Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - заявник) звернувся до Подільського районного суду міста Києва з заявою встановлення факту належності документа, заінтересована особа - Подільська районна в м. Києві державна адміністрація (надалі за текстом - РДА). Прохання обгрунтоване тим, що метою встановлення вказаного факту є усунення перешкод у користуванні майном, з огляду на що, заявник просить суд встановити юридичний факт належності заявнику Свідоцтва про право власності на житло від 07.12.1993 р., в якому містяться виправлення у прізвищі. Ухвалою Суду від 26.05.2025 заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання. У судовому засіданні представники сторін участь не взяли. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне. Свідоцтвом про право власності на житло № 1206 від 07.12.1993 посвідчено, що квартира (одноквартирний будинок), яка (який) знаходиться за адресою [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності гр. [PERSON] . Проте, у свідоцтві прізвище заявника написано з помилками, а саме - [PERSON] та до прізвища внесено виправлення та записано [PERSON] . У свідоцтві міститься скріплена печаткою резолюція про те, що виправленому на [PERSON] - вірити. Відповідно до паспорту та свідоцтва про народження прізвище заявника - [PERSON] . При розгляді справи, суд керується тим, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Коли установи, які видали документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пунктом 12 ППВСУ №5 від 31.03.1995 роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Враховуючи встановлені обставини наявності виправлень у Свідоцтві про право власності на житло № 1206 від 07.12.1993 та пояснення заявника, суд доходить до висновку, що матеріалами справи доведено, що свідоцтво №1206 від 07.12.1993 належить заявнику, а тому, заява підлягає задовольнити. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів (ч.2 ст. 319 ЦПК України). При постановленні рішення в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суди зазначає, що відповідно до особливостей окремого провадження правила статей 141 ЦПК про розподіл судових витрат та відшкодування витрат по оплаті допомоги адвоката у цих справах не застосовуються.

Outcome: approved