Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

У березні 2025 року адвокат Гбур О.І. в інтересах [PERSON] через систему «Електронний суд» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що 16.12.1995 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №1775, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області 16.12.1995 року. Від шлюбу в подружжя є троє дітей: повнолітня [PERSON] , [INFO] , повнолітній [PERSON] , [INFO] , та малолітній [PERSON] , [INFO] . З часу реєстрації шлюбу, їх подружнє життя з відповідачем складалося нормально. Однак, з 2021 року почали виникати постійні конфлікти та суперечки, спільне життя стало неможливим та нестерпним. Їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їхнім інтересам. Шлюбні стосунки і спільне господарство перестали вести з січня 2024 року. З цього часу вони проживають окремо. Примирення між ними є неможливим, оскільки сімейне життя не налагоджується вже тривалий час. Позивач не має наміру зберігати шлюб, оскільки такі спроби були марними. До відповідача вона втратила почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Малолітній син проживає з позивачем. Питання щодо спільного майна сторони будуть вирішувати шляхом досудового врегулювання. На підставі зазначеного представник просила шлюб між сторонами розірвати. Ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 18.04.2025 року матеріали даної позовної заяви передані за територіальною підсудністю на розгляд Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська. 25.04.2025 року, набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів» № 4273-IX, відповідно до якого Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська змінив найменування на Соборний районний суд міста Дніпра. Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 22.05.2025 року дану цивільну справу передано на розгляд за пісудністю до Новокодацького районного суду міста Дніпра. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 18.07.2025 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Гбур О.І. в судове засідання не з`явились, від представника до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно приписів ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, тому вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив не подав, будь-яких заяв від нього не надходило, тому суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 грудня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області зроблено відповідний актовий запис №1775 від 16 грудня 1995 року та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Від шлюбу сторони мають трьох дітей, одна з яких є малолітньою - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.05.2014 року, видане Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №366. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Спору про поділ спільного майна подружжя та визначення місця проживання дитини між сторонами немає. Як вбачається з наведених сторонами обставин, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved