Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

[PERSON] , від імені та інтересах якого діє адвокат Мякота Т. М., із залученням до участі у справі в якості заінтересованих осіб: НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ, [PERSON] та [PERSON] ,- звернувся в суд із заявою в порядку окремого провадження «Про встановлення факту родинних відносин» (а. с. 1 2). Зі змісту заяви вбачається, що заявник [PERSON] , від імені та інтересах якого діє адвокат Мякота Т. М., просить встановити факт родинних відносин, а саме, що він, [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (а. с. 2 зворот). На обґрунтування заяви зазначено, що батько заявника - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (серії [NUMBER] ), виданим 16 лютого 2022 року Нововодолазьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 60. Мати заявника - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (серії [NUMBER] ), виданим 05 грудня 2020 року Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів, цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 124. Родинний зв`язок між заявником, його померлими батьками та заінтересованими особами: його рідною сестрою - [PERSON] , та братом - [PERSON] ,- підтверджується свідоцтвом про народження (серії [NUMBER] ), виданим 25 червня 1981 року Просянською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 10; свідоцтвом про народження (серії [NUMBER] ), виданим 19 серпня 1976 року Просянським сільським ЗАГСом села Просяне Нововодолазького району, актовий запис № 23; та свідоцтвом про народження (серії [NUMBER] ), виданим 10 жовтня 2020 року Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), місце державної реєстрації: Виконавчий комітет Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 05 від 04 лютого 1975 року. Зміна прізвища сестри з [PERSON] на [PERSON] підтверджується свідоцтвом про одруження (серії [NUMBER] ), виданим 17 травня 2004 року Дрогомишлянською сільською радою Яворівського району Львівської області, актовий запис № 4. Приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Крючковою Л. А. відкрита спадкова справа № 92/2022 (номер у спадковому реєстрі 69423409), щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69334780, виданим 29 червня 2022 року. Відповідно до довідки про наявність заведеної спадкової справи та складу спадкоємців № 310/02-14 від 30 липня 2024 року, виданої приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Крючковою Л. А., спадкоємці за законом першої черги - діти спадкодавця: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,- від прийняття спадщини відмовились на користь заявника. Проте приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Крючковою Л. А. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 87/02-31 від 11 лютого 2025 року щодо видачі на ім`я заявника свідоцтва про право на спадщину за законом, так як в свідоцтві про його народження (серії [NUMBER] ) батьком записаний [PERSON] (в свідоцтві про смерть по-батькові спадкодавця [PERSON] ). 3 повного витягу з реєстру про народження [PERSON] , [INFO] , також вбачається, що його батьком записаний [PERSON] . Вказане є причиною неможливості встановлення родинних відносин спадкоємця [PERSON] з померлим [PERSON] . Відтак, встановлення юридичного факту родинних відносин між заявником та померлим породжує для нього відповідні юридичні наслідки - оформлення спадкових прав на майно, яке входить до складу спадщини, тобто від цього залежить виникнення, зміна або припинення його майнових спадкових прав. Спір про спадкові права між заявником та заінтересованими особами, рідними сестрою, [PERSON] , та братом, [PERSON] , відсутній. Інший спосіб встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем, ніж у судовому порядку, відсутній. Родинний зв`язок між [PERSON] , [INFO] , та його батьком, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , підтверджується ідентичністю прізвища та імені батька, зазначені в свідоцтві про народження та в свідоцтві про смерть спадкодавця, ідентичністю прізвища, імені та по батькові батька, зазначені в свідоцтві про народження сестри заявника - [PERSON] та в свідоцтві про смерть спадкодавця, ідентичністю прізвища, імені та по батькові батька зазначені в свідоцтві про народження брата заявника - [PERSON] та в свідоцтві про смерть спадкодавця. В свідоцтвах про народження заявника та його рідних сестри та брата, відомості про матір є ідентичними. Їх матір`ю зазначена [PERSON] . В паспорті померлого (серії [NUMBER] ), виданого 21 травня 1997 року, на сторінці 10 «сімейний стан» міститься інформація про реєстрацію шлюбу [PERSON] та [PERSON] , 1950 року народження, Нововодолазьким райвіділом ЗАГСу Нововодолазького району Харківської області. Батьки все своє подружнє життя проживали в селі Просяне Нововодолазького району Харківської області та виховували трьох дітей, які мешкали усі разом (а. с. 1 - 2). Зазначена заява зареєстрована за вхідним № 1044/25-вх із наданням автоматизованою системою документообігу суду єдиного унікального № 631/174/25 (провадження № 2-о/631/16/25) та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, передана на розгляд головуючого судді Мащенко С. В. лише 17.03.2025 року у зв`язку із її перебуванням в період часу з 24 по 26 лютого 2025 року включно в нарадчій кімнаті по справі з єдиним унікальним № 631/1923/24 (провадження № 1-кп/631/92/25) за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 жовтня 2024 року під № 12024221160000971, щодо обвинувачення [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України, та в період часу з 26 лютого 2025 року по 14 березня 2025 року включно в нарадчій кімнаті як члена колегії по справі з єдиним унікальним № 624/165/22 (провадження № 1-кп/631/22/25) за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 січня 2022 року під № 12022221090000028, щодо обвинувачення [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 125 та частиною 2 статті 15 і пунктом 13 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України (а. с. 1, 24). На виконання вимог частини 6 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) заявника [PERSON] , а також заінтересованих осіб, що є фізичними особами, тобто [PERSON] та [PERSON] , відповідь на які отримав лише 12.05.2025 року за вхідними № 2633/25-вх, № 2634/25-вх та № 2635/25-вх (а. с. 25, 26,27, 28, 29, 30, 32, 33, 34, 35). Також, у відповідності до приписів частини 8 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України суд звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) заявника, відповідь на який отримав за № 1367209 від 12.05.2025 року (а. с. 36). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області, постановленою 13.05.2025 року, відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та розпочато підготовчий розгляд (а. с. 37 - 42). Представник заявника\~ [PERSON] ,\~-\~адвокат Мякота\~Т.\~М., яка діяла за ордером (серії ВІ № 1280211), виданим 11.07.2025 року на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № 18/25, укладеного 11.02.2025 року між нею та [PERSON] ,\~а також\~свідоцтва про\~право на\~зайняття адвокатською\~діяльністю (серії\~ПТ №\~1646),\~виданого 21.03.2017\~року на\~підставі рішення\~Ради адвокатів\~Полтавської області\~№ 4,разом із заявою «Про встановлення факту родинних відносин» подала клопотання про\~витребування від\~приватного нотаріуса\~Харківського (раніше\~Нововодолазького)\~районного нотаріального\~округу Харківської\~області Крючкової\~Л.\~А.\~інформацію зі\~спадкового реєстру\~про відкриті\~спадкові справи\~після смерті\~ [PERSON] ,\~померлого [INFO] в\~селі Просяне\~Харківського району\~Харківської області,\~та про\~заповіти,\~складені [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~за життя,\~а також\~належним чином\~завірену копію\~спадкової справи\~-\~номер у\~нотаріуса 92/2022,\~номер у\~спадковому реєстрі\~69423409,\~заведеної після\~смерті [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] в\~селі Просяне\~Харківського району\~Харківської області(а. с. 3). Ухвалою, постановленою Нововодолазьким районним судом Харківської області 04.06.2025 року, задоволено клопотання представника позивача за ордером й витребувано від приватного нотаріуса Харківського (раніше Нововодолазького) районного нотаріального округу Харківської області Крючкової Л. А. письмові докази (а. с. 58 64). 10.06.2025 року за вхідним № 3279/20-вх приватний нотаріус Харківського (раніше Нововодолазького) районного нотаріального округу Харківської області Крючкова Л.А. надіслала копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , пославшись на наявність витягів про відкриті спадкові справи та посвідчені заповіти від імені спадкодавця, які витребував також суд, в матеріалах цієї справи, яку долучено до матеріалів справи та досліджено в ході судового розгляду (а. с. 68 102). Під час підготовчого провадження такі процесуальні дії як: забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо,- судом не вчинялись. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області, постановленою 21.07.2025 року, закрито підготовче провадження у цій цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті вимог (а. с. 117 123). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час і місце цього засідання був повідомлений належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не сповістив, однак скористався правом, наданим йому частиною 1 статті 58 зазначеного кодексу, щодо участі у судовому процесі через свого представника за ордером адвоката Мякота Т. М. (а. с. 124). Представник позивача [PERSON] адвокат Мякота Т. М. у судове засідання також не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялася належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не сповістила, проте в електронній формі за допомогою та з використанням підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи надала клопотання, зареєстроване за вхідним № 4639/25-вх від 06.08.2025 року, про проведення судового засідання за її із заявником відсутності, вказавши, що заявлені вимоги вони підтримують у повному обсязі та просять задовольнити (а. с. 21, 22, 23, 124, 126, 127 - 128). Представник заінтересованої особи - НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ - у судове засідання теж не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не сповістив, натомість секретар селищної ради Степаненко Н. в порядку самопредставництва надіслала в електронній формі, без допомоги та без використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, проте із застосуванням кваліфікованого та удосконаленого підпису, тобто шляхом надсилання електронного листа на електронну пошту суду, заяву, зареєстровану за вхідним № ЕП-1018/25-вх від 06.08.2025 року, з проханням розгляд справи провести за їх відсутності, вказавши, що проти задоволення заяви не заперечують (а. с. 124, 125, 131). Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання також не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не сповістила, натомість надала заяву, зареєстровану за вхідним № 4655/25-вх від 06.08.2025 року, з проханням розгляд справи провести за її відсутності, вказавши, що заявник дійсно є її рідним братом та рідним сином померлого, а тому просить задовольнити заяву повністю (а. с. 124, 137). Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання теж не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не сповістив, проте надав заяву, зареєстровану за вхідним № 4654/25-вх\~від 06.08.2025\~року,\~з проханням розгляд справи провести за його відсутності, зазначивши, що заявник дійсно є його рідним братом та, відповідно, рідним сином їх померлого батька, а тому просив його вимоги, викладені у заяві, задовольнити повністю (а. с. 124, 133). Відповідно до змісту частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, а згідно з частиною 1 статті 223 цього ж кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Також, на підставі частини 3 статті 211 наведеного кодифікованого процесуального закону України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у всіх учасників провадження свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року Високими Договірними Сторонами в Римі та ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року (із змінами та доповненнями) обумовлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Отже, Європейський суд з прав людини у пунктах 39 - 41 свого Рішення від 08.11.2005 року у справі «Стрижак проти України» (заява № 72269/01) констатував наявність у заявника права надавати свої аргументи під час публічного слухання справи, недотримання якого було кваліфіковано як порушення частини 1 статті 6 Конвенції. За таких обставин, беручи до уваги те, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації учасниками справи, що не з`явились, їх процесуальних прав на безпосередню участь у розгляді справи в суді, ураховуючи те, що підстав для визнання необхідним давання ними особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. Доходячи такого, суд зауважує, що на виконання змісту пунктів 2 та 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Імперативними приписами пункту 2 частини 2 статті 223 цивільного процесуального кодифікованого акта України обумовлено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Натомість частиною 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Правилом частин 8 11 статті 128 вказаного кодифікованого процесуального акту України унормований прядок, за яким особи вважаються повідомленими належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Зважаючи на це, суд не знаходить підстав задля визнання неявки належно повідомлених учасників справи, кожен з яких звернувся в суд із відповідною заявою щодо розгляду справи за їх відсутності, такою, що перешкоджає розгляду справи за суттю вимог заяви, а тому дійшов переконання, що розгляд справи слід вирішити без осіб, які не з`явились. Відтак, за наслідками судового розгляду справи по суті суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Отже, здійснюючи правосуддя на засадах рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які учасники справи посилались як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади (на цей час Берестинський район та місто Берестин відповідно) та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо. При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів. Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом. Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України. Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді належного суду. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно частини 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Нормою, викладеною у частині 2 статті 129 Основного Закону нашої Держави, визначено основні засади судочинства, однією з яких згідно з її пунктом 3 є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. У відповідності до припису частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 цивільного процесуального кодифікованого закону України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Одночасно із цим, згідно частини 2 статті 77 та частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Згідно зі Свідоцтвом про смерть (серії [NUMBER] ), виданого Нововодолазьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 16.02.2022 року, [PERSON] , [INFO] , уродженець села Ханацак Гориського району Республіки Вірменія, помер [INFO] у віці 75 років в селищі міського типу Нова Водолага Харківського району Харківської області, про що 16.02.2022 року складено відповідний актовий запис № 60 (а. с. 12, 73). Зі Свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] ), виданого Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 05.12.2020 року, [PERSON] , [INFO] , уродженка села Просяне Нововодолазького району Харківської області, померла [INFO] у віці 70 років в місті Валки Харківської області, про що 05.12.2020 року складено відповідний актовий запис № 124 (а. с. 13, 79). Відповідно до Свідоцтва про народження (серії [NUMBER] ), виданого Просянською сільською радою Нововодолазького району Харківської області 25.06.1981 року, [PERSON] народився в селі Просяне Нововодолазького району Харківської області [INFO] , про що 25.06.1981 року в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 10, та його батьками зазначені громадяни: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 14, 80). Свідоцтвом про народження (серії [NUMBER] ), виданим Просянським сільським Записом актів громадянского стану села Просяне Нововодолазького району 19.08.1976 року,\~зафіксований факт\~народження [INFO] [PERSON] в селі Просяне Нововодолазького району Харківської області, про що 19.08.1976 року в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 23, та її батьками зазначені громадяни: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 14, 86). Також,\~Свідоцтвом про\~народження (серії [NUMBER] ), виданим повторно 10.10.2020 року Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), зафіксований факт народження [INFO] [PERSON] в селі Просяне Нововодолазького району Харківської області, про що 04.02.1975 року Виконавчим комітетом Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області складено відповідний актовий запис № 05, та його батьками зазначені громадяни: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 15, 83). Відповідно до свідоцтва про одруження (серії [NUMBER] ), виданого 17.05.2004 року Дрогомишлянською сільською радою Яворівського району Львівської області, громадянин України [PERSON] , [INFO] , уродженець села Дрогомишль Яворівського району Львівської області, та громадянка України [PERSON] , [INFO] , уродженка села Просяне Нововодолазького району Харківської області, 17.05.2004 року одружились, про що в книзі реєстрації актів одруження в цього ж дня зроблено запис за № 4 Прізвище подружжя після укладення шлюбу чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] » (а. с. 16, 87). Як убачається з державного акту на право власності на земельну ділянку (серії ІІ-ХР № 015228), виданого 13.11.2000 року, [PERSON] передано у власність земельну ділянку, площею 0,85 гектарів, в межах згідно з планом, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,25 гектарів, ведення особистого підсобного господарства 0,60 гектарів, на підставі рішення виконавчого комітету Просянської сільської ради народних депутатів Нововодолазького району Харківської області № 17 від 22.02.1996 року (а. с. 17, 103). Згідно з Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69334780, виданого 29.06.2022 року приватним нотаріусом Крючковою Л. А., до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис за фактом реєстрації спадкової справи № 92/2022 (№ 69423409 у Спадковому реєстрі), яка заведена 29.06.2022 року приватним нотаріусом Харківського (раніше Нововодолазького) районного нотаріального округу Харківської області Крючковою Л. А. після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а. с. 18, 74). Як убачається з довідки про наявність заведеної спадкової справи та склад спадкоємців, виданої приватним нотаріусом Харківського (раніше Нововодолазького) районного нотаріального округу Харківської області Крючковою Л. А. та зареєстрованої за вихідним № 310/02-14 від 30.07.2024 року, за матеріалами спадкової справи № 92/2022 (номер спадкової справи у Спадковому реєстрі 69423409), заведеної приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Крочковою Л. А. після смерті [PERSON] , 1947 року народження, дата смерті [INFO] , місце постійного проживання на день смерті: [ADDRESS] , станом на 30.07.2024 року до складу спадкоємців померлого входить спадкоємець за законом - син спадкодавця - [PERSON] , [INFO] , який спадщину прийняв, подавши відповідну заяву нотаріусу 29 червня 2022 року. Спадкоємці за законом першої черги, діти спадкодавця: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] - від прийняття спадщини відмовилися на користь [PERSON] , про що подали заяви нотаріусу у червні 2022 року. Інших заяв про прийняття чи про відмову від спадщини до нотаріуса не надходило (а. с. 19, 98). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, прийнятою приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Крючковою Л. А. 11.02.2025 року й зареєстрованою за вихідним № 87/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлого [INFO] його батька [PERSON] у зв`язку із неможливістю встановити тотожність спадкодавця з особою, відомості про яку як про батька [PERSON] - містяться в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та, відповідно, у його свідоцтві про народження, в зв?язку з чим неможливо встановити факт родинних відносин спадкоємця [PERSON] з його батьком [PERSON] і як наслідок - видати свідоцтво про право на спадщину за законом (а. с. 20, 104). Як убачається з копії спадкової справи 92/2022 року до майна померлого [INFO] [PERSON] , розпочатої 29.06.2022 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Крючковою Л. А.: - 29.06.2022 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Крючкової Л. А. із відповідною заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] (а. с. 70); - 29.06.2022 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Крючкової Л. А. із відповідною заявою про відмову у прийняті спадщини на користь [PERSON] після померлого [INFO] [PERSON] (а. с. 71); - 29.06.2022 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Крючкової Л. А. із відповідною заявою про відмову у прийняті спадщини на користь [PERSON] після померлого [INFO] [PERSON] (а. с. 72); - відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 69334800, виданої 29.06.2022 року о 13 годині 08 хвилини приватним нотаріусом Крючковою Л. А., за параметрами запиту « [PERSON] » інформація у Спадковому реєстрі відсутня (а. с. 75); - свідоцтвом про укладення шлюбу (серії [NUMBER] ), виданим 29.09.1973 року Просянською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, громадянин [PERSON] , [INFO] , уродженець Вірменської РСР, та громадянка [PERSON] , [INFO] , уродженка села Просяне Нововодолазького району Харківської області, 29.09.1973 року уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу цього ж дня зроблено запис за № 21. Прізвище подружжя після укладення шлюбу « [PERSON] » (а. с. 78); - згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00035993884, сформованого 30.06.2022 року о 08:58:54, реєстратором Нововодолазького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зареєстрований актовий запис про смерть [PERSON] , померлого [INFO] (а. с. 91 - 92); - відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00035993896, сформованого 30.06.2022 року о 08:59:36, реєстратором Нововодолазького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зареєстрований актовий запис про смерть [PERSON] , померлої [INFO] (а. с. 93 - 94); - з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00035993927, сформованого 30 червня 2022 року о 09:00:59 годині, за параметром запиту « [PERSON] » вбачається наявність актового запису про шлюб (а. с. 95 - 96); - на підставі інформації, наданої старостою Просянського старостинського округу № 8 Нововодолазької селищної ради Головешка О. за вихідним № 24-29/53 від 30.06.2022 року, зроблено висновок про те, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 10.11.1979 року і по день смерті. Разом з померлим на момент смерті були зареєстровані: син [PERSON] , [INFO] ; невістка [PERSON] , [INFO] .; онук [PERSON] , [INFO] ; онука [PERSON] , [INFO] (а. с. 97); - як убачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00049191036, сформованого 04.02.2025 року об 11:24:14 годин за параметрами пошуку «батько [PERSON] », наявний запис про реєстрацію 14.04.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, 20.06.1981 Просянською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, [PERSON] , народився [INFO] , (актовий запис № 10), батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 99 - 100); - 11.02.2025 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Крючкової Л. А. із відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та на дві земельні ділянки (а. с. 101). - зі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого в селі Просяне 16.03.1992 року директором МГПТИ Борисенко В. В., домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] ,- дійсно належить [PERSON] (а. с. 102). Пунктом 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України обумовлено, що добросовісність це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Аналогічна правова позиція викладена Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в постановах від 17.07.2019 року у справі № 626/2621/18 (провадження № 61 10128св19) та від 18.09.2019 року у справі № 626/2490/18 (провадження № 61 12625св19), який зазначив на необхідність застосування докритрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Отже, наведені письмові докази не містять явних суперечностей та очевидних ознак підробки, відповідають критеріям належності, достовірності, допустимості, достатності та взаємозв`язку у їх сукупності, враховуються судом у їх повному обсязі та доводять, що: 1)спадкодавець [PERSON] за життя будь-яких заповідальних розпоряджень на випадок своєї смерті не зробив, а тому спадкування щодо належної йому спадкової маси здійснюється за законом; 2)спадкоємцями померлого на час його смерті є заявник, який прийняв спадщину, а інші рідні діти заінтересовані особи у справі син [PERSON] та донька [PERSON] від спадщини відмовились на його користь; 3)нотаріусом, який веде спадкову справу, у визначений законом спосіб, відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом внаслідок неможливості встановити тотожність спадкодавця з особою, відомості про яку як про батька [PERSON] - містяться в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та, відповідно, у його свідоцтві про народження, в зв`язку з чим неможливо встановити факт родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, що не може бути усунуте іншим шляхом, окрім як встановлення юридичного факту родинних відносин між ними у судовому порядку; 4)оскільки заявник прийняв спадщину, а інші спадкоємці за законом від неї відмовились на його користь, то відсутні підстави вважати, що може існувати спір про право з приводу встановлення цього факту. 5)встановлення юридичного факту родинних відносин між заявником та померлим [PERSON] . дійсно породжує для заявника відповідні юридичні наслідки у виді отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, тобто від цього залежить виникнення, зміна або припинення його майнових спадкових прав. Так, частиною 1 статті 15 і частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України унормовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Окрім того, у відповідності до припису статті 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Також, з огляду на приписи пункту 5 частини 2 статті 293 та частини 1 статі 315 Цивільного процесуального кодексу України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється судом в порядку окремого провадження. При цьому, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду як найвищий суд у системі судоустрою України, з метою забезпечення однакового застосування норм права (тобто сталість та єдність судової практики) у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, у своїй постанові, прийнятій 20.06.2019 року в межах справи з єдиним унікальним № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18), зробив висновок про те, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. У свою чергу положення частини 1 статті 293 вказаного кодексу передбачають, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Приписи частини 1 статті 315 цивільного процесуального кодифікованого закону України передбачають перелік фактів, які підлягають встановленню в порядку окремого провадження. Зміст частини 2 наведеної статті обумовлює, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як убачається з положень пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами та доповненнями), наведений у нормах Цивільного процесуального кодексу України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Крім того, цим же пунктом Пленум Верховного Суду України звертає увагу судів на те, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Також Велика Палата Верховного Суду в постанові, прийнятій 10.04.2019 року в межах справи з єдиним унікальним № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначила, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів». Відтак, з огляду на чинну судову практику, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Зі змісту заяви [PERSON] , від імені та інтересах якого діє адвокат Мякота Т. М., вбачається, що він звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту родинних відносин між ним та його померлим батьком, внаслідок розбіжності відомостей про спадкодавця з особою, дані про яку як про батька заявника містяться в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та, відповідно, у його свідоцтві про народження, й встановлення цього факту необхідно йому для реалізації його спадкових прав, в тому числі задля отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Абзаци 1 та 2 пункту 2 постанови Пленум Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» мовлять про те, що такі справи розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до положень статей 1 і 34 Закону України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ від 02.09.1993 року (із змінами та доповненнями) видача свідоцтва про право на спадщину визнається нотаріальною дією, яка вчиняється нотаріусами. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України регламентований відповідним Наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, підпункт 1.2. пункту 1 глави 10 розділу ІІ якого обумовлює, що при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин (підпункт 4.2. пункту 4 глави 10 розділу ІІ наведеного вище Порядку). Як убачається з положень частини 1 статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. При цьому, на виконання вимог підпункт 4.1. пункту 4 глави 10 розділу ІІ того ж Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Згідно із роз`ясненнями, що містяться у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року (із змінами та доповненнями) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Аналізуючи причини звернення заявника до суду із вимогою про встановлення факту родинних відносин, суд переконався, що цей факт необхідний йому задля оформлення спадщини, яку він прийняв, однак не може реалізувати, так як йому нотаріусом відмовлено у видачі відповідного свідоцтва. При цьому, з матеріалів справи убачається, що нотаріусом, який веде спадкову справу, відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом внаслідок неможливості встановлення тотожності спадкодавця з особою, відомості про яку як про батька спадкоємця містяться в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та, відповідно, у його свідоцтві про народження, посилаючись на положення підпункту 4.1 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Натомість, правове регулювання спадкових правовідносин здійснюється нормами Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 року. Згідно з правилами частини 1 та 2 статті 1220 цього ж нормативно-правового акту спадщина відкривається внаслідок смерті, а часом її відкриття вважається день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, що виданий відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. Приписами статей 1216 та 1217 Цивільного кодексу України обумовлено, що спадкуванням, яке може здійснюватися за заповітом або за законом, є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Отже, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі його відсутності право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 Цивільного кодексу України (частини 1 та 2 статті 1223 зазначеного останнім нормативно-правового кодифікованого акту України). Положення статті 1258 Цивільного кодексу України роз`яснюють, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до приписів статті 1261 зазначеного кодексу, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Таким чином, встановлення судом родинних відносин між заявником і спадкодавцем як між рідними сином та батьком породжує саме такий ступень споріднення, завдяки якому [PERSON] буде віднесений до першої черги спадкоємців за законом. Також, ухвалюючи це рішення, суд виходить з положень частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (частина 5 статті 11 Цивільного кодексу України). За таких підстав, ретельно перевіривши матеріали справи в контексті визначених доказів та їх оцінки як достатніх, разом із змістом усталеної судової практики, в сукупності з встановленими та доведеними у судовому засіданні обставинами, суд впевнився, що заява [PERSON] , від імені та інтересах якого діє адвокат Мякота Т. М., є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки ним у законний спосіб доведено, що від встановлення цього юридично значимого для заявника факту залежить виникнення, зміна та припинення правовідносин, в яких він особисто бере участь через відкриття спадщини внаслідок смерті його батька, не існує іншого, окрім судового, порядку його встановлення, і його визнання не пов`язане з вирішенням спору про право. Враховуючи наведені вище норми права, проаналізувавши всі наявні і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності з приводу встановлення факту родинних відносин між заявником та [PERSON] як між сином та батьком, суд доходить обґрунтованого висновку про те, що є необхідності у їх встановленні, так як цей факт нотаріусом не визнаний та від його встановлення у судовому порядку залежить виникнення, зміна або припинення спадкових прав заявника, тобто встановлення цього факту породжує безпосередньо юридичні наслідки та має юридичне значення для нього, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалюючи рішення, суд зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» рішення від 10.02.2010 року у заяві № 4909/04). У відповідності із приписами частини 7 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved