Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

19.05.2025 до Холодногірського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 2002414757 від 24.01.2013 у загальному розмірі 46145,71 грн, що складається з: загальної суми боргу по тілу у розмірі 31508,30 грн, загальної суми боргу по відсотках у розмірі 14637,41 грн. Також представник позивача просить стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] уклала із АТ «ОТП Банк» кредитний договір № 2002414757, який за правовою природою є змішаним договором, а саме: кредитним договором та договором про надання банківських послуг, в якому містяться елементи різних договорів і надаються декілька різних видів послуг кредитування та видача і обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток, в межах якого відкрити картковий рахунок № [NUMBER] . Представник позивача зазначає, що 13.10.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 13/10/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за вказаним картковим рахунком, відкритим у межах кредитного договору № 2002414757, укладеного між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до реєстру боржників № 2 до вказаного договору факторингу відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 2002414757, в загальному розмірі 46145,71 грн, що складається з: загальної суми боргу по тілу у розмірі 31508,30 грн, загальної суми боргу по відсотках у розмірі 14637,41 грн. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 23.05.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов. Позивач не надавав суду клопотань про розгляд справи в загальному порядку або в спрощеному порядку з викликом сторін. Відповідач повідомлений щодо розгляду справи належним чином. Копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позову та долучених до нього документів, направлені відповідачу за місцем його реєстрації. Відповідач відзиву не подав. Оскільки відповідачем у встановлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд зазначає таке. Судом встановлено, що 23.01.2013 [PERSON] власноруч заповнила та підписала опитувальний лист фізичної особи, в якому надала АТ «ОТП Банк» актуальну інформацію про себе, в тому числі відомості про щомісячний дохід та наявність нерухомого майна у власності. Також [PERSON] власноруч підписала інформаційний листок «Умови кредитування по продукту «Експрес», в якому вказано суму можливого кредиту: від 1500 до 30000 грн; строк на який кредит може бути одержаний: від 3 до 24 місяців; та наведено приклад платежів та вартості кредиту у разі видачі кредиту у сумі 8800 грн. 24.01.2013 [PERSON] підписала анкету-заяву на отримання кредиту, де вказала актуальну інформацію про себе, суму бажаного кредиту та розмір свого доходу. 24.01.2013 між [PERSON] (позичальник/держатель) та АТ «ОТП Банк» (банк) укладено договір про надання споживчого кредиту № 2002414757 (далі договір), відповідно до умов якого [PERSON] отримує, а АТ «ОТП Банк» надає фінансові послуги на умовах, викладених нижче. Цей договір є змішаним, в якому містяться елементи різних договорів і позичальнику надаються декілька видів фінансових послуг кредитування та видача і обслуговування міжнародних пластикових карток. Відповідно до п. 1.1. договору банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: загальна сума кредиту: 8800 грн; строк кредиту: 24 місяці, з 24 січня 2013 року по 24 січня 2015 року; розмір процентної ставки 12% річних. Згідно з п. 1.2.1. договору бак надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені цим кредитним договором та додатком № 1 «Графік платежів», що є його невід`ємною частиною. Відповідно до п. 1.4.2. договору сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначені в графіку платежів. Пунктом 2.1. договору встановлено, що банк та позичальник підтверджують факт укладання між ними договору про видачу та обслуговування міжнародних пластикових карток на підставі правил користування кредитною карткою MasterCard Standard, що розміщені на Інтернет-сайті банку. Згідно з п. п. 2.2.2, 2.4, 2.9. договору в порядку, передбаченому угодою банк надає позичальнику кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії до карткового рахунку, передбачений угодою, а позичальник приймає кредит і зобов`язується повернути суму отриманого кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені угодою. Розмір кредитного ліміту становить 1000 грн. За користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку та на лату укладення угоди розмір процентів становить 2,49 відсотків на місяць по операціях розрахунків карткою за товари та послуги та в мережі Інтернет; 3,49 відсотків на місяць по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 2002414757 від 24 січня 2013 року визначено графік платежів, встановлено дати та суми платежів за кредитним договором. Вказаний додаток підписано власноруч представником АТ «ОТП Банк» та [PERSON] . Частиною першою статті 627 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що відповідно до\~ст. 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. ст.\~626,\~628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Договір про надання споживчого кредиту укладено в письмовій формі та підписано власноруч як представником АТ «ОТП Банк», так і [PERSON] 22.01.2025 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 13/10/23, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП Банк», і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк» і боржниками в розмірі портфелю заборгованості. Пунктом 6.2.3вказаного договору право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню д о боржників стосовно їх заборгованості. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 13.10.2023 до договору факторингу № 13/10/23 від 13.10.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № 2002414757 від 12.07.2013 у загальному розмірі 46145,71 грн, що складається з: загальної суми боргу по тілу у розмірі 31508,30 грн, загальної суми боргу по відсотках у розмірі 14637,41 грн. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Верховний Суд України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15 сформував правову позицію, відповідно до якої боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 2002414757 від 12.07.2013 станом на 31.03.2025 заборгованість за вказаним кредитним договором не погашена та становить 46145,71 грн, що складається з: загальної суми боргу по тілу у розмірі 31508,30 грн, загальної суми боргу по відсотках у розмірі 14637,41 грн.. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Водночас суд звертає увагу, що доказів, які б свідчили про виконання первісним кредитором умов кредитного договору або доказів перерахунку коштів на картковий рахунок відповідача позивачем не надано. Так, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. З наведеної норми законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження № 61-4685св19. При цьому в разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі й первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано суду доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів за кредитним договором, в якому відповідач є позичальником, і по якому право вимоги перейшло до позивача. Відсутні також і докази фактичного користування відповідачем кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника). Суд звертає увагу на те, що розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду пересвідчитися, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа № 219/1704/17, провадження № 61-1211св19. Розрахунки заборгованості, надані позивачем, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані в позовній заяві, а тому не є належними доказами наявності заборгованості. Зазначені розрахунки із зазначенням конкретних розмірів заборгованості є документами, що створені самим позивачем, а відтак інформація, що зазначена в них, за відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Підтвердженням зарахування кредитних коштів на картковий рахунок та користування кредитними коштами може бути виписка по рахунку, проте таких документів матеріали справи не містять. Водночас суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, в той же час клопотань від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про витребування таких доказів до суду не надходило. Позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами щодо доведеності позовних вимог, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18). Враховуючи викладене, з огляду на те, що позивачем не доведено факт надання відповідачеві грошових коштів за кредитним договором, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Згідно з\~ч.\~1,\~п.\~2\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed