Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

16.06.2025 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що відповідач участі в утриманні дитини не бере, хоча має таку можливість. Оскільки дитина має інвалідність, потребує оздоровлення, у тому числі санітарно-курортного лікування, просила стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач позов підтримала, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 28). Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 16), про що свідчить отримання судової повістки, копії позовної заяви з доданими до неї документами (а.с. 23, 35), однак в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі відповідача в розгляді справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 3), який проживає з матір`ю (а.с. 4, 5, 7) та є особою з інвалідністю (а.с. 8). Шлюб між сторонами розірвано 17.12.2019 на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області (а.с.\~11). Відповідно до ст.\~180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальнім, а не солідарним. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч.\~3 ст.\~181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку /доходу/ її матері, батька (ст.\~183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.\~184 СК) і виплачуються щомісячно. Тягар доказування виконання обов`язку з утримання дитини покладений на відповідача. Дитина має таке ж право на проживання в належних умовах, на належний рівень проживання і забезпечення, як і відповідач. Доказів добровільного виконання відповідачем обов`язку утримувати дитину ним не надано і з матеріалів справи цього не убачається. Не надано доказів наявності у відповідача інвалідності, його непрацездатності, або інших обставин, які б унеможливлювали виконання ним обов`язку утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд виходить з принципів судочинства про змагальність судового процесу та ухвалення рішення судом лише на підставі доказів, наданих сторонами. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Водночас, відповідно до ч.\~2 ст.\~182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином,\~гарантованим розміром\~аліментів на\~одну дитину\~є 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суду не надано будь-яких об`єктивних, належних, допустимих, достовірних та достатніх, в розумінні ст. 77-79 ЦПК України, доказів на підтвердження того, що матеріальний та фінансовий стан відповідача є достатнім для того, щоб сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їхньої дитини у більшому розмірі, на що розраховує позивач, що може бути надмірним для відповідача та поставити його в скрутне матеріальне становище. До того ж, витрати на оздоровлення дитини, у тому числі на її санітарно-курортного лікування, у зв`язку з інвалідністю, на необхідності несення яких посилається позивач, є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), які стягуються за правилами ст. 185 СК України. Крім того позивачем не надано доказів того, що дитина потребує такого лікування, тобто необхідності несення таких витрат. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість і справедливість присудження аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів до досягнення дитиною повноліття. Внаслідок задоволення позову судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial