Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, а саме належна їй квартира [ADDRESS] . На момент звернення до суду він спадщину не прийняв, а постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Базилєва С.П. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері у зв`язку з поданням ним заяви лише 22 березня 2024 року після спливу терміну встановленого законом для прийняття спадщини та не проживання, відсутності реєстрації разом з померлою. Вказує, що суттєвою обставиною, яка заважала виконати дії закону щодо прийняття спадщини є те, що його було засуджено 16 січня 2020 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст.185, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, та 19 січня 2022 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, де відбував покарання в установах кримінально-виконавчої служби, а 05 січня 2024 року його було звільнено після відбуття строку покарання. Зазначає, що обставини його знаходження на момент смерті його матері в установах кримінально-виконавчої служби заважала йому реалізувати його право на прийняття спадщини, він не мав адвоката (представника) для реалізації його прав і не мав відповідних документів для подання нотаріусу для відкриття спадщини, не був обізнаний із законами, які регулюють процедуру оформлення спадщини. На підставі викладеного він звернувся до суду з цим позовом, в якому просив вважати поважними зазначені ним причини пропуску строку та визначити йому додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась [INFO] після смерті його матері [PERSON] . Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2025 року прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 28 квітня 2025 року ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра задоволено клопотання позивача про витребування у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Базилєва С.П. належним чином завіреної копії спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 22 липня 2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Від представника відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій вона просила розглядати справу без участі їх представника та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства на підставі матеріалів справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, та виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , повторно виданого Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 17 травня 2024 року, у [PERSON] та [PERSON] [INFO] в місті Дніпрі народився син [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №05 (а. с. 10). Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Cхідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №2660 (а. с. 5). Крім того, відповідно до довідки про звільнення Серії ДНП №11597 судом встановлено, що [PERSON] відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 19 січня 2022 року по 05 січня 2024 року і звільнений після відбуття строку покарання. Також [PERSON] раніше судимий на підставі вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2020 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць із зарахуванням перебування його підж вартою з 30 квітня 2018 року о 02 травня 2018 року, з 18 червня 2018 року по 28 вересня 2018 року (а. с. 7). Відповідно до довідки про підтвердження фактичного місця проживання від 08 травня 2024 року за підписами свідків [PERSON] , [PERSON] та голови правління ОСББ «Галицького 85» Білявцева В.М., судом встановлено, що [PERSON] фактично проживала за адресою: [ADDRESS] , до своєї смерті [INFO] (а. с. 8). Матеріалами справи також підтверджено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №436201385, яка сформована 21 липня 2025 року (а. с. 80). Згідно з наявного в матеріалах справи Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №76328135, який видано 22 березня 2024 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П., 22 березня 2024 року відбулась реєстрація спадкової справи: номер у Спадковому реєстрі 72192388; номер у нотаріуса 22/2024; спадкодавець [PERSON] . З матеріалів спадкової справи судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 65). Крім того, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено відповідний актовий запис № 193, а також [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено відповідний актовий запис № 2453 (а. с.80,81). В матеріалах справи також наявна постанова приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Базилєва С.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 травня 2024 року, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] , яка померла [INFO] , з підстав того, що [PERSON] був пропущений строк для прийняття спадщини, який не проживав та не був зареєстрований з померлою. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із ст. 1269 ЦК України для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. При цьому, такі дії повинні бути вчинені у встановлений частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини шестимісячний строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред`явлення нею позову до суду про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Наведені положення у повній мірі відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Відповідно до ст. 1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач пропустив встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись до суду з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно із п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі №6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як вбачається з наявних у матеріалах справи документів, у тому числі спадкової справи №22/2024 (72192388), позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги майна [PERSON] , яка померла [INFO] . У постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 08 травня 2019 року у справі №357/13630/16-ц зазначено, що встановивши, що позивач на момент смерті спадкодавця відбував покарання у місцях позбавлення волі, а тому не мав можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що причини пропуску ним шестимісячного строку для прийняття спадщини є поважними. Отже строк для прийняття спадщини позивач пропустив з поважних причин, оскільки як на час відкриття спадщини ( [INFO] ), так і на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, починаючи з 30 квітня 2018 року по 05 січня 2024 року він відбував покарання у виді позбавлення волі, а тому не мав можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Вказані причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини є поважними, тому що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача. Проаналізувавши встановлені обставини у справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, позивач пропустив строк прийняття спадщини, та враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини в один місяць, який є достатнім для звернення до нотаріуса. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцю додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись до нотаріуса, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, але в своїй позовній заяві, поданій до суду не зазначено, що позивач бажає стягувати сплачений судовий збір з відповідача, тому судовий збір у сумі 1\~211,20 грн. не підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved