Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

09.04.2025представник\~позивача звернувся\~до суду\~з вищезазначеним\~позовом до\~ АТ "Райффайзен Банк", у якому просив усунути перешкоди у користуванні майном, а саме: 3/4 частини будинку [ADDRESS] , що належить позивачу [PERSON] на праві власності, шляхом звільнення з під арешту 1/6 частини, виключивши з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний запис № 2586808, зареєстрований 11.11.2005 Новоград-Волинської державною нотаріальною конторою на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії АЕ № 798018, прийнятої 08.11.2005 відділом державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції. В обгрунтування позову вказав, що після реєстрації за сином позивача [PERSON] права власності у порядку спадкування на майно, зокрема, 1/6 частини будинку [ADDRESS] , на останнє накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження, про що Відділом ДВС Новоград-Волинського МРУЮ 08.11.2005 винесено постанову серії АЕ № 798018. Однак, 15.08.2006 вказану частину житлового будинку позивачка викупила на прилюдних торгах по реалізації даного майна, що підтверджується протоколом про проведення Житомирською філією СДП Укрспецюст від 15.08.2006 та свідоцтвом № [NUMBER] від 14.11.2006. 30.11.2006 КП Новоград-Волинський міський БТІ за позивачкою зареєстровано право власності на спірну частину вказаного житлового будинку. Після звернення до ЦНАП з метою реєстрації фізичних осіб у спірному майні позивачці повідомили про встановлені обмеження на вказану частину житлового будинку. Тому, з метою захисту прав власності позивача, представник подав до суду даний позов. 14.04.2025 у справі відкрито провадження, постановлено розглядати її за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено учасникам справи строки вчинення процесуальних дій. 12.05.2025 підготовче судове засідання у справі закрито, справа призначена до судового розгляду. 04.09.2025 у судове засідання учасники у справі не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог ЦПК України. У заяві до суду представник позивача позовні вимоги підтримав, які просив задовольнити, судові витрати у справі просив покласти на позивача. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору у письмових поясненнях щодо суті позову просила також справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача про причини неявки не повідомив. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи по суті. Відповідно до вимог ч.1\~ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~ухвалити заочне рішення за наявних у справі доказів. З`ясувавши обставини, на які вказують учасники справи посилаючись на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить наступного. Встановлено, що у власності [PERSON] перебувала 1/6 частина житлового будинку [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого в реєстрі № 5Д1235, дата реєстрації: 11.08.2005. 08.11.2005 державним виконавцем Відділу ДВС Новоград-Волинського МРУЮ винесено постанову серії АА № 550548 про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, зокрема, на 1/6 частина житлового будинку [ADDRESS] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на дану частину квартири 11.11.2005 зареєстровано обтяження, на підставі вказаної постанови про накладення арешту на майно, реєстраційний номер обтяження: 2586808. Відповідно до протоколу № 60600039/636 проведення прилюдних торгів по реалізації майна, лота № 1, 1/6 частина житлового будинку [ADDRESS] , переможцем торгу визнано [PERSON] позивача у справі. 14.11.2006 державним нотаріусом Новоград-Волинської державної нотаріальної контори Житомирської області на підставі акта про проведення прилюдних торгів по посвідчено, що [PERSON] належить право власності на майно, яке складається з 1/6 частини житлового будинку [ADDRESS] . 30.11.2006 КП Новоград-Волинський міський БТІ зареєстровано право власності за [PERSON] на 1/6 частини житлового будинку [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серії ВЕІ 413623, зареєстрованого в реєстрі за № 5д2139, 14.11.2006. Згідно відомостей Звягельського ВДВС у Звягельському районі ЦМУ Міністерства юстиції ( м. Київ) виконавчий лист № 2-451 від 28.02.2002 про стягнення з [PERSON] на користь АППБ Аваль про стягнення боргу 09.11.2006 повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження. Матеріали виконавчого провадження знищенні за закінченням трирічного терміну зберігання. Повторно на виконання до відділу ДВС даний виконавчий документ не надходив. Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначав, що на сьогодні права позивача на вказану вище частину квартири порушені, так як накладений арешт чинить перешкоди щодо користуванням майном. Під час надання правової оцінки даним правовідносинам, суд виходить з наступного. Статтею 41\~Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання. Частиною 2 статті 16 ЦК України\~передбачені способи захисту цивільного права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Отже, відповідно до вищенаведених положень Конституції України та Конвенції кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна сторона має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно\~ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Окрім того, п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку, що представник позивача в інтересах останньої правомірно звернувся до суду, обравши спосіб захисту шляхом подання позову про зняття арешту з майна, який передбачено ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки збереження арешту майна за встановлених обставин є порушенням права власності, розпорядження та користування нерухомим майном. Відтак, враховуючи те, що 30.11.2006 КП Новоград-Волинський міський БТІ прийнято рішення про реєстрацію права власності за [PERSON] на 1/6 частини житлового будинку [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серії ВЕІ 413623, зареєстрованого в реєстрі за № 5д2139, 14.11.2006, та те, що згідно відомостей Звягельського ВДВС у Звягельському районі ЦМУ Міністерства юстиції ( м. Київ) виконавчий лист № 2-451 від 28.02.2002 про стягнення з [PERSON] на користь АППБ Аваль про стягнення боргу 09.11.2006 повернуто стягувачу, матеріали виконавчого провадження знищенні, повторно на виконання до відділу ДВС даний виконавчий документ протягом тривалого часу, у тому ж числі, у межах строку пред`явлення його до виконання, не надходив, суд дійшов висновку, що права позивача порушені, внаслідок чого вона позбавлена змоги у повному обсязі володіти, користуватися та розпоряджатися нерухомим майном на власний розсуд, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений спосіб шляхом зняття арешту з майна. Відтак, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у цій частині. Разом з тим, позовні вимоги у частині виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний запис № 2586808, зареєстровані 11.11.2005 Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії АЕ № 798018, винесеної 08.11.2005 державним виконавцем Відділ ДВС Новорад-Волинського МРУЮ задоволенню не підлягають, оскільки відомості у реєстр внесені на відповідній правовій підставі. Водночас, задоволення позовних вимог про звільнення з під арешту спірного майно у повній мірі відновлюють порушені права позивача на нерухоме майно, зокрема, 1/6 частини житлового будинку [ADDRESS] . При цьому, рішення суду у даній справі про звільнення з під арешту майна, 1/6 частини житлового будинку [ADDRESS] , після вступу його у законну силу, може бути підставою внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зняття арешту з спірного майна. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір. Так, з врахуванням позиції позивача, висловленої її представником у заяві до суду, суд не стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати під час звернення до суду з даним позовом.

Outcome: partial