Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

06.06.2025 заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні дітей віком до 18 років. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 11 серпня 2023 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Разом з дружиною вони виховують чотирьох дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Він, виконуючи батьківські обов`язки, виховує дітей та утримує. Його дружина [PERSON] не працює, так як перебуває у декретній відпустці. Крім того, у дітей немає ані бабусі, ані дідуся. [PERSON] фізично прив`язана до їх спільної молодшої доньки [PERSON] , яка постійно хворіє, тоді як старші діти також потребують участі батьків у їх житті. Він має стабільний заробіток, постійно купує продукти харчування, одяг та взуття, а також усе необхідне для фізичного та психологічного розвитку дітей. Встановлення факту перебування дітей на утриманні необхідне для захисту їх прав та інтересів, недопущення їх залишення без батьківського та материнського піклування, а також для реалізації свого права на свободу пересування та можливості виїзду за кордон України, отримання відстрочки від мобілізації. Провадження у справі відкрито 19.06.2025. Представник заявника підтримав подану заяву, просив її задовольнити. Заявник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справи без його участі. Просив також долучити до матеріалів справи документи на підтвердження того, що сім`я заявника включає також батька - [PERSON] , який згідно медичної документації потребує постійного стороннього догляду. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти заявлених вимог та просила їх задовольнити, пояснила, що вони з заявником разом виховують чотирьох дітей, чоловік утримує їхню родину. Вона перебуває в декреті по догляду за молодшою дитиною до 6 років, так як дитина постійно хворіє та потребує домашнього догляду, отримує допомогу від держави в розмірі 2000 грн., якої не вистачає на утримання дітей. В планах заявника було усиновити дітей, однак через постійну зайнятість на роботі та догляд за хворим батьком, він не мав часу зібрати всі необхідні документи. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надав письмові пояснення в яких зазначає, що доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Такий факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини. Представник органу опіки та піклування при Верхньодніпровській міській раді в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявлених вимог. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що особисто знайома з родиною [PERSON] та [PERSON] більше 6 років. Матеріально родину утримує заявник, купує продукти харчування, ліки, одяг та взуття для дітей. Заявник також водить дітей в школу, відвідує батьківські збори. Їй відомо, що заявник працює постійно в м. Дніпро, на заводі, також ходить на підробітки. Також в сім`ї заявника проживає його хворий батько, який паралізований та сам себе не може обслуговувати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з родиною заявника проживає в одному будинку. Родину утримує [PERSON] , постійно купує дітям одяг, продукти харчування. Заявник водить дітей до школи, відвідує батьківські збори. Діти [PERSON] називають заявника татом. Заявник багато працює, щоб мати змогу утримувати родину, так як [PERSON] на даний час не працює. Дослідив матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 11.08.2023 між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Верхньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 121. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Верхньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 73. Згідно довідки №1232 [PERSON] , [INFO] перебуває на диспансерному обліку та потребує домашнього догляду. Крім того, [PERSON] є матір`ю ще трьох неповнолітніх дітей. Так, малолітня [PERSON] народилася [INFO] у м. Верхньодніпровськ, про що складений актовий запис №63, батьками в свідоцтві про народження, виданого 11.06.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області зазначені: в графі мати - [PERSON] , в графі батько - [PERSON] . Відомості про батька [PERSON] , зазначені в свідоцтві про її народження, відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією Витягу № 00049420926 від 12.02.2025. Малолітній [PERSON] народився [INFO] у м. Дніпропетровськ, про що складений актовий запис №101, батьками в свідоцтві про народження, виданого 05.03.2013 Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції зазначені: в графі мати - [PERSON] , в графі батько - [PERSON] . Відомості про батька [PERSON] , зазначені в свідоцтві про його народження, відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією Витягу № 00049419301 від 12.02.2025. Неповнолітній [PERSON] народився [INFO] у м. Дніпропетровськ, про що складений актовий запис №647, батьками в свідоцтві про народження, виданого 05.03.2013 Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції зазначені: в графі мати - [PERSON] , в графі батько - [PERSON] . Відомості про батька [PERSON] , зазначені в свідоцтві про його народження, відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією Витягу № 00012441764 від 12.07.2013. Відповідно довідки ОСББ «Акт» від 28.05.2025 заявник зареєстрований та проживає разом із дружиною [PERSON] та дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , має стабільний дохід, що підтверджується довідкою з місця роботи. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Під час вирішення даного спору суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22, та виходить з того, що за встановлених у цій справі обставин відсутній спір про щодо утримання батьками неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Як встановлено статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з частиною четвертою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Статтею 180, частинами першою, другою статті 181 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з статтею 8 зазначеного Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Водночас відповідно до статті 17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості покладаються на Збройні Сили України. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (ст. 65 Конституції України). Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні із 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який також передбачає здійснення заходів із призову громадян на військову службу. За приписами пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Таким чином, законодавець визначив у цій нормі гарантований захист трьох і більше дітей віком до 18 років, які утримуються військовозобов`язаними. Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», визначений Додатком 5 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560. Так, на підтвердження перебування на утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років заявник подає: - свідоцтво про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: - свідоцтво про реєстрацію шлюбу з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) або - рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю) або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або - письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або - рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також - договір про сплату аліментів на дитину. Отже, рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного, відповідно до положень ст. 315 ЦПК України, є документом, що підтверджує право на відстрочку, та прямо наведено у Порядку як документ, що підтверджує право на відстрочку і подається разом з заявою про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справі, яка є предметом розгляду, заявник просить встановити факт перебування на його утриманні неповнолітніх дітей. Заявлені вимоги, пов`язані з метою захисту прав та інтересів дітей, реалізацією права заявника на свободу пересування та можливості виїзду за кордон України, отримання відстрочки від мобілізації. Факт, який просить встановити заявник на думку суду, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав та він не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право. Враховуючи викладене, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, показань свідків, взявши до уваги, що встановлення факту перебування на утриманні дітей для заявника має юридичне значення, не породжує спору між батьками дитини і буде сприяти якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки такий факт підтверджений належними та допустимим доказами та не спростовується і не оспорюється заінтересованими особами. За таких обставин, суд вважає, що заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved