Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява адвоката Яремчук Людмили Валентинівни, яка діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] про виділення частки спадщини в натурі. В обгрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що після смерті [INFO] батька позивача [PERSON] , його майно у рівних частках успадковане [PERSON] та [PERSON] (кожен з них успадкував по 1/2 майна), а саме: 1/2 однокімнатної квартири [ADDRESS] та 1/2 двокімнатної квартири [ADDRESS] . Позивач та відповідач є співвласниками успадкованого майна, проте, вони не є членами однієї сім`ї, не проживають спільно і не ведуть спільне господарство, їхнє спільне володіння та користування майном є неможливим. При цьому, добровільно поділити майно сторони не можуть, оскільки відповідачка уникає будь-якого контакту з позивачем, веде замкнутий спосіб життя, ні з ким не спілкується. Тому, на підставі викладеного, представник позивача змушений звернутись до суду та просить ухвалити рішення, яким поділити успадковане сторонами у цій справі нерухоме майно в натурі, а саме: за [PERSON] залишити двокімнатну квартиру [ADDRESS] , а за [PERSON] - однокімнатну квартиру [ADDRESS] та зобов`язати [PERSON] компенсувати [PERSON] 2 000 гривень 00 коп. від вартості двокімнатної квартири [ADDRESS] . Позивач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув, від його представника на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримує та на їх задоволенні наполягає (а.с.38). Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не прибула, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надала. Конверт, який був направлений за адресою її місця проживання та перебування, повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.36). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою\~статті 16 ЦК України, частиною першою\~статті 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Статтею 41 Конституції України\~встановлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Як встановлено судом, [INFO] помер батько позивача по справі [PERSON] (а.с.6). У відповідності до матеріалів справи та посилань сторони позивача на докази, які у суду не викликають сумніву, майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , у рівних частках успадковане [PERSON] та [PERSON] . З урахуванням матеріалів справи, зокрема, витягу з державного реєстру, вбачається, що, як позивач, так і відповідачка, є співвласниками успадкованого майна (кожен з них успадкував по 1/2 майна), а саме: 1/2 однокімнатної квартири [ADDRESS] та 1/2 двокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.8-12). Підставою для звернення позивача до суду з даним позовом є обставини, які полягають в тому, що сторони, не будучи членами однієї сім`ї, не проживаючи спільно і не ведучи спільне господарство, не можуть дійти згоди щодо поділу спадкового майна та виділу спадщини в натурі. Відповідно ст.1278 Цивільного кодексу України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Відповідно до частин 1, 2\~ ст.319 ЦК України,\~ власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій\~статті 356 ЦК України,\~як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно з частиною третьою\~статті 358 ЦК України,\~кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до частин першої, другої\~статті 364 ЦК України,\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається, згідно із законом, або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 18.12.2018 року у справі №908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) викладено правовий висновок про те, що відсутність конструкції («за наявності одночасно») в\~статті 365 ЦК України\~ свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас, необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої\~статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої\~статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскільки позивач та його представник в позовній заяві зазначають про той факт, що сторони не можуть дійти згоди щодо поділу спадкового майна, при цьому, відповідачка в досудовому порядку вирішити спір не бажає, звернення до суду з даним позовом не суперечить вимогам чинного законодавства і пред`явлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження та дають суду підстави для прийняття рішення про задоволення позовних вимог щодо поділу спадщини в натурі. Як вбачається з позоавних вимог, представник позивача просив суд зобов`язати [PERSON] компенсувати [PERSON] 2 000 грн.(дві тисячі грн.) 00 коп. від вартості двокімнатної квартири [ADDRESS] . При цьому, безпосередньо, сам позивач не заперечує щодо здійснення на рахунок відповідачки різниці вартості квартири. Натомість, відповідачка ані позивачу, ані суду, відповідні рахунки не надала, а тому, суд, при вирішенні даного питання в цій частині, розглядає справу в межах заявлених вимог, шляхом зобов`язання позивача здійснити перерахунок коштів на ім`я відповідача. За таких обставин, суд приходить до висновку, що пред`явлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження, сумніву не викликають, оскільки судом повно та всебічно були дослідженні докази, що дає суду підстави для прийняття рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: approved