рахунок № [NUMBER] , що відкритий у ПАТ «БАНК ВОСТОК» на загальну суму 39 950 гривень перебувають у власників цих карток без достатньої правової підстави, а відтак згідно із ч.1 ст. 1212, ч.1 ст.1213 ЦК України підлягають поверненню Позивачу у повному обсязі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)(ст. 12, 81, 89 ЦПК України). Отже відповідач зобов`язаний повернути позивачу безпідставно отримані грошові кошти в у розмірі 69 105(шістдесят дев`ять тисяч сто п`ять) гривень. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі і стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отриманих грошових коштів розмірі 69 105(шістдесят дев`ять тисяч сто п`ять) гривень. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 України.

Outcome: approved