Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

У червні 2025 року [PERSON] звернулась до Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , третя особа: Федорівська сільська військова адміністрація Пологівського району Запорізької області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка на момент смерті проживала та була зареєстрована за адресою: Запорізька область, Пологівський район, с. Красноселівка. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, яка розташована за адресою: Запорізька область, Пологівський район, Федорівська с/рада (попередня назва: Запорізька область, Пологівський район, с/рада Чубарівка), кадастровий номер: 2324288200:22:007:0080 з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, площею 8,5062 га. За свого життя [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишились спадкоємці її діти: [PERSON] та [PERSON] . Позивач вказує, що прийняла спадщину після смерті матері шляхом звернення 08.08.2024 до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Носенко Ю.А. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. На підставі заяви [PERSON] приватним нотаріусом була заведена спадкова справа №101/2024, зареєстрована у спадковому реєстрі за №72814282. Другий спадкоємець, [PERSON] від прийняття спадщини, як за законом, так і за заповітом, відмовився. Проте, постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області від 16.05.2025 №213/02-31 позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Сердюк Н.Р. секретарем виконавчого комітету Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, було відмовлено у зв`язку із тим, що відсутня реєстрація даного заповіту у Спадковому реєстрі. На запит нотаріуса до Виконавчого комітету Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області повідомлено, що документи нотаріальних дій виконавчого комітету Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області залишилися на тимчасово окупованій території, доступ до архівних документів відсутній у зв`язку із чим, Федорівська територіальна громада не має можливості здійснити реєстрацію заповіту у Спадковому реєстрі. За вказаних обставин, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку, у зв`язку із чим позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2025 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Вказаною ухвалою також було витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Носенко Ю.А., копію матеріалів спадкової справи №101/2024, відкритої після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 23.06.2025 на адресу суду надійшла спадкова справа №101/2024, відкрита після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 02.07.2025 до суду надійшло клопотання позивача [PERSON] про залучення до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Федорівська сільська військова адміністрація Пологівського району Запорізької області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, в якості співвідповідача Федорівську сільську військову адміністрацію Пологівського району Запорізької області, змінивши статус третьої особи на відповідача, оскільки зі змісту спадкової справи вбачається, що відповідач [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, а отже відповідачем у вказаній справі на думку позивача є Федорівська сільська військова адміністрація Пологівського району Запорізької області, яка залучена до справи в якості третьої особи. Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 02.07.2025 клопотання позивача [PERSON] про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Федорівську сільську військову адміністрацію Пологівського району Запорізької області задоволено. Залучено до участі у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, в якості співвідповідача Федорівську сільську військову адміністрацію Пологівського району Запорізької області, виключено її з кола третіх осіб. Встановлено залученому співвідповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 30.07.2025 на адресу суду надійшли додаткові пояснення по справі від представника відповідача Федорівської сільської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області у яких зазначено, що подія щодо посвідчення заповіту відбулась 10.12.2008 та відповідно передувала утворенню Федорівської сільської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області у 2023 році, отже Федорівська сільська військова адміністрація Пологівського району Запорізької області не є належним співвідповідачем у справі. Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 01 серпня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засіданні, яке відбулось 05.09.2025, сторони по справі не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Від представника позивача адвокатки Огійченко Є.В. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника. Відповідач [PERSON] , відповідно до заяви від 02.07.2025, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Від представника Федорівської сільської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області Кондратенка Б.Р. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Статтею 12\~ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 19.04.2021, виданого Запорізьким відділом реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). За життя [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка, розташована за адресою: Запорізька область, Пологівський район, Федорівська с/рада (до перейменування Чубарівська сільська рада), кадастровий номер:2324288200:22:007:0080, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, площею 8,5062 га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЗП №049831 від 03.03.2025, виданого Пологівським районним відділом земельних ресурсів та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 5169497 від 20.06.2013, виданого Реєстраційною службою Пологівського районного управління юстиції Запорізької області. 10.12.2008 [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області Сердюк Н.Р., 10.12.2008, зареєстрований в реєстрі за №657, яким все майно, яке буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, а також грошові вклади заповіла позивачу у справі - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] 08.08.2024 звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Носенко Ю.А. із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , яка зареєстрована за №274, внаслідок чого було заведено спадкову справу №101/2024. Як убачається з матеріалів спадкової справи №101/2024 спадкоємцем померлої також є її син [PERSON] , [INFO] , яким 13.08.2024 було подано нотаріусу заяву про відмову від прийняття обов`язкової частки у спадщині. Судом також встановлено, що постановою приватного нотаріуса Носенко Ю.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.05.2025 №213/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Сердюк Н.Р., секретарем виконавчого комітету Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області 10 грудня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №657 у зв`язку із відсутністю реєстрації заповіту в Спадковому реєстрі. Відповідно до долученого до позовної заяви Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Чубарівська сільська рада Пологівського району Запорізької області перейменована на Федорівську сільську раду Пологівського району Запорізької області. Згідно матеріалів спадкової справи № 101/2024 приватний нотаріус Носенко Ю.А. 13.05.2025 зверталась до Федорівської територіальної громади із заявою про проведення реєстрації у Спадковому реєстрі заповіту, складеного від імені [PERSON] . Проте, листом виконавчого комітету Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 14.05.2025 вих. № 50 повідомлено, що оскільки на даний час територія Федорівської територіальної громади окупована, доступ до архівних документів відсутній, а тому неможливо провести реєстрацію даного заповіту. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392\~ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1216\~ЦК України\~ спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Приписами ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст.1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. За правилами ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30.05.2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судом встановлено, що постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що перешкоджає захисту її спадкових прав в позасудовому порядку і є підставою для звернення до суду з метою визнання права власності, після смерті спадкодавця [PERSON] . Статтею 56\~Закону України\~«Про нотаріат» встановлено, що нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти дієздатних фізичних осіб, складені відповідно до вимог законодавства України і особисто подані ними нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, а також забезпечують державну реєстрацію заповітів у Спадковому реєстрі відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22.02.2012\~№296/5 (далі Порядок) визначено, що при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє в його прийомі. Відповідно до положень частин 3, 4 ст. 1247 ЦК України, заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу; заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування (ст. 1251 ЦК України). З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що підставою для відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом стала відсутність реєстрації заповіту [PERSON] у Спадковому реєстрі та відсутність можливості провести його реєстрацію через окупацію рф території Федорівської територіальної громади Пологівського району Запорізької області, на якій залишилися архівні документи. Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт може бути здійснене протягом всього життя особи і включає в себе як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну чи скасування. Усі наведені правомочності заповідача в сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є реалізацією свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Стаття 1257\~ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Зазначений висновок викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 травня 2019 року, справа №515/1104/17, провадження № 61-38820св18; від 27 березня 2019 року, справа №491/1528/15-ц, провадження №61-23620св18. З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що заповіт був посвідченим секретарем виконавчого комітету Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області Сердюк Н.Р. При цьому, суд зазначає, що реєстрація заповіту у Спадковому реєстрі не залежить від волі спадкодавця, а є технічною дією, від якої не залежить зміст заповіту і дата його посвідчення. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 січня 2019 року, справа № 301/2702/16-ц, провадження № 61-26329св18. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (справа №343/2271/16-ц, провадження №61-32св19) у постанові від 08 травня 2019 року зауважив, що відсутність інформації про державну реєстрацію заповіту у Спадковому реєстрі не є підставою для недійсності цього заповіту. Окрім того, Верховний Суд в постанові від 20 липня 2022 року у справі № 461/2565/20 (провадження № 61-21209св21) зауважив, що свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача; свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Аналізуючи наявні письмові докази, судом не встановлені обставини, які б свідчили, що волевиявлення [PERSON] під час складення нею заповіту не відповідало її волі, та були допущені порушення під час посвідчення заповіту, що мали б наслідком його нікчемність. Крім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою спадкодавця, тобто, з урахуванням поданої [PERSON] заяви про відмову від спадщини після смерті матері, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після померлої [PERSON] , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, а відтак в будь-якому випадку має право на спадкування належного [PERSON] , на момент її смерті майна. На підставі викладеного, беручи до уваги те, що [PERSON] є спадкоємцем після [PERSON] , яка померла [INFO] , за заповітом, у передбачений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність реєстрації заповіту у Спадковому реєстрі, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Що стосується доводів представника Федорівської сільської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області, що вони не є належним відповідачем у цій справі, то суд їх вважає безпідставними, оскільки за усталеною судовою практикою, в тому числі і Верховного Суду, орган місцевого\~самоврядування є\~належним відповідачем\~у спадкових\~справах,\~у випадках,\~коли відсутні\~спадкоємці,\~які прийняли\~спадщину,\~або вони\~відмовилися від\~неї,\~були усунені\~від спадкування\~чи не\~прийняли її.\~У таких\~ситуаціях відповідачем\~виступає саме\~відповідний орган\~місцевого самоврядування,\~який представляє\~інтереси територіальної\~громади за\~місцем відкриття\~спадщини.

Outcome: approved