Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

20.02.2025\~представник позивачів\~ [PERSON] \~ [PERSON] \~ [PERSON] \~подала до\~Кам`янка-Бузького\~районного суду\~Львівської області\~позовну заяву,\~в якій\~просить \~визнати за\~ [PERSON] \~право власності\~на 1/3\~частину житлової\~квартири [ADDRESS] ,\~як члена\~робітничого двору\~та на\~1/3 частину житлової\~квартири [ADDRESS] ,\~в порядку\~сплакування за\~законом після\~смерті матері\~ [PERSON] ,\~померлої [INFO] \~та визнати\~за [PERSON] право власності на 1/3 частину житлової квартири [ADDRESS] , як члена робітничого двору. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що будинок [ADDRESS] відносився до типу робітничого двору, членом якого були позивачі. [INFO] померла мама позивачів [PERSON] , після смерті якої відкрилось право спадкодавця на 1/3 частини вказаного колишнього робітничого двору. Оскільки позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом до майна покійної [PERSON] , прийняв після неї спадщину, то до нього перейшло спадкове майно. Однак через відсутність правовстановлюючих документів на майно робітничого двору, позивачі змушені звернутись до суду. Ухвалою суду від 21.02.2025 відкрито провадження в справі, визначено, що розгляд справи проводитиметься за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 03.04.2025 справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачі не з`явились, через канцелярію суду їх представник - адвокат Білик Р.О. подала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Новояричівської селищної ради Львівської області в судове засідання також не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, заперечень щодо позову не подавав. За таких обставин суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до копії погосподарської книги №8 села Старий Яричів, будинок [ADDRESS] відносився до типу господарства (робітничий двір), членами якого були: [PERSON] - голова двору та її сини [PERSON] , [PERSON] (а.с.32-36). Згідно витягу з погосподарської книги №487 від 09.07.2024 виданої Новояричівською селищною радою, про те, що [PERSON] була головою домогосподарства по [ADDRESS] , який належав до суспільної групи господарства - двір робітничий. В даному господарстві, станом на 15.04.1991 проживали та були прописані сини [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] (а.с.39). Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином право власності на робітничий двір, що зазначений у позовних вимогах, було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі Старояричівської сільської ради. Таким чином судом встановлено, що на момент припинення робітничого двору кожен з членів мав по 1/3 права власності на майно, яке йому належало. Як видно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу від 15.03.2024, 06.10.1983 складено актовий запис про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу прізвище дружини " [PERSON] " (а.с.23-24). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №115 (а.с.20). Як видно з довідки Старояричівського старостинського округу від 09.07.2024 №486, що [PERSON] до дня смерті [INFO] була зареєстрована та проживала одна у житловій\~квартирі [ADDRESS] , заповіт від її імені у сільській раді не складався та не посвідчувався (а.с.38). Таким чином, після смерті [PERSON] на належну їй 1/3 частку у вищезазначеному майні робітничого двору відкрилась спадщина і її сини, позивачі у справі [PERSON] вважаються такими, що прийняли таку, як спадкомці перної черги спадкування. Позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Приходько Н.М. із заявою про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , проте у видачі свідоцтва про право власності на належне їй майно, йому було відмовлено, у зв`язку із відсуиністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій (а.с.41). Відтак суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими та регулюються Книгою шостою Спадкове право Цивільного кодексу України. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. А відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що позивачі довела факт переходу до них в порядку спадкування за законом спадкового майна після смерті [PERSON] і вони позбавлені права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, то за ними необхідно визнати право власності на таке спадкове майно. Разом з тим, у зв`язку із відмовою [PERSON] від належної йому частки спадщини за законом після смерті [INFO] [PERSON] , право власності на таке майно в цілому визнається за [PERSON] . Водночас, оскільки за правилами ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності у випадку відсутності у нього документа, який засвідчує його право власності, то суд вважає також підставною вимогу позивачів про визнання за ними права власності на належну їм частину житлового квартири як членів робітничого двору. Разом з тим, як вказано у п. 3.3. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Беручи до уваги наведені вище обставини справи та те, що позивачами на момент існування робітничого двору та після смерті його членів не було оформлено право власності на належні їм частини в майні домоволодіння, а також те, що вони позбавленні в позасудовому порядку на оформлення таких прав, то суд дійшов висновку, що за позивачами необхідно визнати право власності на частини у майні колишнього робітничого двору, які визначені судом вище. За таких обставин, суд дійшов переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємців при оформленні своїх спадкових та майнових прав, позивачі позбавлені права на таке оформлення в позасудовому порядку, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved