Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

30.07.2025 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (надалі також - позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.01.2024 р. між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем укладено договір № 484462-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес позика» 16.01.2024 р. направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір № 484462-КС-001 про надання кредиту. Цього ж дня відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 484462-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони позивачем направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-8338 на номер телефону [NUMBER] . Таким чином, 16.01.2024 р. між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір № 484462-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у прядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 договору кредиту, позивач надає відповідачу грошові кошти у розмірі 10000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. За умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,16395 % за кожен день користування кредитом. Строк дії договору до 07.05.2024 р. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав, надав відповідачу грошові кошти в розмірі 10000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . Також зазначає, що 03.04.2024 р. між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем укладено додаткову угоду №1 до договору № 484462-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронним повідомленням, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди сторони домовились внести зміни в п.1 договору та викласти «Термін дії договору» в новій редакції: «Термін дії договору до 30.04.2025 р.». Оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за договором № 484462-КС-001 про надання кредиту, у неї станом на 22.06.2025 р. утворилась заборгованість в розмірі 70565,80 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 59065,80 грн. - сума прострочених платежів по процентам, 1500,00 грн. - сума прострочених платежів за комісією. Враховуючи неналежне виконання відповідачем умов вказаного кредитного договору, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. 05.08.2025 р. суд відкрив провадження у цій справі і з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України та проханням сторони позивача, вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження (а.с. 54-55). Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. 05.08.2025 р. на зареєстровану адресу відповідача була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі із пропозицією направити до суду свій відзив на позов (а.с. 56). 12.08.2025 р. відповідач отримала копію копія ухвали про відкриття провадження у справі, проте відзиву, в установлений судом строк, на позов не подала. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 16.01.2024 р. між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 484462-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями підписаний у порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. Договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, (а.с. 17-19). Відповідно до п. 2.1 договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 10000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Строк, на який надається кредит 16 тижнів. Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1,16395000, фіксована. Реальна річна процентна ставка становить 12297,45 процентів. Фіксована процентна ставка є незміненою протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Строк дії договору - 07.05.2024 р. Згідно п.2.5 договору визначено, що комісія за надання кредиту становить 1500,00 грн., нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту, розмір якої, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору та не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Сторонами також погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. До вказаного договору додані пропозиція (оферта) щодо укладання договору, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта (а. с. 21, 22, 33, 34). З візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається порядок дій здійснений сторонами кредитного договору щодо його укладення (а.с.33). ТОВ «Бізнес Позика», свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10000,00 грн., що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПрофітГід» (а.с. 35). Із наданої інформації АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Згідно виписки по рахунку за 16.01.2024 р., 16.01.2024 р. відповідачу зарахована сума 10000,00 грн. 03.04.2024 р. між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до договору № 484462-КС-001 про надання кредиту від 16.01.2024 р., шляхом обміну електронним повідомленням, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди сторони домовились внести зміни в п.1 договору та викласти «Термін дії договору» в новій редакції: «Термін дії договору до 30.04.2025 р.» (а.с. 26). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 03.07.2025 р. у відповідача виникла заборгованість за договором № 484462-КС-001 про надання кредиту від 16.01.2024 р. у розмірі 70565,80 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 59065,80 грн. - сума прострочених платежів по процентах та 1500,00 грн. - комісія за надання кредиту (а.с. 12-15). Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов`язався надати та надав грошові кошти (кредити) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, проценти та комісію за користування кредитом, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконала. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також, приписами ст.12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини. З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, а також і те, що відповідачем будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 70565,80 грн. Також на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 509, 526, 527, 530, 611, 626, 628, 638,1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved