Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

Представником ТОВ «ВІН ФІНАНС» подано до суду позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи вимоги тим, що 25 липня 2024 року на підставі протоколу загальних зборів №?1706 товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було перейменовано на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Згідно з наказом №?55-к від тієї ж дати, відповідні зміни були внесені до облікових та інших документів товариства. 05 грудня 2017 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №?39111, відповідно до якого позичальнику було надано кредит у розмірі 7?000 грн. ТОВ «Авентус Україна» виконало свої зобов`язання за договором, перерахувавши зазначену суму на рахунок відповідача. Водночас останній не виконав належним чином зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати пені й комісії, унаслідок чого утворилася заборгованість перед новим кредитором ТОВ «ВІН ФІНАНС». Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного на дату укладення договору відступлення права вимоги №?1 від 12.04.2018 року, загальна сума боргу відповідача перед новим кредитором становить 17?977,58 грн, зокрема: основна сума боргу 3?999,40 грн; борг за процентами 2?160,00 грн; сума боргу за пенею та штрафами 11?818,18 грн. На підставі ч.?1 ст.?512 та ст.?514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги. При цьому до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу. 12 квітня 2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (нині ТОВ «ВІН ФІНАНС») було укладено договір факторингу №?1, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, зокрема і за договором №?39111. Договір про надання фінансового кредиту було укладено в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підтвердженням укладення договору стало введення одноразового коду, надісланого на фінансовий номер телефону відповідача, чим було засвідчено прийняття та підписання умов договору. Для оформлення договору відповідач надав ТОВ «Авентус Україна» свої особисті дані, зокрема серію та номер паспорта, ідентифікаційний код, адресу проживання та фінансовий номер телефону. Згідно із законодавством, нараховані інфляційні втрати та 3% річних включаються до складу грошового зобов`язання і є засобом захисту майнового права кредитора. З урахуванням проведених розрахунків: сума основного боргу 17?977,58 грн; інфляційні втрати 3?931,06 грн; 3% річних 1?619,46 грн. Загальна сума заборгованості складає 23?528,10 грн. Відповідач добровільно не погасив заборгованість. Просить поновити строк позовної давності та задоволити позовні вимоги. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначено прохання про розгляд справи без його участі. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак у засідання не з`явився, причин неявки не повідомив і відзив на позовну заяву не подав. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідача було належним чином повідомлено про розгляд справи, у зв`язку з чим вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до статті 281 ЦПК України, ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10.09.2025 року було призначено заочний розгляд справи. Ознайомившись із матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на такі підстави. Відповідно до положень статей 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи виключно за зверненням особи, поданим у межах заявлених вимог, і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. З матеріалів справи, а саме з копій договорів про надання фінансового кредиту вбачається, що між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договіри про надання фінансових кредитів. Як підтверджується платіжним дорученням ТОВ «Авентус Україна» виконало свої зобов`язання, перерахувавши кредитні кошти на рахунок відповідача. Водночас відповідач не виконав умов договору щодо повернення кредитних коштів та сплати належних платежів, унаслідок чого утворилася заборгованість. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем станом на дату укладення договору відступлення права вимоги №?1 від 12.04.2018 року, загальна сума боргу відповідача перед новим кредитором складає 17?977,58 грн, зокрема: основна сума боргу 3?999,40 грн; борг за процентами 2?160,00 грн; сума пені та штрафів 11?818,18 грн. На підставі частини першої статті 512 та статті 514 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги. До нового кредитора переходять усі права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу. Згідно з договором факторингу №?1 від 12.04.2018 року, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (нині ТОВ «ВІН ФІНАНС») , відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, зокрема й за договором №?39111. Як підтверджується матеріалами справи, договір про надання фінансового кредиту №?39111 укладено в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», а його підписання здійснювалося шляхом введення одноразового коду, надісланого на фінансовий номер телефону відповідача. У матеріалах справи також містяться копії документів, що підтверджують надання відповідачем особистих даних, зокрема копії паспорта, ідентифікаційного номера, а також дані про фінансовий номер телефону. Відповідно до чинного законодавства, зокрема статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані інфляційні втрати та 3% річних включаються до складу грошового зобов`язання і є способом захисту майнового права кредитора. З урахуванням наданого розрахунку, загальна сума заборгованості складає 23?528,10 грн, у тому числі: основна сума боргу 17?977,58 грн; інфляційні втрати 3?931,06 грн; 3% річних 1?619,46 грн. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра (форми) заяви про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснений в інформаційній системі, у якій розміщено цю пропозицію, і такі роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» №?675-VIII). Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону №?675-VIII, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, прирівнюється за правовими наслідками до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі статтею 12 зазначеного Закону, якщо відповідно до актів цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний підпис» (за умови використання засобів електронного підпису усіма сторонами правочину); електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання чи іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій містяться зразки таких підписів. Частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» також передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 12 Закону №?675-VIII, якщо за законом або домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати виконання обов`язку. Зобов`язання повинні ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтями 525527 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не передбачено договором, законом чи не випливає із суті зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму коштів або таку ж кількість речей того ж роду та якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей. Частина перша статті 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа надає кредит позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до пункту 3 статті 207 ЦК України, використання факсимільного підпису, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних підписів. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою з моменту зарахування коштів на банківський рахунок позикодавця. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог закону або звичаїв ділового обороту. Таким чином, враховуючи наведені положення законодавства та матеріали справи, суд вважає обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, вимогу позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 39111 від 05.12.2017 року у загальному розмірі 23 528,10 грн., яка складається з: суми заборгованості 17 977,58 грн., суми інфляційних втрат - 3 931,06 грн., суми 3% річних - 1 619,46 грн. Щодо заявленого позивачем клопотання про поновлення строків позовної давності судом враховано, що перебіг позовної давності починається з моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. За загальним правилом, встановленим ст.?257 ЦК України, позовна давність становить три роки. У зв`язку із запровадженням карантину та воєнного стану строки позовної давності підлягають продовженню відповідно до п.?12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України та п.?19 того ж розділу. Верховний Суд у постанові від 07 вересня 2022 року у справі №?679/1136/21 зазначив, що строки позовної давності продовжуються на період дії карантину, запровадженого через COVID-19. Крім того, введення воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року є об`єктивною та поважною причиною для продовження процесуальних строків. У зв`язку з цим позивач просить поновити строк позовної давності. Також позивач зазначає, що на виконання вимог процесуального законодавства були вжиті заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення претензії відповідачу. Таким чином суд вважає за доцільне задоволити клопотання представника позивача, та поновити строк позовної давності як такий що пропущений із поважних причин. Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн, суд вважає їх явно завищеними, оскільки розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, ціною позову та значенням справи для сторін. Враховуючи, що розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження як малозначної справи (ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України), суд вважає за доцільне визначити витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2?000 грн, що є співмірним відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 2?422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2?000 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 509, 526, 1046-1049, 1050-1054 ЦК України та

Outcome: partial