Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

26 червня 2025 року представник позивача адвокат Толстих Анна Борисівна, діючи в інтересах позивача [PERSON] , звернулась до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА»\~(далі-ПрАТ «СУХА БАЛКА») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві. В обґрунтування позову зазначила, що позивач [PERSON] працював на підприємстві ПрАТ «СУХА БАЛКА» (раніше- ВАТ «СУХА БАЛКА») у шкідливих умовах праці на посадах: з 27.08.2002 року по 02.12.2002 року підземного майстра гірничого на шахті «Ювілейна» ВАТ «СУХА БАЛКА»; з 02.12.2002 року по 08.01.2004 року підземного заступника начальника дільниці на шахті «Ювілейна» ВАТ «СУХА БАЛКА»; з 08.01.2004 року по 25.03.2004 року підземного начальника дільниці на шахті «Ювілейна» ВАТ «СУХА БАЛКА»; з 25.03.2004 року по 22.10.2004 року підземного майстра гірничого на шахті «Ювілейна» ВАТ «СУХА БАЛКА». На підставі санітарно-гігієнічної характеристики умови праці від 31.05.2019 року та медичними висновками лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 27.01.2022 року позивачу було встановлено професійне захворювання хронічне обструктивне захворювання легень другої-третьої стадії (пиловий бронхіт другої-третьої стадії, емфізема легень другої-третьої стадії), група С, загострення середнього ступеня важкості. ЛН третього ступеня. Хронічне легеневе серце, НК першої стадії. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху). Згідно з висновком МСЕК від 01 березня 2022 року позивачу первинно встановлено 65 % втрати професійної працездатності на ІІІ групу інвалідності безстроково. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 21.01.2020 року № 98, підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив професійний маршрут. Таким чином, комісіями з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було встановлено, що внаслідок тривалої праці в шкідливих умовах в тому числі на ПрАТ «СУХА БАЛКА», [PERSON] втратив своє здоров?я та працездатність і набув професійні захворювання. \~ \~ \~ \~ Відповідно до рекомендацій МСЕК Позивач потребує «медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування». Отже, внаслідок отримання професійного захворювання позивач став інвалідом, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується. Позивач скаржиться на задишку при мінімальному фізичному навантаженні, іноді у стані спокою, приступоподібний сухий кашель, іноді з виділенням слизового харкотиння, важкість у грудній клітці, щоденні приступи задухи до 3 - 4 р. д., зниження слуху на обидва вуха, шум у вухах, періодичний головний біль, запаморочення при перепадах АТ, біль та обмеження рухів у шийному відділі хребта з іррадіацією болю в обидві руки та п/крижовому відділі хребта з іррадіацією болю в обидві ноги, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових і колінних суглобах, затерпання рук та ніг, періодичний біль у ділянці серця, відчуття частого серцебиття, періодичні перебої у роботі серця, зниження зору, загальну слабість. Факт зазначених фізичних страждань документально підтверджується висновками спеціалістів. Позивач [PERSON] вважає, що розмір моральної шкоди, який має бути стягнуто з відповідач на його користь має становити 96\~000,00 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб. Ухвалою судді від 10 липня 2025 року позовну заяву прийнято до свого провадження та призначено розгляду в порядку спрощеного провадження. Представник відповідача адвокат Заклецький В.В. скористався правом подання відзиву, у якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з тим, що вимоги позивача є незаконними та необґрунтованими. Звернув увагу суду, що робота на гірничо добудовному підприємстві обумовлена наявністю шкідливих виробничих факторів, усунути які неможливо з об`єктивних причин, порядок та вимоги щодо роботи в шкідливих умовах регламентовані законодавчо і компенсуються пільгами. Підприємство відповідача не приховувало важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував. Позивач свідомо обрав місце роботи зі шкідливими умовами праці, при укладанні трудового договору був повідомлений про наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі їх наслідки впливу на здоров`я. Факт втрати позивачем професійної працездатності не призводить до відшкодування моральної шкоди, оскільки він погашається відшкодуванням втраченого заробітку або відповідної її частини, відшкодуванням позивачу витрат на медичну та соціальну допомогу, виплати одноразової допомоги, яка забезпечує фінансову можливість для соціальної реабілітації. Причиною виникнення у позивача професійного захворювання є незастосування ним у процесі виконання трудових обов`язків засобів захисту, не зважаючи на забезпечення ними в повному обсязі. Крім того, позивача було ознайомлено з умовами праці, наявністю на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсацію за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства, при цьому позивач свідомо приймав наявні умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю. Не доведено позивачем і факт перенесення ним моральних страждань, довідка МСЕК надана позивачем лише встановлює ступень втрати працездатності. Розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності і справедливості,адже стаж роботи позивача на підприємстві відповідача становить 2 роки 02 місяці, а саме з 27.08.2002 року по 22.10.2004 рік. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно положень до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з підприємством ПрАТ «СУХА БАЛКА» (раніше ВАТ «СУХА БАЛКА») з 27.08.2002 року по 02.12.2002 рік - підземного майстра гірничого на шахті «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка»; з 02.12.2002 року по 08.01.2004 рік - підземного заступника начальника дільниці на шахті «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка»; з 08.01.2004 року по 25.03.2004 року - підземного начальника дільниці на шахті «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка»; з 25.03.2004 по 22.10.2004 рік - підземного майстра гірничого на шахті «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка». Звільнений з підприємства 22.10.2004 року по переведенню на інше підприємство шахто будівельного управління ВАТ «КЗРК», п. 5 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книги позивача [NUMBER] від 07.09.2001 року. Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13.02.2024 року, встановлено умови праці начальника проходки шахти «Октябрська» шахтобудівельного управління [PERSON] відносяться: за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони до 3 класу 1ступеня (шкідливі): за показниками шуму до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); за показниками мікроклімату до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); за показниками важкості праці до 2 класу (допустимі): за показниками напруженості праці до 3 класу 1 ступеня (шкідливі): Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеня (шкідливі). Виходячи з п.17 вказаного Акту, працюючи підземним начальником проходки шахти «Октябрська» шахтобудівельного управління ПАТ «Кривбасзалізрудком» з 10.10.2007 по 03.03.2008 та з 10.11.2008 по теперішній час, [PERSON] виконує роботи з керівництва підземними шахтобудівельними роботами, координує роботу підлеглих, забезпечує виконання планових завдань, організовує та контролює дотримання технологічного процесу гірничих робіт, видобування корисних копалин. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю фіброгенної дії та шуму, що перевищували нормативні. Пунктом 18 Акту встановлено, що причинами виникнення професійного захворювання позивача слугували наступні чинники: пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищує гранично-допустиму в 1,6 рази і складає 3,2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 згідно вимог ГОСТ 12:1:005-88 «Общие санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны». Шум: Еквівалентний рівень шуму перевищує на 14 дБА, при фактичному - 94 дБА при гранично допустимому рівні 80 дБА згідно ДСН 3.3:6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку і інфразвуку». На підставі Санітарно-гігієнічної характеристики умови праці від 31.05.2019 року № 424/4.6-9, наданої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області і затвердженої 31 травня 2019 року медичними висновками лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 27.01.2022р. № 262, Позивачу було встановлено професійне захворювання: «Хронічне обструктивне захворювання легень другої-третьої стадії (пиловий бронхіт другої-третьої стадії, емфізема легень другої-третьої стадії), група С, загострення середнього ступеня важкості. ЛН третього ступеня. Хронічне легеневе серце, НК першої стадії. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня». Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 21.01.2020 року № 98,\~підставою\~для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: з 25.08.1998 року по 01.12.1998 року - підземний заступник начальника дільниці на шахті\~Октябрська\~ВАТ\~«Кривбасзалізрудком»; з 01.12.1998 року по 01.03.1999 року- підземний начальник дільниці на шахті\~Октябрська\~ВАТ\~«Кривбасзалізрудком»; з 01.03.1999 року по 10.12.1999 року - підземний начальник дільниці на шахті\~Сєверна\~ВАТ\~«Кривбасзалізрудком»; з 10.12.1999 року по 03.08.2001 року - підземний начальник дільниці, підземний гірничий майстер дільниці на шахті\~Октябрська\~ВАТ\~«Кривбасзалізрудком»; з 07.09.2001 року по 07.06.2002 року - начальник підземної дільниці № 8 ш. ім. Артема КДГМК\~«Криворіжсталь», ШУ з підземного видобутку руди; з 27.08.2002 року по 02.12.2002 року - підземний майстер гірничий на шахті\~Ювілейна\~ВАТ\~«Суха Балка»; з 02.12.2002 року по 08.01.2004 року - підземний заступник начальника дільниці на шахті\~Ювілейна\~ВАТ\~«Суха Балка»; з 08.01.2004 року по 25.03.2004 року - підземний начальник дільниці на шахті\~Ювілейна\~ВАТ\~«Суха Балка»; з 25.03.2004 року по 22.10.2004 року - підземний майстер гірничий на шахті\~Ювілейна\~ВАТ\~«Суха Балка»; з 01.11.2004 року по 01.04.2005 року - підземний гірничий майстер дільниці шахтобудівельному управлінні ВАТ\~«Кривбасзалізрудком»; з 01.04.2005 року по 31.05.2006 року - підземний начальник дільниці у шахтобудівельному управлінні ВАТ\~«Кривбасзалізрудком»; з 31.05.2006 року по 29.08.2006 року - підземний начальник дільниці на шахті\~Октябрська\~ВАТ\~«Кривбасзалізрудком»; з 05.09.2006 року по 14.09.2006 року - підземний майстер гірничий дільниці у шахтобудівельному управлінні ВАТ\~«Кривбасзалізрудком»; з 14.09.2006 року по 10.10.2007 року - підземний начальник дільниці у шахтобудівельному управлінні ВАТ\~«Кривбасзалізрудком»; з 03.03.2008 року по 10.11.2008 року - заступник начальника проходки, зайнятий на підземних роботах, шахти\~Октябрська\~у шахтобудівельному управлінні ВАТ\~«Кривбасзалізрудком». Згідно довідки МСЕК від 01 березня 2022 року позивачу первинно встановлено 65 % втрати працездатності за захворюванням: 50 % - ХОЗЛ, 15 % - туговухість та ІІІ групу інвалідності з 21 лютого 2022 року безстроково. Позивачу протипоказана важка праця в умовах виробничого пилу та шуму, рекомендовано спостереження у сімейного лікаря, ЛОРа та є необхідність у санаторно-курортному лікуванні, медикаментозному лікуванні. У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивач звертався до закладу медичного лікування, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою з медичної картки стаціонарного хворого. З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки підставою виникнення професійного захворювання у позивача слугувало саме виконання ним трудових обов`язків значний період на підприємстві відповідача , а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачені ст. ст.153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Частинами 1, 3 статті 13 Закону України «Про охорону праці» визначено: роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Суд відхиляє заперечення Відповідача в тій частині, що Позивач при прийнятті на роботу був попереджений про шкідливі умови праці, а також недоведеність факту завдання моральної шкоди, оскільки судом встановлено наявність у позивача професійного захворювання, що об`єктивно призвело до моральних страждань. Доводи представника відповідача щодо відсутності доказів вини відповідача суд також не приймає до уваги, оскільки судом встановлено, що Позивач працював тривалий час в шкідливих умовах праці на підприємстві Приватного акціонерного товариства «Суха Балка», що спричинило виникнення в нього професійного захворювання, а отже існують обґрунтовані правові підстави для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди роботодавцем своєму працівнику, що отримав професійне захворювання. Суд зауважує, що, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»). Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї Позивача, незворотності змін його здоров`я, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності - 65 %, встановленням третьої групи інвалідності безстроково ,у зв`язку із професійним захворюванням, періоду роботи у на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів з 27.08.2002 року по 22.10.2004 рік, суд вважає необхідним визначити розмір компенсації у сумі 96\~000,00 гривень, що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди ,та позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі . Крім того, відповідно до пп.\~А\~п.164.2.14 ст.164 Податкового кодексу України(в редакції з 23 травня 2020 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Враховуючи викладене, доводи сторони відповідача щодо оподаткування суми моральної шкоди суд відхиляє, оскільки чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку (в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати) та відповідно підлягають оподаткуванню, однак крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. В даному випадку предметом стягнення є сума відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я, у зв`язку з чим зазначені відповідачем зміни до\~Податкового кодексу України\~не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. З відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved