Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

18 липня 2025 року\~ до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому позивач просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 20 листопада 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1525. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20 листопада 2010 між сторонами було зареєстровано шлюб. Сторони мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені. Ухвалою суду від 21 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду,\~ відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного та призначено судове засідання на 09 вересня 2025 року. Позивач у позовній заяві просив суд розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за письмової згоди відповідача. Відповідач 02 вересня 2025 року звернулася до суду із заявою, у якій просила суд розглядавати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 20 листопада 2010 між сторонами було зареєстровано шлюб. Сторони мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені. При вирішенні справи суд виходить з наступного: Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Частиною 1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 50 відсотків від судового збору в сумі 605,60 грн та одночасно вирішує питання про повернення позивачу 50 відсотків від сплаченої ним судового збору за подання позовної заяви в сумі 605,60 грн. з державного бюджету.

Outcome: approved