Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

31.07.2025 ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 666102 від 23.07.2021 у загальному розмірі 35211,04 грн. Також позивач просив стягнути на його користь витрати по сплаті судового збору та витрати на надання правової допомоги у сумі 13000 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного 23.07.2021 договору № 666102 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] , відповідач отримав кредит у розмірі 25000,00 гривень. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 31.01.2025 між ТОВ \~ \~ \~ \~«СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ \~ \~ \~ \~«ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», укладено Договір факторингу № 31012025, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 666102 перейшло до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС». ТОВ \~ \~ \~ \~«СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання за договором про надання кредитних коштів виконало. Однак відповідач умови договору не виконує, порушує строки повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення за ним заборгованості у сумі 35211,04 грн, у тому числі: заборгованість за основним зобов`язанням 19521,40 грн., заборгованість за нарахованими процентами 15689,64 грн. Ухвалою суду від 05.08.2025 було відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 02.09.2025 постановлено справу слухати заочно. Представник позивача просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (п.1 ч. 8 ст 128 ЦПК України), заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зважаючи на відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Судом встановлено, що 23.07.2021 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] ,\~було укладено\~договір про\~надання споживчого\~кредиту №\~666102,\~відповідно до\~якого відповідач\~отримав позику\~у розмірі\~25000,00\~гривень строком на 1096 днів, (п. 1.3 договору). Сторонами договору погоджено відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 25 % в перший день, у подальшому 85% річних (п. 1.5 договору). Договір та паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем особистим підписом. Відповідно до платіжного доручення № 6710 від 23.07.2021 на рахунок відповідача було переаховано 25000,00 грн. (т. 1 а.с 34) 31.01.2025 між ТОВ \~ \~ \~ \~«СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ \~ \~ \~ \~«ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», укладено Договір факторингу № 31012025, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 666102 перейшло до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС». Вирішуючи спір, судом враховано таке. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до ст.3,12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно чю.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів погашення кредитної заборгованості матеріали справи не містять. Щодо розрахунку суми заборгованості по вказаним договором позики, то суд зазначає таке. Враховуючи те, що вказаний кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами договору надання грошових коштів у позику. Тому позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача основної суми заборгованості у розмірі 19521,40\~ грн. підлягає задоволенню. Перевіривши правильність нарахування відсотків за цей строк суд дійшов висновку, що вказані розрахунки зроблені правильно, з урахуванням, правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, відповідно до якої нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним, тому проценти за користування кредитними коштами за кредитним договором нараховувалися позивачем у межах строку дії договору. Отже, належить стягнути із відповідача: заборгованість у сумі 35211,04 грн, у тому числі: заборгованість за основним зобов`язанням 19521,40 грн., заборгованість за нарахованими процентами 15689,64 грн. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: 2422,40 грн. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано суду договір про надання правоваої допомоги від 02.07.2024, укладений із АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявку на надання юридичної допомоги та акт про надання юридичної допомоги. Відповідно до вказаних документів загальна сума витрат на надання правової допомоги склала 13000,00 грн. З урахуванням приписів ст. 141 ЦПК України, враховуючи складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг (зокрема, збір документів, підготовка позовної заяви та подача її до суду), затрачений ним час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат та пропорційність складності справи вартості послуг адвоката, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Outcome: approved