Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» Наваренко В.Г. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 55710,60 грн, а також судові витрати на суму 7100,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.02.2020 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту 501238651 відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» надав позичальнику кредит у сумі 33 490,00 грн. строк кредиту 36 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 21.99 %. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «АЛЬФА-БАНК» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 33 490,00 грн., в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 20.09.2021 загальний розмір заборгованості становив 55710,60 грн., яка складалась з тіла кредиту в розмірі 32 147,56 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 23 563,04 грн. 20.09.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідач. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором 501238651 від 21.02.2020 року.Згідно з розрахунком заборгованості за [PERSON] станом на 20.09.2021 року обліковується заборгованість в розмірі 55710,60 грн. Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що [PERSON] не був повідомлений про зміну кредитору, а також позивач не надав докази сплати на підставі якої право вимоги від АТ «Альфа-банк» перейшло до позивача. Також, повідомив, що наданий позивачем кредитний договір, договір факторингу, витяг з реєстру боржників, розрахунок заборгованості відповідач вважає неналежними доказами, оскільки дані докази доводять перехід прав від первісного кредитора до позивача, однак жодним чином не підтверджують наявність прав вимоги в кредитора. Позивачем не надані пояснення щодо суми заборгованості у розмірі 55710,60 грн, крім посилання на реєстр боржників та власноручних розрахунків. За який період, до якого строку нараховувались відсотки невідомо, тому це є неналежним доказом, позивач вказує, що це заборгованість станом на 20.09.2021, але строк кредиту 36 місяців та закінчується 21.02.2023. Крім того, позивачем не надано первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту, а долучений до матеріалів справи розрахунок лише містить розмір заборгованості за тілом кредиту. Також, позивач не надав докази щодо перерахування всієї суми кредиту. У відповіді на відзив представник позивача посилається на підтвердження оплати за договором факторингу та наполягає на проведеному розрахунку заборгованості. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 березня 2024 провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в заяві розгляд справи просив провести без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, в заяві розгляд справи просив провести без його участі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановив наступне. 21.02.2020 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту 501238651 відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» надав позичальнику кредит у сумі 33 490,00 грн. строк кредиту 36 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 21.99 %. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». АТ «АЛЬФА-БАНК» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 33 490,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку. 20.09.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідач. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором 501238651 від 21.02.2020 року. Представником позивача обрахована заборгованість відповідача станом на 20.09.2021 в загальному розмір 55710,60 грн., яка складалась з тіла кредиту в розмірі 32 147,56 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 23 563,04 грн (в тому числі комісія 13638,00 грн.). Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). З кредитного договору вбачається що його укладено в електронній формі. У\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог\~Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій\~ст. 639 ЦК України\~зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1\~ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1\~ст. 642 ЦК України). Як вбачається зі\~ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Судом встановлено, що 21.02.2020 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту. Хоча зазначений договір і містить узгодження сторонами розмір відсотків, суду не надано детального розрахунку їх нарахування (не зазначена відсоткова ставка, заборгованість за кредитом на яку нараховані відсотки, тощо), що унеможливлює встановлення судом обставин виникнення розміру заборгованості з відсотків в сумі 23563,04 грн. (в тому числі комісія). Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 16.11.2016 у справі № 6-1746цс16: «Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним.». Таким чином, суд вважає, що нарахування заборгованості з комісії є незаконним, а тому в її стягненні слід відмовити. У зв`язку з тим, що нарахування комісії за користування кредитом, які сплатив [PERSON] , здійснено незаконно, суд вважає необхідним зарахувати сплачені на погашення комісії кошти в розмірі 1607,62 грн. в рахунок погашення пред`явленої позивачем суми до стягнення, що відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 у справі 545/2248/17. Таким чином, нарахування банком відсотків та комісій за користування кредитом суд вважає неправомірним. Інші доводи сторони відповідача заслуговують на увагу, але не спростовують висновків суду. Суд зазначає, що для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості за тілом кредиту та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором №501238651 від 21 лютого 2020 року, яка підлягає стягненню з відповідача складає 30539,94 грн. Щодо судових витрат. Суду надано договір про надання юридичних послуг від 02.10.2023, укладений між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та ТОВ «Перший інвестиційний клуб», за умовами якого останній зобов`язався надати правову допомогу позивачу. Також, суду надано акт приймання-передавання виконаних робіт від 25.01.2024. Вартість робіт склала 7100 грн. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією №1056 від 06.03.2024 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1659,92 гривень. Разом з тим, частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд звертає увагу, що до матеріалів справи надано докази, які підтверджують надання позивачу правової допомоги. Таким чином, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін, дійшов переконання, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7100 грн. є правомірними, а тому, враховуючи часткове задоволення позову, зазначена сума підлягає стягненню пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 3892,22 грн..

Outcome: partial