Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

У січні 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він ( [PERSON] ), з народження мешкає в будинку [ADDRESS] . Зареєстрований в даному помешканні з 2005 року. Також у даному помешканні, відповідно до домової книжки, зареєстровані батьки: [PERSON] та [PERSON] , сестри: [PERSON] , [PERSON] , брати: [PERSON] та [PERSON] . Мати [PERSON] померла [INFO] . Батько [PERSON] помер [INFO] . Сестри та брати не проживають та не користуються помешканням буд. [ADDRESS] і були зняті з реєстрації місця проживання. Зареєстрованим в будинку формально залишається тільки [PERSON] , який з 12.05.2022 перебуває на військовій службі по мобілізації. 18.12.2024 виконуючи бойове завдання в районі с. Дворічна Куп`янського району Харківської області він пропав безвісти. За фактом зникнення безвісти Конотопським відділом поліції ГУНП в Сумській області останній поданий в розшук. Таким чином, на даний час, тільки позивач безперервно та відкрито користується та володіє даним помешканням. За життя батьки розповідали, що будинок за адресою: [ADDRESS] (будівля колишньої ветеринарної лікарні колгоспу ім. Кірова), м. Носівка був їм переданий для проживання правлінням колгоспу як родині працівників цього господарства. На яких правових підставах відбувалася дана передача будинку позивачу не відомо, жодних документів, окрім домової книги, не виявилося. Житловий будинок [ADDRESS] в комунальній власності не перебуває і не перебував, тому [PERSON] не має права на приватизацію житла у якому мешкає. Право власності на будинок не зареєстровано. В архівних документах КСП ім. Кірова інформації щодо будинку [ADDRESS] немає. Державну реєстрацію останнього правонаступника КСП ім. Кірова, а саме ТОВ агрофірми «Новий шлях» розпорядженням голови Носівської райдержадміністрації від 23 квітня 2003 року за № 133 було скасовано. Отже, власника будинку [ADDRESS] не існує і у зв`язку з цим питання про титульне володіння в даному випадку не ставиться. Позивач просив суд визнати за ним ( [PERSON] ) право власності за набувальною давністю на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2025 року позовну заяву [PERSON] до Носівської міської ради про визнання права власності на житло за набувальною давністю залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області 21 січня 2025 року відкрито провадження в справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 11 березня 2025 року. 11 березня 2025 року справа не розглядалася у зв`язку із зайнятістю головуючого судді Ляшка Р.С. у справі № 741/112/25. Підготовче судове засідання відкладено до 18 березня 2025 року. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 18 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач позов підтримав. Пояснив, що у будинку за адресою: [ADDRESS] проживав з батьками, сестрами, братами. Зі слів батьків будинок надав колгосп, оскільки вони у ньому працювали, однак підтверджуючі документи відсутні, наявна лише домова книга. Після смерті батьків, оформленням документів на будинок ніхто не займався. Сестри та брат [PERSON] були зняті з реєстрації місця проживання, залишились вони з братом [PERSON] , але останній загинув. Просив позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні представник позивача вказав, що будинок за адресою: [ADDRESS] у КП «Комунальник» та у Носівській міській раді на балансі не перебуває. В архівній довідці відсутня будь-яка інформація щодо будинку за адресою [ADDRESS] , а саме що будинок знаходиться на балансі у будь-якого органу чи підприємства. Встановити право власності на будинок можливо лише у судовому порядку. Просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Носівської міської ради у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила розглядати справу без участі представника міської ради, вказала, що Носівська міська рада позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 71). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Допитаний у\~судовому засіданні\~свідок [PERSON] \~надав суду\~показання,\~що [PERSON] він знає з народження. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Більше 10 років за зазначеною адресою останній проживав з батьками, сестрами та братами. Допитаний у\~судовому засіданні\~свідок [PERSON] \~надав суду\~показання,\~що він проживає за адресою [ADDRESS] . [PERSON] знає з дитинства, оскільки останній є його сусідом. На даний час [PERSON] проживає зі своєю сім?єю у будинку дружини, який знаходиться навпроти його батьківського будинку за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку [PERSON] раніше проживав, але на даний час будинок не придатний до проживання, тому у ньому ніхто не проживає. Допитана у\~судовому засіданні\~свідок [PERSON] \~надала суду\~показання,\~що вона проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] знає з народження, він є її сусідом. Раніше останній проживав з батьками, братами, сестрами за адресою [ADDRESS] . На даний час [PERSON] проживає у будинку за адресою: [ADDRESS] . У будинку за адресою: [ADDRESS] на даний час ніхто не проживає. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що у будинку [ADDRESS] 26.10.2004 були зареєстровані: [PERSON] (11.05.2010 знято з реєстрації місця проживання), [PERSON] (26.08.2009 знято з реєстрації місця проживання), [PERSON] (26.08.2009\~знято з\~реєстрації місця\~проживання).17.09.2004 [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою (08.09.2007\~знято з\~реєстрації місця\~проживання).\~01.08.2007[PERSON] зареєстрована за вказаною адресою (08.11.2023\~знято з\~реєстрації місця\~проживання).28.10.2014 [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою (08.11.2023 знято з реєстрації місця проживання).12.10.1994 [PERSON] зареєстрований за даною адресою. 28.12.2005 [PERSON] , зареєстрований за зазначеною адресою, що підтверджується копією домової книги (а.с. 14-18, 52, 53). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до копії довідки комунального підприємства «Носівка-Комунальник» Носівської міської ради від 05.11.2024 №868 житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] не перебуває на балансі комунального підприємства «Носівка-Комунальник» (а.с. 9). З копії довідки Носівської міської ради Чернігівської області від 05.11.2024 № 12-02/2874 відповідно до переліку об`єктів права комунальної власності Носівської територіальної громади, затвердженого рішенням сесії міської ради від 17.02.2023 № 15/32/VІІІ, житловий будинок по [ADDRESS] не перебуває в комунальній власності Носівської міської територіальної громади та на балансі Носівської міської ради (а.с.10). Право власності на будинок по [ADDRESS] не зареєстроване, що підтверджується копією довідки КП «Носівське бюро технічної інвентаризації» Носівської міської ради від 18.11.2024 № 551 (а.с. 11). З копії довідки архівного відділу Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області від 06.11.2024 вбачається, що в архівних документах КСП ім. Кірова інформації щодо передачі об`єкту нерухомого майна, а саме житлового будинку ( [ADDRESS] ) не виявлено (а.с. 12). Згідно з архівною довідкою архівного відділу Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області № Адв.-1242/1 від 06.11.2024 на базі колгоспу ім. Кірова, 03 грудня 1992 року, було створено колективне сільськогосподарське підприємство, яке було реформоване у товариство з обмеженою відповідальністю агрофірма «Новий шлях» - яке є правонаступником прав та обовязків КСП ім. Кірова. 23 квітня 2003 року було скасовано державну реєстрацію ТОВ агрофірма «Новий шлях» (а.с. 13). На замовлення\~[PERSON] станом на 11 листопада 2024 року суб`єктом господарювання ФОП [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на буд. [ADDRESS] (а.с. 19-23). Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Отже, набувальна давність - це спосіб набуття права власності на нерухомість, який не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а виникає із сукупності певних обставин, а саме: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Позивачем у справах про набуття права власності за набувальною давністю є володілець чужого майна. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі №910/17274/17 зроблено висновок, що умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі\~статті 344 ЦК України\~є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний обєкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. За змістом частини першої\~статті 344 ЦК України\~добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідно до п. 9, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. З огляду на положення ст. 344 ЦК України та роз`яснення Великої Палати Верховного Суду та Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, суд зазначає, що набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю здійснюється за умови, що річ, яка опинилася у володінні особи, є об`єктивно чужою, володілець суб`єктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років. Отже, задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі\~ст.\~344\~ЦК України можливе лише за доведеності позивачем необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності та терміну володіння майном. Звернувшись до суду із позовом про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , позивач вказує на відкрите та безперервне володіння майном, фактично обмежившись доведенням відкритого та безперервного володіння. Між тим, обставин, які свідчать про добросовісне заволодіння майном позивачем позовні вимоги не містять, як і додані до позову докази. Надані позивачем квитанції про сплату за електроенергію за адресою: [ADDRESS] не містять даних платника та датовані 2010-2012 р. (а.с. 57-65). Суд не бере до уваги і надані позивачем у судовому засіданні докази, а саме копії додатків до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 230004527 від 01.01.2019 року, щодо обєкта розташованого за адресою: [ADDRESS] , оскільки вони підписані [PERSON] 23 травня 2025 року, тобто після звернення останнього до суду. Крім цього, свідки [PERSON] , [PERSON] не підтвердили факту проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи ту обставину, що саме позивач повинен доводити обставини визначені ним у позовній заяві, оскільки суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу закріплений у\~ст. 13 ЦПК України, оцінюючи докази надані позивачем, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed