Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

02 червня 2025 позивач ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», в інтересах якого діє представниця Чуча С. О., звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18.09.2024 ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] уклали електронний кредитний договір (акцептування оферти) про надання коштів у позику № 5450850924, відповідно до якого [PERSON] отримав від ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» кредит у розмірі 5 000,00 грн. на строк 360 днів з кінцевим терміном повернення 12.09.2025 року Відповідач кредитними коштами користувався, проте своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, не надавав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість у розмірі: 5 000,00 грн - за тілом кредиту, 12 250,00 грн - за відсотками (за 245 днів) і 2 500,00 грн - за неустойкою. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 5450850924 від 18.09.2024 відповідачем були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведено часткову сплату за договором про надання грошових коштів у позику № 5450850924 від 18.09.2024 на загальну суму 750,00 грн, з якої даним зарахуванням погашено частину відсотків. Загалом позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 19 000,00 грн, а також судові витрати у розмірі 2 422,40 грн сплаченого судового збору. Ухвалою судді Новодністровського міського суду Чернівецької області від 04.06.2025 позовна заява була залишена без руху та визначений десятиденний строк для усунення їх недоліків. Після виконання позивачем вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху ухвалою судді Новодністровського міського суду Чернівецької області від 16.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Позивач та його представниця у судові засідання не з`являлися, однак у позовній заяві клопотали про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ІННОВА ФІНАНС». У вказаній заяві позивач також повідомив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі і просив розглянути клопотання ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» про витребування доказів під час вирішення питання про відкриття провадження у справі. Відповідач у судові засідання не з`являвся, проте належним чином повідомлявся про місце, час та дату судових засідань. Рекомендовані повідомлення з ухвалою про відкриття провадження, а також судові повістки, поверталися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з приписами п. 4 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення (у т. ч. ухвали про відкриття провадження у справі) є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Крім того, відповідно до приписів ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, на підставі ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та постановити заочне рішення у справі. У зв`язку з неявкою сторін згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов такого висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів сторін та застосованих норм права. Суд установив, що 18.09.2024 [PERSON] уклав з ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» електронний кредитний договір (шляхом акцептування оферти) про споживчий кредит № 5450850924, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у сумі 5 000,00 грн строком на 360 дні періодичність платежів зі сплати відсотків - кожні 15 днів, останній платіж з періодом внесення 15 днів) з кінцевим терміном повернення 12.09.2025 року. Згідно з п. 2.5.1. договору у позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених договором, на підставі поданого до товариства звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Товариство, за наявності у нього всіх необхідних можливостей, засобів і ресурсів, в тому числі з урахуванням оцінки кредитоспроможності позичальника, може направити позичальнику пропозицію щодо продовження строку кредиту. Якщо позичальник погоджується з запропонованими умовами продовження строку кредиту, позичальнику в особистому кабінеті, стає доступним до укладання правочин щодо зміни строку кредиту, за договором. При цьому, позичальник розуміє та погоджується, що направлення товариством вказаних пропозицій позичальнику є правом товариства, а не обов`язком та залежить від можливостей товариства та/або оцінки кредитоспроможності позичальника. Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування коштами та неустойку на умовах, передбачених у паспорті споживчого кредиту № 5450850924 від 18.09.2024, який є невід`ємною частиною цього договору, згідно з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 5450850924 від 18.09.2024 про споживчий кредит укладеного між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] , що був підписаний одноразовим ідентифікатором відповідача (для підписання та укладання договору був відправлений код з смс на фінансовий номер телефону [NUMBER] , який належить [PERSON] ). Відповідно до умов указаного договору відповідач узяв на себе зобов`язання сплатити основну суму кредиту та відсотки за користування кредитом у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, тип процентної ставки - фіксована. Згідно з п. 2.1. договору про надання грошових коштів у позику № 5450850924 від 18.09.2024 укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через веб-сайт. Ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет, в порядку передбаченому договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаний позичальником при вході та/або протягом періоду обслуговування в товаристві (в т.ч через месенджери). Усі вищезазначені дії по акцептуванню договору відповідач учинив. Крім того, договір про надання споживчого кредиту № 5450850924 від 18.09.2024 передбачає відповідальність споживача у розмірі 2 500,00 грн - неустойки за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати відсотків у строки. Відповідно до електронного кредитного договору (оферти) позичальник підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 5450850924 від 18.09.2024, з якими він попередньо уважно ознайомився, та приймає умови кредитного договору. Указана обставина підтверджується копією підтвердження кредитного договору (а. с. 18). Договір був підписаний відповідачем електронним шляхом - одноразовим ідентифікатором [NUMBER]. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Наведена позиція висловлена в постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду ВС від 12.01.2021р. по справі № 524/5556/19 (провадження №61-16243 св 20). Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. До договору № 5450850924 від 18.09.2024 додаються додатки: додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 5450850924 від 18.09.2024, паспорт споживчого кредиту та правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» (нова редакція). Усі вказані документи підписані відповідачем електронним шляхом введенням коду з смс, яке було відправлено на фінансовий номер телефону [NUMBER] , який належить [PERSON] - одноразовим ідентифікатором [NUMBER]. 18.09.2024 у день укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» перерахувало грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн на банківський рахунок відповідача. Указана обставина підтверджується випискою наданою АТ КБ «ПриватБанк» за договором № б/н за період 18.09.2024 - 19.09.2024 - дата операції: 18.09.2024, картка: [NUMBER], деталі операції: CASH*SENSE CARD? Visa Direct, сума у валюті операції: 5 000,00 UAH, сума у валюті картки: 5 000,00, сума знижок, сума комісії: 0,00, залишок після операції: -14 993,20 (а.с. 81). 18.09.2024 [PERSON] шляхом накладання електронного цифрового підпису підписав паспорт споживчого кредиту (одноразовий ідентифікатор [NUMBER]). Умовами пунктів 3, 4 Паспорту споживчого кредиту передбачено, що тип кредиту - кредит; сума/ліміт кредиту - 5 000 грн; строк кредитування 360 днів. Процента ставка стандартна - 1%, річна процентна ставка за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом - 365,00%. Тип процентної ставки фіксована (порядок зміни процентної ставки не передбачається); реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2 899,03% річних. Як убачається із договору про надання споживчого кредиту № 5450850924 від 18.09.2024 ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» перерахувало [PERSON] кредитні кошти у розмірі 5 000,00 грн. У рамках виконання умов договору було здійснено грошовий переказ, використовуючи реквізити платіжної картки ( [NUMBER] ), вказаної відповідачем під час укладання договору. Позивач довів ту обставину, що кредитні кошти у розмірі 5 000,00 гривень дійсно були перераховані відповідачу, надавши суду квитанцію про перерахування коштів та довідкою про успішність здійснення перерахування коштів, як операції з використанням платіжного сервісу «EasyPay», із зазначенням найменування отримувача кредитних коштів, виданою ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ». Квитанція «EasyPay» до платіжної інструкції № 19984-1354-143280581 (ID операції: 1476368624) про перерахування коштів від 18.09.2024 р., долучена позивачем, є достовірним доказом, оскільки містить усі необхідні реквізити, а саме: номер, дату здійснення операції, суму видачі коштів, призначення платежу із зазначенням фінансового номеру позичальника та скороченого рахунку отримувача. Додатково інформація про картковий рахунок, дату та час перерахування коштів міститься у Розділі 11 договору. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» співпрацює з ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», як клієнтом, на підставі договору № 160523/1 від 16.05.2023 р. про надання послуг в системі «EasyРау» (небанківський оператор платіжних та фінансових сервісів в Україні), укладення якого передбачено ч. 1, 2 ст. 29 Розділу 4 «Умови надання платіжних послуг» Закону України «Про платіжні послуги». За цим договором (№ 160523/1 від 16.05.2023 р.), зокрема відповідно до п.п. 1.1.-1.2. клієнт доручає ФК за відповідну плату здійснювати перекази коштів (платежів) з використанням реєстру виплат на користь отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Money Send. Згідно п. 3.2.8 договору № 160523/1 від 16.05.2023 р. ТОВ «ФК» КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» надає ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» у разі надходження запиту (на електронну пошту ФК та іншими каналами зв`язку) документ(и), що підтверджує(ють) здійснення переказу коштів (платежу) отримувачу(чам). Основним напрямком діяльності ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» є надання населенню фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, що здійснюються за допомогою: програмно-технічних комплексів самообслуговування; платіжних терміналів; вебсайта: https://easypay.ua; мобільного застосунку: easypay та easywallet; систем дистанційного банківського обслуговування рахунків клієнтів. Перекази на користь отримувачів здійснюються ФК за умови перерахування клієнтом забезпечувального платежу на рахунок ФК, в межах якого клієнт отримує право направляти реєстри виплат ФК з метою подальшого переказу платежів. Суми забезпечувального платежу перераховуються окремими платежами. Розмір забезпечувального платежу самостійно визначається клієнтом з розрахунку сум всіх очікуваних Платежів в звітному місяці. Тобто отримувач коштів, зазначений у квитанції «EasyPay» до платіжної інструкції, це отримувач, на рахунок якого первісно надходять кошти у сумі розміру позики, а саме: як забезпечувальний платіж на рахунок ФК. Після опрацювання ці кошти вже перераховуються на картку позичальника - відповідача, згідно із чим формується призначення платежу: «кредитні кошти від ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» Поповнення картки Visa/MasterCard/НПС Простір [NUMBER] , [NUMBER] ». Водночас, оскільки у позивача відсутня можливість надати інформацію щодо повного номеру картки, на яку було здійснено перерахування кредитних коштів, та інформацію щодо їхнього зарахування, і, відтак - надати суду додаткову інформацію щодо реквізитів карткового рахунку, на який було здійснено видачу коштів, - до цієї позовної заяви окремо долучено (відповідно до ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом) клопотання про витребування доказів, що містять інформацію, захищену, як банківську таємницю, а саме витребувати від АТ КБ «ПриватБанк» (ЄДРПОУ: 14360570, адреса: 01001, Україна, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок, 1Д) інформацію (документи): - чи належить (належала раніше) платіжна картка за номером [NUMBER] - [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] ; - надати відомості про повний номер карти [NUMBER] , на яку було здійснено зарахування переказу через систему інтернет-еквайрингу EasyPay від 18.09.2024 р. у розмірі 5 000,00 грн. (ID операції: 1476368624; призначення платежу: «кредитні кошти від ТОВ "Іннова Фінанс" Поповнення картки Visa / MasterCard / НПС Простір [NUMBER] , [NUMBER] »); - інформацію про рух коштів (виписку) по картковому рахунку № [NUMBER] за період з 18.09.2024 р. по 19.09.2024 р. (тобто з моменту, під час якого було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 5450850924 від 18.09.2024 р. та отримано кредитні кошти від ТОВ «ІННОВА ФІНАНС»). АТ КБ «ПриватБанк» на запит суду повідомив, що 26.06.2025 банком виконана ухвала Новодністровського міського суду Чернівецької області про справі № 719/474/25 від 16.06.2025 та направлена інформація стосовно клієнта [PERSON] , у якій повідомляється, що на ім`я відповідача у банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), а також направляє виписку за договором № б/н за період 18.09.2024 - 19.09.2025 по рахунку № [NUMBER] , з якої випливає, що 18.09.2024 відповідач отримав наведені кредитні кошти. Отже, суд резюмує, що відповідно до долучених позивачем до позовної заяви документів [PERSON] за кредитним договором від 18.09.2024, укладеного між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та клієнтом [PERSON] , станом на 21.05.2025 становить 19 000,00 грн, яка складається із: 5 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 11 500,00 грн - за відсотками і 2 500,00 грн - за неустойкою. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд частково погоджується з аргументами позивача, виходячи з таких норм права, які підлягають застосуванню. У силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Закон України «Про електронну комерцію» передбачає можливість укладення електронних договорів шляхом підписання їх електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. У статті 14 зазначеного Закону виснувано: договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача. Кредитодавцю забороняється встановлювати плату за розгляд запиту (заяви) про укладення договору про споживчий кредит. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Як убачається із матеріалів справи, Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» від 29.04.2024 підписаний відповідачкою [PERSON] за допомогою електронного цифрового підпису. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. З урахуванням викладеного суд уважає, що наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на викладене вище суд доходить висновку про належне ознайомлення відповідача з умовами укладеного кредитного договору, шляхом підписання паспорту споживчого кредиту електронним цифровим підписом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у цьому випадку ТОВ «ІННОВА ФІНАНС»). Позаяк умови договорів приєднання розробляються товариством, тому мають бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору відсотки за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Статтею 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ураховуючи презумпцію відплатності кредитного договору суд наголошує, що позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, ураховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в будь-яких час. Факт користування відповідачем [PERSON] кредитними коштами та їх несвоєчасне повернення знайшов своє підтвердження у матеріалах справи, зокрема, виписці зо договором № б/н за період від 18.09.2024 - 19.09.2024, де вказаний ІПН: [NUMBER] відповідача, за період з 18.09.2024 по 19.09.2024, при цьому про втрату картки відповідач не заявляв, з заявами щодо несанкціонованого використання коштів до товариства не звертався, користувався кредитними коштами та частково погашав наявну заборгованість. Відповідно до долученого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 18.09.2024, укладеного між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] , становить 19 000,00 грн, яка складається із: 5 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 11 500,00 грн - за відсотками і 2 500,00 грн - за неустойкою. Однак проаналізувавши позовну заяву та додані до неї документи суд звернув увагу, що строк кредиту складає 360 днів. Кінцевий термін його повернення - 12.09.2025. Таким чином, строк договору станом на день подання позову, а саме - 30.05.2025, не закінчився. У тому числі не закінчився він і на день розгляду справи судом. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квіт ня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) виклала такі правові висновки. «Щодо змісту поняття «користування кредитом». За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Тобто позичальник (1) отримує від банку грошові кошти, власником яких він не був, та (2) отримує можливість певний час правомірно не повертати надані грошові кошти. Натомість у позичальника виникає зобов`язання (1) повернути грошові кошти у встановлений строк та (2) сплатити визначені договором проценти за користування кредитом. Отже, позичальник отримує «чужі» грошові кошти в борг, який зобов`язується повернути у майбутньому. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, «користування кредитом» - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору». Під час дослідження договору надання грошових коштів у позику суд звернув увагу на його п. 6.4.: у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту (в тому числі і всіх платежів передбачених даним договором), строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається в особистий кабінет Позичальника та/або у вигляді електронного листа на електронну адресу позичальника, зазначену в договорі (або окремо надану позичальником товариству) та/або шляхом смс-повідомлення на номер телефону позичальника, зазначений в договорі, або в його особистому кабінеті та/або відправки повідомлення в месенджер та/або шляхом направлення повідомлення в спосіб, передбачений цим пунктом договору, на додаткові контактні дані позичальника, вказані в цьому договорі (або окремо повідомлені позичальником або зазначені ним в особистому кабінеті). Моментом отримання позичальником повідомлення є момент отримання товариством електронного підтвердження про таке направлення. У даному випадку позичальник повинен здійснити повне дострокове повернення кредиту та процентів (в тому числі і всіх платежів передбачених даним договором) протягом 30 календарних днів, з дня отримання від товариства повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов цього договору, така вимога товариства втрачає чинність. При цьому, в даному випадку вважається, що позичальник усунув порушення умов договору, якщо на 31-й день, з дня отримання від товариства вищезазначеної вимоги (повідомлення), у позичальника буде відсутня будь-яка прострочена заборгованість за договором, в тому числі заборгованість, що зумовила направлення позичальнику повідомлення (вимоги) та/або заборгованість, що виникла після направлення такої вимоги (повідомлення). В іншому разі, вимога залишається дійсною, а позичальник зобов`язаний не пізніше 30-го дня, з дня одержання вимоги (повідомлення), повернути в повному обсязі кредит, сплатити проценти та інші платежі передбачені договором Проте позивач не надав жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що договір із відповідачем був розірваний. Більше того, у паспорті споживчого кредиту та правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» (нова редакція) не містяться жодні правила про порядок розірвання договору про надання кредиту між сторонами. У договорі надання грошових коштів у позику № 5450850924 від 18.09.2024 та правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» (нова редакція) є посилання на інформацію про тарифи, ціни та умови надання фінансових послуг ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», які розміщені на сайті товариства, проте позивач не надав суду такі правила у редакції, чинній на момент укладення договору із відповідачем. Таким чином, суд не може встановити ту обставину, що кредитний договір між сторонами був розірваний і право вимоги про дострокове стягнення заборгованості із позичальника - відповідача у позивача вже виникло. Суд зауважує, що позов був поданий на 255 день строку кредитного договору. З аналізу наданого позивачем розрахунку заборгованості суд установив, що [PERSON] проводив одноразову сплату за договором про надання грошових коштів у позику № 5450850924 від 18.09.2024 на загальну суму 750,00 грн 03.10.2024 для покриття заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача була затримана щодо сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, а тому такий розрахунок суд може оцінити як достатній доказ для встановлення наведеної обставини. Таким чином, суд доходить висновку про передчасність подання позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі №757/59343/19-ц 07.11.2022 ухвалив постанову, у якій виснував таке: «Аналіз обставин справи та зміст норм цивільного права дають підстави для висновку, що спосіб захисту прав та інтересів, про застосування якого просила позивач, є належним та правомірним, проте право на позов у позивача не виникло у матеріально-правовому розумінні у зв`язку з ненастанням тих обставин, з якими пов`язується пред`явлення позову в порядку частини другої статті 1177 ЦК України, а тому й не підлягає судовому захисту, що й є правомірною підставою для відмови в такому позові. Суд виходить з доцільності розрізняти пред`явлення позову до виникнення права на такий позов, з одного боку, та недоведеності позовних вимог, з іншого. У першому випадку позовну заяву пред`являє особа до виникнення права на позов у матеріально-правовому сенсі. У другому випадку позов подає особа, яка має право на судовий захист свого суб`єктивного права чи законного інтересу, проте під час розгляду справи такою особою не доведено належними та допустимими доказами правомірності надання їй судового захисту задля відновлення порушеного права чи інтересу. Верховний Суд зауважує, що право на звернення за судовим захистом тісно пов`язане із суб`єктивним матеріальним правом, яке підлягає захисту. Порушення матеріального суб`єктивного права заінтересованої особи спричиняє виникнення у неї права на позов. Засобом реалізації такого права є звернення заінтересованої особи з позовом до суду, який у передбаченому законом порядку розглядає вимогу позивача і дає відповідь у вигляді судового рішення. Право на позов - це єдине матеріальне і цивільно-процесуальне поняття, яке має матеріальний зміст і процесуальну форму. В цивільному процесуальному праві не може бути самостійного права на звернення до суду, відокремленого від права на позов у матеріальному розумінні. І навпаки, матеріальне право не може існувати без притаманної йому можливості бути реалізованим у примусовому порядку. Єдність матеріально-правового змісту права на позов і його процесуальної форми визначається тим, що право на позов - це право на відновлення порушеного права в певній, встановленій законом, процесуальній формі, у визначеному процесуальному порядку, яким забезпечується об`єктивність і реальність захисту». Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, виходячи із наведеного, суд вважає за необхідне відмовити у позові повністю. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає. Згідно із ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові-на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає, що судові витрати позивача не підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed