Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Адвокат Мартинова Наталія Юріївна в інтересах позивача [PERSON] звернулася\~з позовом до суду до\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Авансар» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись у його обґрунтування на те, що 31 травня 2021 року приватний нотаріус\~Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович\~видав виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 75166 про стягнення з позивача на користь відповідача невиплачені в строк грошові кошти в загальній сумі 11576,08 гривень. На підставі такого виконавчого напису відкрито виконавче провадження приватним виконавцем. Вважаючи такий виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, зазначала, що виконавчий напис був вчинений у порушення визначеного законом порядку, без доведення безспірності суми заборгованості, що підлягає стягненню. Більш того, кредитний договір, на підставі якого приватним нотаріусом був вчинений спірний виконавчий напис, не є нотаріально посвідченим договором. Таким чином, просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 75166 від 31 травня 2021 приватного нотаріуса\~Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, стягнувши з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати, пов`язані із розглядом справи. Ухвалою суду від 03 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, встановлено учасникам справи строк для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень, а також роз`яснено право сторін клопотати перед судом про розгляд справи з їх викликом. Ухвалою суду від 03 липня 2025 року розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відкладений, до суду відзив на позовну заяву або письмові заяви по суті справи від відповідача, пояснення від третіх осіб не надходили. \~ \~ \~ \~ 21 серпня 2025 року справу знято з розгляду. Представник відповідача\~Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар», будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляд справи, своїм правом на подання відзиву на позов по справі не скористались, заяв або клопотань не подавали. Треті особи \~приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген\~ Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов Максим Олександрович повідомлені про розгляд справи, своїм правом на подання пояснень третьої особи на позов не скористались. Сторони не висловили заперечень проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Згідно вимог ч. 13\~ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. За змістом\~ст. 279 ЦПК України,\~розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд встановив, що 31 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №75166, та за яким стягнуто з [PERSON] (далі Боржник), невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» (далі Стягувач), якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу №27/05/2020-4 від 27.05.2020 року, якому в свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу №1 від 20.05.2016 року, якому в свою чергу Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський», на підставі Договору факторингу №1905 від 19.05.2016 року відступило право вимоги за Кредитним договором №200374121 від 10.05.2016 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] . Задоволені вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Авансар» та стягнуті з [PERSON] за період з 10.05.2016 року по 28.05.2021 року включно, суму у розмірі: 2676,65 гривень заборгованість за тілом кредиту; 7149,43 гривень заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 900 гривень заборгованість за нарахованою пенею; за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна заборгованість [PERSON] становить 11576,08 гривень. Згідно виконавчого напису, виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і має бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його вчинення. (а. с. 16) Суд також встановив згідно копії відповіді на адвокатський запит приватного нотаріуса, що на підставі виконавчого напису приватним виконавцем\~виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим Максимом Олександровичем відкрито виконавче провадження №68755769 про примусове виконання виконавчого напису. (а. с. 7) Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії\~ [NUMBER] , виданого 08 жовтня 2021 року\~Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), 08 жовтня 2021 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 575. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] ». (а. с. 15) Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За п. п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Суд зазначає, що відповідно до п. 1 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (в редакції до 26 листопада 2014 року), документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. При цьому для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Натомість, постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року N 662 до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 були внесені зміни. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою від 1 листопада 2017 року Вищого адміністративного суду України, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині внесених змін, зокрема, розділ 2, за яким внесено до такого "Переліку документів" кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису за якими додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості." Таким чином суд встановив, що для видачі виконавчого напису нотаріусу відповідно до "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є саме нотаріально посвідчені кредитні угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, які для одержання виконавчого напису повинні подаватися нотаріусу в оригіналі разом із документами, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року по справі № 826/20084/14. Натомість, суд встановив, що доказів укладення Кредитного договору № 200373899 від 03 листопада 2015 року позивачем з Публічним Акціонерним Товариством «Банк Михайлівський» з нотаріальним посвідченням матеріали справи не містять, внаслідок чого у порушення ст. 87 Закону України «Про нотаріат», п. п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", п. 1 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" приватним нотаріусом\~Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем\~було видано 01 червня 2021 року спірний виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 77895. Також суд зазначає, що на підставі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості. Таким чином суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур, оскільки суд повинен установити чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник безспірну заборгованість перед стягувачем. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15 а також Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16 травня 2018 року по справі № 320/8269/15-ц, від 27 березня 2019 року по справі № 137/1666/16-ц та від 2 липня 2019 року по справі N 916/3006/17. Суд зазначає, що нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише стягувачем, тому не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, суд робить висновок, враховуючи положення ст. 15, 16, 18 ЦК України та ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. В свою чергу, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: 1) з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення; 2) а також з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року по справі № 645/1979/15-ц. Зважаючи на викладене обґрунтування, суд не вбачає необхідності вдаватись до вирішення питання про безспірність вимог\~Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар». Таким чином, суд встановивши факт порушення приватним нотаріусом\~Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем\~процедури вчинення виконавчого напису від 31 травня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № №75166, за яким з [PERSON] за Кредитним договором № 200374121 від 10.05.2016 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] , стягнуто кошти, то вказана обставина є самостійною та достатньою підставою для визнання зазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно із переліченим вмотивуванням заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо розподілу судових витрат суд вказує. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. З урахуванням наданих стороною позивача доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу (а. с. 6, 8, 10-13) та відсутності заперечень сторони відповідача, суд дійшов висновку про стягнення судових витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі 10000,00 гривень. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: у разі задоволення позову - на відповідача, тому\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 968,96 гривень. Таким чином, на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у загальному розмірі 10968,96 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved