Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

21.07.2025 ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" в електронному вигляді надіслало позовну заяву до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2353796 від 15.01.2021 у розмірі 22\~825 грн 00\~коп., судові витрати у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн 00 коп. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.01.2021 між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 2353796, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5 000 грн 00 коп., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Договір укладено відповідно до вимог Закону України "Про електронну комерцію". Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Договору. Всупереч умов кредитного договору відповідач тривалий час своєчасно не вносить платежів на повернення кредиту, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 22 825 грн 00 коп, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 5 000 грн 00 коп.; заборгованість за відсотками - 16 875 грн 00 коп.; заборгованість за комісією - 950 грн 00 коп. 08.04.2021 ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" уклали Договір відступлення прав вимоги № 66-МЛ, згідно з яким ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ "Мілоан", у тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 2353796 від 15.01.2021. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 04.08.2025 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 03.09.2025. 15.08.2025 відповідач [PERSON] надіслала відзив на позовну заяву, в якому просила застосувати до позовних вимог строки позовної давності згідно із статтею 257 та частиною 4 статті 267 ЦК України, відмовити у задоволенні позовних вимог та проводити судовий розгляд за її відсутності. Представник позивача Усенко М. І. надіслав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними \~договору про\~надання споживчого\~кредиту №\~2353796\~від 15.01.2021,\~додатку №\~1\~до Договору,\~анкети-заяви\~на кредит\~№ 2353796\~від 15.01.2021,\~графіку платежів\~споживчого кредиту,\~паспорту споживчого\~кредиту,\~витягу з\~системи банку\~щодо підтвердження\~факту підписання\~договору підтверджується,\~що 15.01.2021\~між ТОВ\~"Мілоан" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 2353796 на суму 5 000 грн 00 коп., на строк до 30.01.2021. Процентна ставка за договором встановлено у розмірі 2.50 %. За користування кредитними коштами понад встановлені договором терміни встановлюється процентна ставка у розмірі 5.00 % (а. с. 10-13). 08.04.2021 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Фінансова\~компанія "Кредит-Капітал"\~було укладено договір відступлення прав вимоги № 66-МЛ. З витягу з реєстру боржників від 08.04.2021 до Договору відступлення прав вимоги №\~66-МЛ від 08.04.2021 вбачається, що ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] на суму заборгованості 22 825 грн 00 коп, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5 000 грн 00 коп.; заборгованість за відсотками - 16 875 грн 00 коп.; заборгованість за комісією - 950 грн 00 коп. (а. с. 14-17). 10.07.2025 на адресу відповідача [PERSON] було направлено досудову вимогу (а. с. 18). Відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України "Про електронну комерцію". За умовами договору про споживчий кредит № 2353796 від 15.01.2021 сторони встановили строк кредитування до 30.01.2021. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)\~припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3)\~сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За загальними правилами, що випливають з положень статей 11-14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610, 614, 622-625 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки, виникають, зокрема, з договорів, і повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати виконання порушеного зобов`язання, стягнення неустойки; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в тому числі, вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням 15.01.2021 між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] кредитного договору\~ №\~\~2353796 та подальшим укладанням 08.04.2021 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ\~"Фінансова компанія "Кредит-Капітал" договору відступлення прав вимоги № 66-МЛ, у результаті чого ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № \~2353796 від 15.01.2021, та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Розмір невиконаних зобов`язань на суму 22\~825\~грн 00\~коп. підтверджується наведеним позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором та відомостями реєстру боржників від 08.04.2021 до Договору відступлення прав вимоги №\~66-МЛ від 08.04.2021. Відповідачка не заперечувала факту укладання кредитного договору та наявності заборгованості на вказану суму, однак вважала, що позивачем пропущені строки позовної давності. Під час розгляду заяви відповідача про застосування позовної давності суд виходить зі строків виконання грошового зобов`язання, що встановлені умовами кредитного договору з ТОВ "Мілоан", тобто 30.01.2021. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. У пункті 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). З цього випливає, що у разі закінчення строку позовної давності, який припадає на період дії карантину, такий строк продовжується до закінчення дії карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 скасовано на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Разом з тим, 24.02.2022 строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України" "Про введення воєнного стану в Україні". В подальшому, відповідно до Указів Президента України строк дії воєнного стану в Україні продовжувався і діє на даний час. У пункті 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Матеріали справи свідчать про те, що первісний кредитор з 15.01.2021 був обізнаний про невиконання грошового зобов`язання, а дійсний кредитор 21.07.2025 звернувся з позовом до суду, у період дії пункту 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX, та пункту 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, тобто в межах строку позовної давності, перебіг якого був зупинений і на час судового розгляду обставини, які стали підставою для його зупинення, продовжують існувати. За таких обставин, заява відповідача про застосування позовної давності задоволенню не підлягає. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зроблено висновок, що: "суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами". На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії: договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладеного між Адвокатським об`єднанням "Апологет" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Капітал"; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань АО "Апологет"; ордеру на надання правничої (правової) допомоги; акту № 894 від 06.07.2025 про надання послуг; детальний опис наданих послуг до акту № 894 від 01.07.2025 .(а. с. 18-19). Відповідачка не заявляла клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. За наведених обставин у їх сукупності, визначаючи пропорційність предмета спору з розміром витрат на правничу допомогу, наданий позивачем розрахунок суми фіксованого гонорару в розмірі 8 000 грн 00 коп. суд вважає обґрунтованим. За таких обставин, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору та на правову допомогу адвоката.

Outcome: approved