Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: представник позивача ТОВ "Свеа Фінанс" - Варшавський К.А., звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №С03.028.75409 від 22.06.2016, у розмірі 107 873,40 грн та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.06.2016 між АТ "Ідея Банк" та відповідачкою [PERSON] було укладено угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки №С03.028.75409. В даній угоді було визначено кредитний ліміт та відсоткову ставку. АТ "Ідея Банк" виконало свої зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачці можливість використувати кредитні кошти, однак відповідачка [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконала належним чином, а саме - своєчасно не здійснила обов`язкові платежі у повному обсязі, що призвело до винекнення у неї заборгованості у загальному розмірі 107 873,40 грн., з яких: 41 044,71 грн - заборгованість за тілом кредиту, 66 828,69 грн - заборгованість за відсотками. 25.07.2023, на підставі договору факторингу №01.02-31/23 право вимоги за цим кредитним договром перейшло від АТ "Ідея Банк" до позивача ТОВ "Свеа Фінанс". Представник позивача ТОВ "Свеа Фінанс" - Варшавський К.А. у судове засідання не з`явився. Безпосередньо у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, зазначивши про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, хоча про місце, дату і час проведення такого повідомлялась у встановленому законом порядку (а.с. 66, 68). ІІ. Процесуальні дії у справі: ухвалою Болехівського міського суду Івано - Франківської області від 03.06.2025 дану справу, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, передано до Долинського районного суду Івано - Франківської області. 24 червня 2025 року ухвалою Долинського районного суду Івано - Франківської області відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідння для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачка [PERSON] будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надавала, хоча повідомлялась у встановленому законом порядку про місце, дату і час розгляду справи. 08 вересня 2025 року ухвалою суду постановлено провести заочний розгляд даної справи. Беручи до уваги те, що учасники справи в судове засідання не з`явились, суд ухвалює рішення без участі учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенню ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалами справи встановлено, що 22.06.2016 між АТ "Ідея Банк" та відповідачкою [PERSON] було укладено угоду №С03.028.75409 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки (а.с. 5), яка власноручно підписана відповідачкою. Угодою визначено, що: банк відкриває відповідачці поточний рахунок [NUMBER] , у гривнях; максимальний ліміт кредитної лінії становить 200 000 грн.; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48.0000% річних. Згідно з довідкою - повідомленням від 22.06.2016 (а.с. 10) відповідачка [PERSON] своїм підписом підтвердила, що до підписання кредитного договору АТ "Ідея Банк" надало їй в письмовій формі інформацію про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість кредиту. Відповідно до виписки за даною угодою за період з 22.06.2016 до 25.07.2023 (а.с. 12-19), відповідачка [PERSON] користувалась кредитними коштами та погашала заборгованість. Згідно із довідкою - розрахунком заборгованості відповідачки [PERSON] за кредитним договором №С03.028.75409 від 22.06.2016, заборгованість становить 107 873,40 грн., з яких: 41 044,71 грн - заборгованість за тілом кредиту; 66 828,69 грн - заборгованість за відсотками (зворотна сторона а.с. 11). Відповідно до договору факторингу №01.02.-31/23 від 25.07.2023 (а.с. 20-24), АТ "Ідея Банк" передало позивачу ТОВ "Росвен Інвест Україна" право вимоги, в тому числі, за цим кредитним договором (а.с. 31). Згідно з нотаріально посвідченим рішенням єдиного учасника ТОВ "Росвен Інвест Україна" № 1 від 25.03.2024, вирішено змінити найменування товариства, а саме: ТОВ "Росвен Інвест Україна" перейменовано на ТОВ "Свеа Фінанс" (а.с. 32). Між сторонами виник спір щодо належного виконання умов договору про надання кредиту, непогашення у повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. ІV. Оцінка суду: суд, вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, приходить такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Суд встановив, що 22.06.2016 між АТ "Ідея Банк" та відповідачкою [PERSON] було укладено угоду №С03.028.75409 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної карти, на підставі якої АТ "Ідея Банк" свої зобов`язання виконало в повному обсязі, надавши відповідачці можливість користуватися кредитним лімітом, відповідно до умов угоди, з якими вона погодилася, що підтвердила своїм підписом. Доказів протилежного відповідачка не надала. При цьому з огляду на позицію Верховного Суду в постановах від 16.09.2020, справа № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28.10.2020, справа № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17.12.2020, справа № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19), суд уважає наявну в матеріалах справи виписку за картковим рахунком відповідачки [PERSON] належним та допустимим доказом, який підтверджує обставини надання відповідачці кредиту (надання можливості користуватися кредитним лімітом), а також свідчить про те, що остання на підставі спірної угоди та додаткових угод до неї активно користувалася кредитними коштами, а також здійснювала погашення як основного боргу, так і нарахованих відсотків. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Доказів належного виконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів за спірною угодою відповідачка суду не надала, відсотки в повній мірі не сплатила, хоча погодилася на сплату таких, не долучила до матеріалів справи і будь-яких доказів на спростування як користування нею наданим їй банком кредитним лімітом, так і наданого позивачем розрахунку заборгованості, як і не надала контррозрахунку. Факт переходу права вимоги за даним кредитним договором від АТ "Ідея Банк" до ТОВ "Свеа Фінанс" (до зміни найменування ТОВ "Росвен Інвест Україна") підтверджується описаними вище договором факторингу, витягом з реєстру боржників і платіжною інструкцією, та відповідає вимогам ст. 1077, 1078 ЦК України, відповідно до яких за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Договір, укладений між відповідачкою та первісним кредитором, договір факторингу, укладений між первісним кредитором та ТОВ "Свеа Фінанс" (до зміни найменування - ТОВ "Росвен Інвест Україна") у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаних правочинів. Таким чином, позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідачки за спірною угодою. З огляду на те, що АТ "Ідея Банк" як первісний кредитор свої зобов`язання за угодою №С03.028.75409 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної карти від 22.06.2016 перед відповідачкою виконало у повному обсязі, будь - яких доказів на спростування вказаного суд не встановив, а відповідачка не надала, факт переходу права вимоги знайшов своє підтвердженя, тому, враховуючи правомірність набуття прав вимоги, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню і з відповідачки на користь позивача слід стягнути 107 873,40 грн заборгованості за кредитним договором. V. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційну розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 2 422,40 грн сплаченого судового збору. На підставі викладеного, ст. 526, 527, 610, 1054, 1056-1 ЦК України, та

Outcome: approved