Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

ТОВ "Бізнес Позика" звернулось в суд з позовом до [PERSON] і просить стягнути заборгованість за Договором № 512152-КС-001 про надання кредиту від 08.10.2024 року, що становить 35 592,00 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 11 880,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 16 632,00 грн; суми заборгованості по штрафам - 6 000,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1 080,00 грн та сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.10.2024 року між ТОВ "БІЗПОЗИКА" та [PERSON] укладено Договір № 512152-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 08.10.2024 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 512152-КС-001 про надання кредиту. 08.10.2024 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 512152-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-4841, на номер телефону [NUMBER] , котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 08.10.2024 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Договір № 512152-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 12000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] . До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 512152-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 512152-КС-001 Позичальника [PERSON] чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 512152-КС-001 Позичальника [PERSON] . Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 512152-КС-001 на загальну суму 4902,00 грн. [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у Боржника станом на 22.06.2025 утворилась заборгованість за Договором № 512152-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 35 592,00 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 11 880,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 16 632,00 грн; суми заборгованості по штрафам - 6 000,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1 080,00 грн. Ухвалою суду від 04.07.2025 провадження у вказаній справі відкрито та ухвалено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, задоволено клопотання ТОВ «БІЗПОЗИКА» про витребування доказів; витребувано у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" письмові докази, які становлять банківську таємницю. В судове засідання позивач явку представника не забезпечив, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, в заяві до суду просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав частково. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що 08.10.2024 року між ТОВ "БІЗПОЗИКА" та [PERSON] укладено Договір № 512152-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 08.10.2024 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 512152-КС-001 про надання кредиту. 08.10.2024 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 512152-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Відповідно до п. 2.1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 12000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. 2.2. Тип кредиту: кредит. 2.3. Строк, на який надається кредит: 24 тижні. 2.4. Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1%, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. 2.5. Комісія за видачу кредиту: 2400,00 грн. ТОВ «БІЗПОЗИКА» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 12000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , що підтверджується Анкетою клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи) від 21.06.2025. З інформації, яка надана на виконання ухвали суду від 04.07.2025 АТ КБ «ПрибатБанк», встановлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). З виписки по цьому картковому рахунку встановлено, що 08.10.2024 було зараховано переказ на картку в сумі 12000 грн. Стороною позивача як доказ надано і Паспорт споживчого кредиту. Згідно довідки про стан заборгованості [PERSON] за Договором № 512152-КС-001 про надання кредиту від 08.10.2024 станом на 23.06.2025 року утворилась заборгованість в розмірі 35 592,00 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 11 880,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 16 632,00 грн; суми заборгованості по штрафам - 6 000,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1 080,00 грн. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частин 1 та 2 статті 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов та обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Процентна ставка за кредитним договором, як його істотна умова, може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (частини перша-третя статті 1056-1 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідач, будучи обізнаним із умовами кредитування, серед іншого, погодився із розміром фіксованої ставки, нарахованого у межах строку кредитування, що відповідає положенням статей 1048, 1056-1 ЦК України, за кожен день користування кредитом, застосованою, у зв`язку із порушенням графіку вчинення платежів. Погодивши таку фіксовану відсоткову ставку та умови її застосування, позичальник взяв на себе відповідні зобов`язання, звільнення від виконання яких не може бути виправданим помилковою оцінкою ним певних обставин чи норм права, за відсутності належного правового підґрунтя. Отже, надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає у тому, що позичальник одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає ч.2 ст.1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до ст.1048 ЦК України. Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/4518/16 від 05.04.2023. Законодавчо визначених підстав для зменшення погодженого сторонами зобов`язання розміру відсоткової ставки не передбачено чинним законодавством. Враховуючи те, що відповідач порушив взяті за договором зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту в розмірі 28 512,00 грн, що складається суми прострочених платежів по тілу кредиту - 11 880,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 16 632,00 грн. Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача суми прострочених платежів за комісією - 1 080,00 грн, суд дійшов такого висновку. Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Тоді як комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, а також постанові Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №461/2857/20. Суд, аналізуючи зміст кредитного договору, встановив, що такий правочин не визначає необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги кредитора, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, також кредитором у договорі про надання кредиту не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які позивачем визначено плату, як комісію за надання кредиту, заявлену до стягнення 1 080,00 грн. За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що такі умови надання споживчого кредиту є нікчемними відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому в задоволенні позову в частині стягнення суми прострочених платежів за комісією - 1 080,00 грн слід відмовити. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості по штрафам - 6 000,00 грн, то суд зважає на таке. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина другастатті 551 ЦК України). Відповідно до п. 13 Заявки кредитного договору № 14.08.2024-100001321 від 14.08.2024 (кредитної лінії) сторони погодили неустойку: 150 грн. за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Звертаючись до суду із позовом, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» просив стягнути із відповідача за кредитним договором, зокрема і штраф в розмірі 6000,00 грн. Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3)у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час. Отже, суд вважає, що нарахування штрафу в сумі 6000,00 грн за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме позов слід задовольнити в частині стягнення суми прострочених платежів по тілу кредиту - 11 880,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 16 632,00 грн, а в іншій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог. При звернені до суду ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" сплачено 2422,40 грн. судового збору. Оскільки позовні вимоги ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 1940,53 грн.

Outcome: partial