Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] , яка подана адвокатом Пацаловою Тамарою Валеріївною до Одеського державного нотаріального архіву, в якій просить: скасувати арешт, накладений 03.12.2008 р. Першою одеською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Центрального районного суду м. Одеси б/н від 19.08.1999 р.: - на невизначене майно, все майно [PERSON] (Реєстраційний номер обтяження 8254775); - на нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою: [ADDRESS] (Реєстраційний номер обтяження 8254786). В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 181/1000 частина квартири [ADDRESS] . У липні 2024 року нотаріусом в усній формі було повідомлено позивачу про неможливість укладення та посвідчення договору дарування частини квартири у зв`язку з тим, що на квартиру [ADDRESS] накладено арешт. З інформаційної довідки за № 387972004 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, слідує, що 03.12.2008 Першою одеською державною нотаріальною конторою на квартиру [ADDRESS] накладено арешт за реєстровим № 8254786 на підставі ухвали, б/н, Центрального районного суду м. Одеси від 19.08.1999. Позивач ніколи не була учасником жодних судових проваджень у Центральному районному суді м. Одеси. На адвокатський запит надійшла відповідь з Одеського державного нотаріального архіву від 06.08.2024 за № 1920/01-20, в якій зазначено про те, що в матеріалах архівного фонду Першої одеської державної нотаріальної контори міститься вищевказана ухвала Центрального районного суду м. Одеси щодо накладення арешту на майно, що належить позивачу, а також на її квартиру [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб`єкта № 397682893 від 03.10.2024 у реєстрі міститься інформація щодо наявності арешту на невизначене майно, все майно [PERSON] , накладеного ухвалою Центрального районного суду м. Одеси від 19.08.1999. За результатами розгляду адвокатського запиту Приморським районним судом м. Одеси було надано відповідь від 19.09.2024, відповідно до якої згідно алфавітним покажчикам Центрального районного суду м. Одеси за 1997-2000 рік виявлено, що справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики не реєструвалась Центральним районним судом м. Одеси. З даної відповіді вбачається, що така особа як [PERSON] взагалі не звертався до Центрального районного суду м. Одеси з вищевказаним позовом, а тому суд не мав законних підстав для винесення ухвали про забезпечення позову, що свідчить про те, що ухвала Центрального районного суду м. Одеси від 19.08.1999 незаконна і, більш того, ймовірно підробна. Хто такий [PERSON] позивачці взагалі невідомо, жодних боргових зобов`язань вона перед ним не мала. Зазначила, що станом на 26.09.2024 виконавчі провадження, за якими позивачка є боржником - відсутні. В зв`язку з тим, що арешт на все майно та квартиру позивачки накладений безпідставно та неправомірно, внаслідок чого позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право власності на майно, іншого способу скасувати арешт для позивачки не існує, тому позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2024 року\~прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] . Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження (а.с. 23). 20.12.2024 на адресу суду від представника відповідача Одеського державного нотаріального архіву на адресу суду надійшов лист, в якому зокрема зазначила, що державний нотаріальний архів виконує основні функції такі, як прийом та збереження документів нотаріального діловодства. Також повідомлено, що нотаріальний архів не є реєстратором заборон (арештів), накладених на підставі ухвал, постанов правоохоронних органів, тощо, тобто зняття арештів (заборон) не входить до компетенції архіву. Отже, відповідачем по справі про скасування арештів, архів, не може виступати. Просила справу за позовом [PERSON] розглянути по суті за відсутністю представника Одеського державного нотаріального архіву згідно чинного законодавства (а.с. 31). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2025 року закрито підготовче засідання\~по цивільній справі та\~призначено\~справу до судового розгляду по суті (а.с. 41). У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися належним чином. Від представника позивачки адвоката Пацалової Т.В. до суду надійшла заява, в якій просила розгляд справи проводити без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Від представника відповідача Одеського державного нотаріального архіву на адресу суду надійшов лист, в якому просила справу по суті розглядати за відсутність представника Одеського державного нотаріального архіву, згідно чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до\~ст. 268 ЦПК України\~датою складання повного тексту рішення є\~04 вересня 2025 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що позивачка [PERSON] є власницею 181/1000 частин квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 13.05.1997, який посвідчено державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 4-71, що укладений між [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітні дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони (а.с. 9) та листом КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 01.08.2024 № 42617/04-04, відповідно до якого станом на 31.12.2012, право власності на 181/1000 частин квартири [ADDRESS] зареєстровано за фізичною особою « [PERSON] » (ПІБ вказане російською мовою згідно із записом у реєстровій книзі) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою 13.05.1997, р. № 4-71. Реєстраційний запис зроблено 16.04.1999 за реєстровим номером 417 у реєстровій книзі 267пр на сторінці 179 (а.с.10). Як слідує з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.07.2024 за № 387972004 03.12.2008 за № 8254786 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора зареєстровано арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження: квартира за адресою: [ADDRESS] , підстава обтяження: ухвала бн. 19.08.1999, Центральний районний суд м.Одеси (а.с. 11). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 03.10.2024 за № 397682893 03.12.2008 за № 8254775 реєстратором: Перша Одеська державна нотаріальна контора зареєстровано арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно [PERSON] , підстава обтяження: ухвала бн. 19.08.1999, Центральний районний суд м.Одеси (а.с. 12). Відповідно до листа Одеського державного нотаріального архіву від 06.08.2024 № 1920/01-20 на адресу адвоката Пацалової Т.В. повідомлено, що в матеріалах архівного фонду Першої одеської державної нотаріальної контори міститься хвала Центрального районного суду м.Одеси від 19.08.1999, щодо накладення арешту на майно, що належить [PERSON] , яка мешкає в буд. [ADDRESS] , а також на її квартиру [ADDRESS] . На підставі вказаної ухвали Першої одеської державної нотаріальною конторою 09.09.1999 за реєстровим № 828 накладено арешт на квартиру [ADDRESS] та на все майно [PERSON] . Відомості про зняття арешту в матеріалах справи відсутні. До листа додано копію ухвали Центрального районного суду м.Одеси від 19.08.1999 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, якою накладено арешт на майно, яке належить відповідачці [PERSON] , яка проживає в будинку [ADDRESS] , а також на її квартиру [ADDRESS] (а.с. 15, 16). Згідно з листом Приморського районного суду м.Одеси від 19.09.2024 на адресу адвоката Пацалової Т.В. повідомлено, що перевіривши алфавітні покажчики Центрального районного суду м.Одеси за 1997 2000 рік виявлено, що справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики не реєструвалась Центральним районним судом м.Одеси (а.с. 18). \~ \~ \~ \~Відповідно до відомостей з автоматизованої системи виконавчого провадження від 26.09.2024 виконавчі провадження, за яким боржником є [PERSON] відсутні (а.с. 19). Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників від 26.09.2024 інформація щодо боржника [PERSON] відсутня (а.с. 20). Суд зазначає, що право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в\~ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом. Відповідно до вимог\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.\~Статтею 391 ЦК України\~передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В даному випадку судом встановлено, що на майно зареєстровано арешт, який неможливо скасувати у позасудовому порядку через відсутність матеріалів справи та проваджень, які б підтверджували підставу виникнення та реєстрації такого публічного обтяження. Суд вказує, що арешт майна має тимчасовий характер і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження Після припинення кримінальної процедури чи судового провадження (за умови відсутності підстав для примусового виконання судового рішення) відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа розраховує на його припинення. В даному випадку судом встановлено, що жодних виконавчих проваджень щодо накладення арешту на вказане майно органами ДВС не відкривалось та не реєструвалось. Як слідує з листа Приморського районного суду м.Одеси від 19.09.2024 за період 1997 2000 рік справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики не реєструвалась Центральним районним судом м.Одеси, що вказує на неможливість встановити особу, на користь якої було встановлено обтяження (особу на користь якої було вжито заходів забезпечення позову та відбулось накладення арешту на майно), що позбавляє також позивача звернутись із відповідним позовом саме до такої особи. Тобто в матеріалах даної цивільної справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Суд вказує, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно особи, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19). Таким чином, оскільки на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту (публічного обтяження) накладеного на майно, порушується право позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися власністю, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом скасування такого арешту на майно.

Outcome: approved