Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

Представник позивача адвокат Стребіж\~Анна Олегівна,\~яка діє\~в інтересах\~ [PERSON] звернулась до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Царичанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання батьківства та стягнення аліментів. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [PERSON] та [PERSON] , з лютого 2015 року перебували у близьких стосунках як чоловік та жінка, спільно не проживали, але проводили багато часу разом. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . При реєстрації [PERSON] (сина сторін) запис про батька був зроблений зі слів позивача, тобто відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім?я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст.135 СК України та Свідоцтвом про народження [PERSON] , виданого Петриківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області від 25.06.2018 року, актова запис 55. Після народження дитини [PERSON] та [PERSON] , разом не проживали, але майже щодня [PERSON] приїжджав, проводив час з дитиною, активно допомагав як фізично так і фінансово, забезпечуючи позивача та малюка всім необхідним. Так було впродовж 4 років до 2022 року. 3 серпня 2022 року по лютий 2023 рік [PERSON] лише декілька разів на рік приїжджав до сина, привозив подарунки та смаколики, при цьому час від часу коли [PERSON] , зверталась до відповідача з проханням надати потрібні кошти на дитину, так як самотужки в повному обсязі матеріально неспроможна забезпечити сина, завжди надавав матеріальну допомогу. З квітня 2024 року будь-яка матеріальна допомога відповідача по утриманню спільного сина припинилась зовсім. Син [PERSON] проживає зі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , знаходиться повністю на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Кілька разів [PERSON] пропонувала відповідачу в органах РАЦС визнати своє батьківство стосовної сина [PERSON] та внести відповідні зміни у його свідоцтво про народження в графі «Батько», але відповідач відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію його як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, та утримувати свого сина на даний момент, через що [PERSON] змушена звертатися до суду з позовом про встановлення батьківства та стягнення аліментів. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 18.04.2025 року, цивільну справу №208/4835/25 передано до провадження судді Гречаній В.Г. Ухвалою суду від 22.04.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 02.06.2025 року представник третьої особи Царичанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кіріченко С. подала до суду заяву, у якій просить справу розглядати без участі їх представника, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. 16.06.2025 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на\~позовну заяву. Зазначив, що стосовно позовної вимоги щодо визнання батьківства зазначає, що не заперечує проти позовних вимог у цій частині та визнає своє батьківство у відношенні [PERSON] , [INFO] . Зі своїм сином, [PERSON] , підтримував відносини із народження та зебезпечував його матеріально, що не заперечує у позовній заяві і Позивач. У зв?язку із визнанням батьківства у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , вважає недоцільним здійснення під час судового розгляду справи допиту заявлених позивачем свідків та проведення судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи. Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно зазначив наступне. Окрім малолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідач має народжених у шлюбі ще двох дітей, матеріальне забезпечення та утримання яких він здійснює, а саме: сина [PERSON] , [INFO] , який хоча і є повнолітнім, але на теперішній час навчається на денній формі у навчальному закладі, і неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Окрім того, за станом здоров?я він є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням, що безпосередньо впливає на його працездатність і потребує кошті для підтримання стану здоров`я. Заперечую проти позовної вимоги аліментів на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та вважає за доцільне стягнення вищезазначених аліментів у розмірі 1/6 від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Окремо зазначив, що заперечує проти заявлених Позивачем витрат на професійну правничу допомогу і вважає їх неспівмірними із складністю даної справи, заперечує проти їх стягнення. 30.06.2025 року адвокат Стребіж А.О. подала до суду заяву про подання доказів. 26.08.2025 року у підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] зазначила, що сторони дійшли згоди щодо стягнення аліментів на дитину у розмірі від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Також позивач зазначила, що відповідач вже сплатив судові витрати. 26.08.2025 року у підготовчому судовому засіданні відповідач [PERSON] зазначив, що позовні вимоги визнає, своє батьківство визнає, згоден сплачувати аліменти на користь дитини у розмірі частини від заробітку. Також зазначив, що сплатив позивачу понесені судові витрати. Відповідно до\~ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. \~ \~ \~ \~26.08.2025 року у судовому засіданні після судових дебатів, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. На підставі ч.1 ст. 244 ЦПК України ухвалення судового рішення було відкладено та визначено дату та час судового засідання, в якому буде відбуватися проголошення судового рішення, про що учасники справи були повідомлені у спосіб, встановлений ЦПК України. Заслухавши учасників судового процесу, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При розгляді справи судом встановлено,\~ [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Петриківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 55, батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України від 21.02.2025 року №00049630888, при реєстрації актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Відповідно до виписки АТ КБ «Приватбанк» по рахунку [NUMBER] встановлено, що за період 03.07.2023 по 16.12.2023 року, [PERSON] зробив на користь [PERSON] наступні грошові перекази: 15.12.2023 року 2500,00 грн., 04.11.2023 року 4000,00 грн., 14.09.20203 року 5000,00 грн. Відповідно до виписного епікризу із медичної картки стаціонарного хворого №5802 встановлено, що [PERSON] проходив обстеження через скарги на зниження зору. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.06.2025 року №431854989 встановлено, що [PERSON] має у власності 9 об`єктів нерухомого майна. Відповідно до довідки для отримання пільг інвалідам, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу від 25.03.2025 року №1 встановлено, що [PERSON] є людиною з інвалідністю 3 групи за загальним захворюванням, строк на який встановлено інвалідність до 10.11.2025 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , зареєстроване відділом реєстрації актів громадянського стану Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 160, батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] народилась [INFO] , зареєстроване Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 113, батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст.\~4\~ЦПК\~України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст.\~76\~ЦПК\~України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Положенням ст.206 ЦПК України визначено, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~та\~статті 5 Сімейного кодексу України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частини друга і третя\~статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. \~\~ Згідно зі\~статтею 121 СК України\~права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до частини першої\~статті 122 СК України, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою регулюється\~статтею 126 СК України. Відповідно до частин першої, третьої\~статті 126 СК України\~походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені. Визнання батьківства за рішенням суду регулюється\~статтею 128 СК України. Згідно зі\~статтею 128 СК України\~за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч. 1\~ст.129 СК України\~особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства. Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пунктами 2.13,2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 встановлено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК, - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. У Постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 р. у справі №591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial