Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

19.06.2025 до Немишлянського районного суду м. Харкова надійшла вищевказана позовна заява. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 19.06.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Лисенко О.О. Ухвалою судді від 24.06.2025 позовну заяву залишено без руху. 15.07.2025 представником позивача [PERSON] \-- адвокатом Киричко Л.С. виконано вимогу ухвали про залишення позовної заяви від 24.06.2025, подано уточнену позовну заяву, у якій позивач просить суд: - змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: с Каплунівка, Богодухівського району, Харківської області, визначений заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2019 року (справа № 645/6827/18) про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 2 000 грн., щомісячно, починаючи з 13.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття [INFO] на інший спосіб, а саме у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання чинності рішенням по даній справі і до досягнення дитиною повноліття - [INFO] ; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: с. Каплунівка, Богодухівського району, Харківської області, військовослужбовця Збройних сил України (номер військової частини не відомий) на користь [PERSON] , 1988 р.н., ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , аліменти на отримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання чинності рішення по даній справі і до досягнення дитиною повноліття - [INFO] ; - з дня набрання даним рішенням суду законної сили припинити стягнення по виконавчому листу по справі № 645/6827/18, виданому 28 травня 2019 року Фрунзенським районним судом м. Харкова на підставі заочного рішення Фрунзенського районного суду м Харкова від 11.04.2019 року по справі № 645/6827/18, яким було стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн, щомісяця, починаючи з 13.11.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 22.08.2008 по 11.04.2019 позивач [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] . Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.04.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (справа №645/6827/18, провадження № 2/645/566/19). Від даного шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Неповнолітній син [PERSON] зареєстрований та проживає разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) та прописку, виданою 26.11.2018 Департаментом реєстрації Харківської міської ради, а також заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2019 року про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (справа № 645/6827/18). Також заочним рішенням Фрунзенського районного суду м Харкова від 11 квітня 2019 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповного сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 2 000 грн, щомісяця, починаючи з 13.11.2018 року та до досягнення дитиною повноліття (справа № 645/6827/18). На момент постановлення вищезазначеного рішення суду відповідач офіційно не працював, допомоги на отримання дитини не надавав, дитина знаходилася на повному матеріальному забезпеченні позивача [PERSON] . Таким чином, протягом шести років [PERSON] несвоєчасно сплачує аліменти на дитину та має борги по аліментам, що підтверджується листом Індустріального відділу Державної виконавчої служби у місті Харків Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 11.07.2025 року № 106204 На даний момент позивач хоче змінити спосіб стягування аліментів на дитину та замість стягування аліментів у твердій грошовій сумі вважає за доцільне стягувати їх у частині від заробітку (доходу), а саме по 1/4 частині від заробітку (доходу) батька дитини. Це викликано тим, що [PERSON] офіційно працевлаштувався на роботу, а також став військовослужбовцем Збройних Сил України та має достатній заробіток, щоб сплачувати аліменти на дитину саме в такій частині. Сума доходів відповідача становить 12 510,00 грн на місяць. Позивач зазначає, що з 2020 року є безробітною, так як не могла знайти собі роботу, до лютого 2021 року отримувала виплати як допомогу по безробіттю, що підтверджується записами в Трудовій книжці [NUMBER] , виданій 07.10.2015 року ТОВ «Торгова фірма «Комфорт» м. Харків. На даний час позивач намагається знайти будь-яку роботу, але це поки що не вдається, заощаджених коштів не вистачає на утримання, розвиток та виховання сина. У зв`язку з вищевикладеним позивач вимушена звернутись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів на дитину. Ухвалою судді від 30.07.2025 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено проведення першого судового засідання. У судове засідання 28.08.2025 сторони не з`явились, про дату час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. 06.08.2025 позивачем [PERSON] подано заяву про проведення розгляду без участі позивача, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи Відповідач у судове засідання не з`явився, 14.08.2025 подав через канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив звільнити від сплати судового збору на підставі того, що відповідач є учасником бойових дій. До заяви надав копію посвідчення серії [NUMBER] від 20.04.2023, копію військового квитка серії [NUMBER] . У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1 та 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 22 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1115 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.08.2008 (а.с.11). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.06.2009 Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №395 (а.с.19). Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м Харкова від 11 квітня 2019 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на неповнолітню дитину та визначення місця проживання дитини. Шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 22 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1115 розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище " [PERSON] ". Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 грн 00 коп, щомісячно, починаючи з 13.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-18). Згідно копії довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). З копії трудової книжки [NUMBER] від 07.10.2015 заповненої на ім`я [PERSON] , вбачається, що у період з 21.07.2020 по 18.02.2021 [PERSON] отримувала виплати по безробіттю (а.с.21-25). 29.01.2020 [PERSON] звернулась до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові (м. Харків) з заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 28.05.2019 у справі №645/6827/18 (а.с.26). З листа Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №106204 від 11.07.2025 та розрахунку заборгованості, вбачається, що заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.07.2025 становить 12 100,00 грн (а.с. 49, 50-51). Відповідно до ч. 1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч.2 ст. 51Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей, може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. Відповідно до ч.3 ст. 181СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти)присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до Закону України "Пpo Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2025 року становить 3196,00 грн. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст.183,192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Як встановлено судом, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини на користь позивачки визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн, тобто з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у меншому за мінімальний рекомендований розмір, встановлений статтею 182 СК України, що призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Позивачка зазначає, що її матеріальний стан погіршився, вона не працевлаштована, у зв`язку з чим заощаджених коштів не вистачає на утримання, розвиток та виховання сина. В той же час відповідач подав до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі. Суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб. Тому, визнання позову відповідачем слід прийняти. З огляду на викладене та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку про необхідність змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача за заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.04.2019 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень на дитину, та стягувати в подальшому з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Сплата аліментів при визначеному новому способі проводиться з дня набрання рішенням законної сили (п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3. ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення закріплені в ч. 3 ст. 7 Закону Україна «Про судовий збір». Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». З огляду на зазначене та враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, на підставі норм ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50% ставки, яка підлягала сплаті при пред`явленні даного позову. Так, при поданні даного позову, судовий збір повинен був бути сплачений у розмірі 1211,20 грн. Враховуючи норми ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 605, 60 грн (1211,20 х 50% = сумі 605, 60 грн). Відповідачем подано до суду клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку з тим, що відповідач є учасником бойових дій. На підтвердження надано копію посвідчення серії [NUMBER] виданого 20.04.2023, згідно якого пред`явник цього посвідчення має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій та копію військового квитка серії [NUMBER] . Відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Згідно пункту частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Згідно з положеннями частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Зміст заявлених позивачем вимог до відповідача, а саме зміну способу стягнення аліментів, свідчить, що вони не пов`язані з виконанням відповідачем військових обов`язків, не стосуються його службових обов`язків, та не пов`язані з порушенням прав відповідача як учасника бойових дій. Оскільки справа не пов`язана з порушенням прав відповідача як військовослужбовця та учасника бойових дій, він не звільняється від сплати судового збору на підставі пунктів 12,13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, позивачку звільнено від сплати судового збору за пред`явлення позову про зміну способу стягнення аліментів, позивач визнав позовні вимоги, то судові витрати зі сплати судового збору за позовну вимогу про зміну способу стягнення аліментів у розмірі 50% ставки, яка підлягала сплаті при пред`явленні даного позову \-- 1211, 20 грн підлягають стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 605, 60 грн.

Outcome: approved