Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за Кредитним договорм № 88432 в розмірі 26088,00 грн, та за Кредитним договором № 2410508 в розмірі 11360,00 грн., стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що 29 жовтня 2021 року між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] , було укладено кредитний договір № 88432. 08.01.2024 між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу № 08012024, у відповідність до умов якого ТОВ «Селфі кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Селфі кредит» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 08.01.2024 до Договору факторингу № 08012024 від 08.01.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 26088 грн., з яких: 8000 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 18088 грн. сума заборгованості за відсотками. 27.09.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2410508. 05.05.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 05052023 у відповідність до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ`за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 05.05.2023 до Договору факторингу № 05052023 від 05.05.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 11360 грн, з яких 3500 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 7860 грн. сума заборгованості за процентами. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь банку зазначену заборгованість, а також судові витрати. Представник позивача у позовній заяві не заперечує проти розгляду справи за відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. На електронну адресу суду направив заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо стягнення з нього тіла кредиту але щодо нарахованих відсотків, заперечує. \~ \~ \~ \~До заяви надав копію військового квитка, довідку та посвідчення. В судове засідання зявитися не може, так як виконує бойове завдання на Сумщині. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Зміст позовних вимог полягає у стягненні з відповідача заборгованості, що виникла внаслідок порушення останнім грошового зобов`язання перед позивачем. 29.10.2021 року між Товаристом з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» та [PERSON] укладено Договір № 88432 про надання споживчого кредиту. Сума кредиту 8\~000,00 грн. Тип кредиту кредит. Строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою (якщо Споживач є учасником Програми лояльності), виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строк, визначені в Договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього Договору. Тип процентної ставки фіксована. Мета отримання кредиту: Споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 12\~560,00 грн. за зниженою ставкою 8\~024,00 грн. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма) Паспорт споживчого кредиту, яка зберігає чинність та є актуальною до 29.10.2021 включно. Даний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е181 29.10.2021 19:37. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договром № 88432 від 29.10.2021 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 08.01.2024 загальна сума заборгованості зазначена 26\~088,00 грн, який підписаний директорм ТОВ «Селфі кредит» М.П. Куліш. 08.01.2024 між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 08012024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Селфі кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Селфі кредит» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора Прав Вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора Прав Вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 08012024 від 08.01.2024 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 26088,00 грн., з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 8000,00грн, сума заборгованості за відсотками 18088,00грн. Відповідач належним чином не виконав умови договору, в зв`язку з чим у нього перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" є заборгованість в розмірі 26088,00 грн., з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 8000,00грн, сума заборгованості за відсотками 18088,00грн 27.09.2021 між ТОВ «Лінеура України» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2410508, який підписаний електронним підписом, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Згідно договору, товариство надає клієнту кредит строком на 30 днів у розмірі 3500,00 грн. Згідно з п.1.4 Договору, тип процентної ставки - фіксована, стандартна процента ставка становить 1,90 % в день та застосовується: у межах строку кредиту вказаного в п.1.3 Договору. Знижена процентна ставка становить 0,01 %. Кредитний договір та паспорт споживчого кредиту підписаний [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у якому він підтвердив отримання та ознайомлення з інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Додатковим договором до Договору № 2410508 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.10.2021 продовжено строк на 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 25.11.2021. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 2410508 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 05.05.2023 загальна сума заборгованості зазначена 11490,15 грн, який підписаний директором ТОВ «Лінеура України» А.І.Пшеничний. Відповідно до долученого позивачем листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» від 04.03.2024 № 39572-0403 адресованого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» судом встановлено, що 27.09.2021 о 19:05:26 на суму 3 500.00 (три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 110972087, призначення платежу: Зарахування 3500 грн. на карту [NUMBER] , тобто на рахунок, який у п. 2.1 Договору зазначений як рахунок відповідача. 05.05.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 05052023 від 05.05.2023, у відповідності до якого ТОВ «Лінеура Україна» передає за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає такі вимоги до боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 11360,00 грн, з яких: 3500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7860,00 грн - сума заборгованості за відсотками. За змістом ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно ч.1\~ст.509 ЦК України\~зобов"язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). З положень частини першої та другої\~ст. 1056-1 ЦК України\~вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національногобанку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Згідно із\~ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Згідно\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що договір про надання фінансового кредиту між сторонами укладений в електронній формі, підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 договору про надання фінансового кредиту, реквізити та підпис сторін. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Як вбачається з матеріалів справи, у договорі про надання фінансового кредиту зазначено, що [PERSON] підписанням цього договору підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов"язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства. Підтверджує, що отримав від товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену в ч.2\~ст.12 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". У\~ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг"\~електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч.ч. 1, 2\~ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг"\~електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з частиною 12\~статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 частини першої\~ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"). У\~ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"\~передбачений порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно частини 1\~статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку, що електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Під час розгляду справи належними та допустимими доказами, позивачем доведено про укладення кредитного договору з [PERSON] в електронному вигляді шляхом підписанням договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до\~Закону України "Про електронну комерцію". ТОВ «Селфі кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме відповідачу надано кредит на суму 8000,00 грн. ТОВ "Лінеура України" свої зобов"язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме відповідачу надано кредит на суму 3500,00 грн. Згідно з розрахунком заборгованість [PERSON] за кредитними договорами становить: № 88432 в розмірі 26088,00 ( 8000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 18088,00 грн. сума заборгованості за процентами) № 2410508 в розмірі 11360,00 грн ( 3500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 7860,00 грн. сума заборгованості за процентами) Однак, суд не погоджується щодо стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами за кредитними договорами за № 88432 та 2410508, з урахуванням заперечень відповідача, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до п. 3 п. 4\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року\~статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні\~Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Відповідно п. 13 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення. Разом з цим п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18). Як встановлено із матеріалів справи, відповідач [PERSON] з 16.10.2019 року був прийнятий на військову службу за контрактом у Збройні Сили України. Довідкою від 18.07.2025, підтверджується факт перебування молодшого сержанта [PERSON] на військовій службі за контрактом в [NUMBER] , яку видано командиром віськової частини. Відповідачем надано копію посвідчення, який має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Таким чином на відповідача поширювалися пільги передбачені пунктом 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом у зазначений період. За наявності позову банку про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом). Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі № 642/548/21. Отже вимога позивача про стягнення із [PERSON] заборгованості за відсотками по кредитному договору №88432 в розмірі 18088,00 грн та кредитному договору № 2410508 в розмірі 7860,00 грн. не підлягає задоволенню. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за основною сумою боргу, а саме: по кредитному договору № 88432 в розмірі 8000,00 грн.; по кредитному договору № 2410508 в розмірі 3500,00 грн. В задоволенні позовних вимог про стягнення із відповідача заборгованості за відсотками по кредитному договору №88432 в розмірі 18088,00 грн та кредитному договору № 2410508 в розмірі 7860,00 грн. потрібно відмовити. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно\~ст.4 Закону України "Про судовий збір", із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 3028,00 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі (11\~500,00/37448,00) * 3028,00 = 929 грн. 88 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial