Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

Позивач ДП «Національна кінематика України», звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за Договором зберігання № 352 від 18.12.2023 року в розмірі 12 572,40 грн. та судові витрати, вказуючи на порушення відповідачем умов Договору в частині сплати щомісячних платежів за період з листопада 2024 року по січень 2025 року (включно) на суму 10 620,00 грн., а також позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати - 542,30 грн., 3% річних - 131,46 та 1 278,64 грн. - пені. 17 липня 2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за позовом Державного підприємства «Національна кінематика України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг та постановлено провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення сторін. 01 вересня 2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва письмову заяву відповідача [PERSON] про зміну порядку розгляду справи та витребування доказів залишено без задоволення. Відповідач [PERSON] скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого відповідач проти позову заперечив в повному обсязі, зазначив, що Договір зберігання № 352 від 18.12.2023 року між позивачем та відповідачем не укладався; при ознайомленні з текстом Договору відповідачем встановлено, що останній містить не його підпис, та фотографія паспорту, долученого до Договору, не відповідає фотографії дійсного паспорту відповідача; витяг з реєстру територіальної громади від 31.01.2023 року, отриманий за запитом Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області [PERSON] , який також є додатком до Договору, відповідач ніколи не отримував, таким чином відповідачем зазначено про відсутність будь-яких правових відносин між ним та позивачем. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Згідно положення частини 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Перш за все, необхідно зазначити, що свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть ста\-ти будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором. Як убачається з матеріалів справи, 18.12.2023 року між ДП «Національна кінематика України» та [PERSON] укладено Договір зберігання № 352, за умовами якого поклажодавець за актом приймання-передачі передає, а зберігач приймає за плату на відповідальне зберігання особисте майно останнього на території зберігача за адресою% [ADDRESS] у вільних приміщеннях та зобов`язується повернути його поклажодавцю в обумовлений Договором строк у цілісності і схоронності. (а.с. 13-17) Відповідно до п. 4.1.3., 6.6 Договору, обов`язком поклажодавця є своєчасно та в повному обсязі вносити плату за зберігання майна. За послуги по зберіганню майна поклажодавець сплачує зберігачеві щомісячно з 01.01.2024 року - 2 950,00 грн., ПДВ - 20% - 590,00 грн., всього - 3 540,00 грн. Відповідно до п. 7.8 Договору, за порушення термінів здійснення розрахунків, передбачених п. 6.6 Договору, поклажодавець сплачує зберігачеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день порушення терміну оплати. Згідно Акту приймання-передачі на зберігання від 01.01.2024 року, підписаного сторонами Договору, відповідачем передано на зберігання майно - інвентар для зйомок кінофільмів. (а.с. 18) На виконання умов Договору з січня 2024 року по жовтень 2024 року від імені [PERSON] регулярно вносилась плата на загальну суму 35 400,00 грн., що підтверджено випискою по рахунку ДП «Національна кінематика України», однак реквізитами контрагента зазначено: «інші платежі (послуги зв`язку за радіоточку, омофони, кабельне телебачення, тощо», «виручка організацій ГУ». (а.с. 24-35) Згідно Листа ДП «Національна кінематика України» від 06.05.2025 року позивачем повідомлено [PERSON] про необхідність сплати заборгованості за Договором № 352 від 18.12.2023 року на суму 12 572,40 грн., з урахуванням інфляційних втрат, 3% річних та пені. (а.с. 36-38) Разом з тим, до матеріалів справи долучено дві копії паспортів від імені [PERSON] , [INFO] , які містять різні фотокартки, а також матеріали справи містять два витяги з реєстру територіальної громади м. Києва щодо реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , однак долучений позивачем Витяг зроблено за замовленням не [PERSON] , а за замовленням Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області. (а.с. 11, 12, 65, 66) Крім того, відповідно до п. 2.7-2.9 Договору, майно вважається поверненим поклажодавцеві з моменту підписання сторонами Акта повернення-приймання майна. В Акті повернення-приймання майна зазначається його стан, кількість, вартість та комплектність на день повернення. У разі наявності заборгованості поклажодавця, зокрема з плати за зберігання майна, непередбачувані (надзвичайні витрати) та вартість спожитої електроенергії, поклажодавець зобов`язаний сплатити суму боргу до підписання сторонами Акту повернення-приймання майна з урахуванням усіх поточних нарахувань, а зберігач має право обмежити доступ поклажодавця до переданого на зберігання майна. Згідно п. 5.2.5 Договору, зберігач має право обмежити допуск працівників поклажодавця в разі несплати або сплати не в повному обсязі за зберігання майна протягом 2 (двох) місяців. Разом з тим, до матеріалів справи позивачем не долучено Акта повернення-приймання майна за Договором зберігання № 352 від 18.12.2023 року. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (частини перша, друга статті 901 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності (частина перша статті 936 Цивільного кодексу України). Зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений, виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк (частини перша - третя статті 938 Цивільного кодексу України). Згідно з частинами першою, третьою статті 946 Цивільного кодексу України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання. Якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання. Поклажодавець зобов`язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання (частина перша статті 948 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої, другої статті 949 Цивільного кодексу України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України). Згідно з нормою ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобов`язання за положенням статті 611 Цивільного кодексу України є серед іншого відшкодування збитків. Згідно ч. 1 ст. 546, ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. (ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України) Правовими наслідками порушення зобов`язання за положенням статті 611 Цивільного кодексу України є серед іншого відшкодування збитків. Зокрема, статтею 625 Цивільного кодексу України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: dismissed