Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №38441, вчинений 24.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Сонаті» заборгованості в розмірі 63678, 72 грн, стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. В обґрунтування вимог вказано, що жодних договорів позивач не укладав з ТОЕ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» і ТОВ «СОНАТІ», тому вимоги товариств є безпідставними, про те, що було відступлено право вимоги за кредитним договором №014/0034/82/91850199 від 08.04.2019 [PERSON] не повідомляли. Кредитний договір №014/0034/82/91850199 від 08.04.2019 нотаріально не посвідчений і не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підстави виконавчого напису нотаріуса. Вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП», подані приватному нотаріусу для вчиненні виконавчого напису, не відповідають вимогам закону та грубо порушують права [PERSON] та не є безспірними. Так, позивач письмово не погоджував жодного документа щодо заборгованості в сумі 63228,72 гривень, а сума боргу, не є безспірною. Ухвалою суду від 02.07.2025 задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Зупинено стягнення за виконавчим провадженням №64285999, відкритим приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. на підставі виконавчого напису №38441, вчиненого 24.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. (а.с. 26). Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 02.07.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (а.с. 28). Відповідач та треті особи про розгляд справи повідомлялися належним чином, однак не скористались своїм правом подачі відзиву та письмових пояснень щодо позову. 08.07.2025 від представника відповідача надійшло клопотання, в якому останній просив відмовити у задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, а також відмовити у задоволенні позовної заяви. Суд не бере до уваги прохання представника відповідача про відмову у задоволенні позову, оскільки останні викладені без належного обґрунтування у клопотанні про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, таке прохання повинне бути викладене у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України у відзиві на позовну заяву. В обґрунтування клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу зазначено, що справа не є складною, призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні, заявлений розмір судових витрат на правничу допомогу не відповідає критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 24.11.2020\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Хара Н.С.вчинено виконавчий напис №38441 про стягнення з позивача, який є боржником за кредитним договором №014/0034/82/91850199 від 08.04.2019, укладеним між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за договором про відступлення права вимоги №114-2-31-F є ТОВ «ФК «Ел.Ен. Груп», що утворилася за період з 30.06.2020 по 04.11.2020 в розмірі 63228, 72 грн (а.с. 7). На підставі вказаного спірного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. винесено постанову від 26.01.2021 про відкриття виконавчого провадження №64285999, в рамках якого постановою від 22.01.2024 накладено арешт на грошові кошти позивача (а.с. 12, 20). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького П.В. від 19.03.2025 у виконавчому провадженні №64285999 на підставі ухвали Богунського районного суду м. Житомира №295/14474/24 від 22.10.2024 замінено стягувача ТОВ «ФК «Ел.Ен. Груп» на його правонаступника ТОВ «Сонаті» (а.с. 6). Доказів отримання позивачем від стягувача вимог про сплату боргу, інформації про заміну кредитора в результаті відступлення прав вимоги, відповідачем суду не надано, як і не надано будь-яких доказів, що спростовували б обставини, якими обґрунтована позовна заява. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Крім того, частиною 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Згідно висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18: «з урахуванням того, що виконавчий напис за реєстровим номером №4180 визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій відповідач стягнув з позивача 442 426,24 грн. відсутня, суд касаційної інстанції погоджується з правильним висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позову у цій справі». Вчинення виконавчого напису є одним з видів захисту порушеного права та відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 87 Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 19 ст.\~34\~Закону України\~«Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. У постанові від 13.10.2021 у справі № 554/6777/17-ц Верховний Суд зазначив, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не бере, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). В матеріалах справи відсутні докази про повідомлення [PERSON] про наявність заборгованості за кредитним договором №014/0034/82/91850199 від 08.04.2019, вимоги її погашення із зазначенням відповідних наслідків. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови,\~що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України № 296/5 від 22.12.2012 (в редакції від 07.04.2017, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, зокрема, що для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Окрім того пункт 5.1. вказаного Порядку передбачає, що виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа, що встановлює заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172. В редакції вказаного переліку від 29.11.2001 передбачалась можливість стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. Нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису мають бути подані: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Звернення стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, не на підставі нотаріально посвідчених договорів, не передбачалось. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 №295/20084/14 визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014\~"Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів" в частині, зокрема, п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Спірний виконавчий напис вчинено 24.11.2020. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001, а тому для одержання виконавчого напису згідно даної редакції подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Із наявних у матеріалах справи документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи така була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису, повідомлення позивача про відступлення права вимоги за кредитним договором. З наведеного можна зробити висновок про те, що виконавчий напис було вчинено без додержання вимог п. 2.3 Порядку, оскільки відповідачем ТОВ «Сонаті» до суду не надано доказів, які б підтверджували надіслання позивачу письмової вимоги про усунення порушень, у зв`язку з чим згідно зазначеного пункту Порядку повідомлення не можна вважати надісланим. Таким чином, до суду не надано доказів того, що нотаріусом було належним чином перевірено отримання позивачем письмової вимоги відповідача про повернення заборгованості у не менш ніж тридцятиденний строк, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку, що нотаріус без достатніх підстав та у порушення вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012, № 296/5, вчинив спірний виконавчий напис. Крім того, згідно з позицією, викладеною Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З матеріалів справи слідує, що виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору №014/0034/82/91850199 від 08.04.2019, який нотаріально не посвідчений та вчинений з порушенням ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат». Відповідачем не спростовано того факту, що [PERSON] не направлялося повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення, а також повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором від АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «ФК «Ел.Ен. Груп», а в подальшому до відповідача. Всупереч положенням ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, відповідач не надав докази, які б спростували доводи позовної заяви. Беручи до уваги викладене вище, суд вважає, що відповідачем не надано доказів, які підтверджують, що позивачу направлялося повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення, сума заборгованості не є безспірною, а відтак суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виконавчий напис визнається судом таким, що не підлягає виконанню. Щодо розподілу судовий витрат. За звернення до суду з даною позовною заявою позивач сплатив судовий збір в розмірі 1211, 20 грн (а.с. 1). Крім цього, позивачем сплачено 605, 60 грн за подачу заяви про забезпечення позову (а.с. 16). Представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12000, 00 грн. До матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги №2604 від 26.04.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 23.05.2025 (а.с. 23) та договір про надання юридичних послуг (а.с. 9). Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30.09.2009 № 23-рп/2009, в якому зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved