Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», звернулось до суду з позовом до [PERSON] , яким просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 516316 від 17 лютого 2021 року у розмірі 44107,15 гривень, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 17 лютого 2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЛОН КРЕДИТ" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 516316. Власноручним підписанням Договору [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений з умовами Публічної пропозиції на укладення Договору про надання споживчого кредиту ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", яка розміщена на сайті Фінансової Компанії: https://sloncredit.ua/, в повному обсязі, з урахуванням паспорту споживчого кредиту, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, тарифів та складають договір про надання споживчого кредиту, укладання якого підтверджено. Відповідач погодив та зобов`язався виконувати його умови. Згідно умов договору про надання споживчого кредиту № 516316 від 17.02.2021 року відповідачу [PERSON] надається кредит у гривні, останній зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені умовами укладеного договором. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Порядок повернення позики надається у вигляді Графіку платежів, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 516316 від 17.02.2021 року. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання за даним кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, в свою чергу відповідач [PERSON] належним чином кредитні зобов`язання не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 44107,15 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 17876,74 гривень, заборгованість за відсотками 26230,41 гривень, заборгованість за комісійними винагородами 0,00 гривень, заборгованість за пенею 0,00 гривень. 21.02.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №2102-24, відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило право грошової вимоги за кредитним договором №516316 від 17.02.2021 року до ТОВ «Діджи Фінанс» в сумі 44107,15 гривень Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 лютого 2025 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду надана заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, яка повернулась на адресу суду з поштовим повідомленням «за закінченням терміну зберігання». Причини неявки відповідача до суду не невідомі, будь-яких клопотань від відповідача не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 17 лютого 2021 року [PERSON] , ознайомившись з умовами Публічної пропозиції на укладення Договору про надання споживчого кредиту ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», підписанням Договору №516316 про надання споживчого кредиту акцептує Публічну пропозицію ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», яка розміщена на сайті Фінансової Компанії, в повному обсязі, з урахуванням Паспорту споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів та складають Договір про надання споживчого кредиту, укладання якого підтверджено. Відповідач зобов`язався виконувати його умови. Згідно Договору про надання споживчого кредиту № 516316 від 17 лютого 2021 року (розділ 1) Відповідачу надається кредит на наступних умовах: сума кредиту загальний розмір)\~25000,00 гривень; тип кредиту\~кредит; строк кредиту\~1095 днів з кінцевим терміном повернення 17.02.2024 року (включно); тип процентної ставки\~фіксована; процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить за перший день користування кредитом (включно)\~25% у день (9125% річних), за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) та до кінця строку надання кредиту 85% річних; мета отримання кредиту\~споживчі (особисті) потреби. Відповідно до умов договору (п.2.1) кошти надаються кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 20000,00 гривень на поточний рахунок споживача, а також кошти у розмірі 5000,00 гривень перераховуються на користь кредитодавця з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 Договору. Згідно п. 2.1 Договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Уклавши цей договір, відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил. Пунктом 9.2 Договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до дати , вказаної в п1.4 цього договору, а в частині виконання зобов`язань та нарахування штрафів\~до повного виконання споживачем зобов`язань за цим договором. Тобто, позичальник [PERSON] зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, визначених договором. Договір підписаний зі сторони відповідача особисто. На підставі Платіжної інструкції №506 від 17 лютого 2021 року ТОВ «Слон Кредит» перерахувало [PERSON] 20000,00 грн. кредитних коштів. Таким чином, суд приходить до переконання, що наданими позивачем доказами підтверджується укладення між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] кредитного договору №516316 від 17 лютого 2021 року, і останньому були перераховані кредитні кошти на його картковий рахунок в сумі 20000 грн. Однак відповідачем умови кредитного договору належно не виконувалися, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №516316 від 17 лютого 2021 року за відповідачем\~ утворилась заборгованість в розмірі 44107,15 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 17876,74 гривень, заборгованість за відсотками 26230,41 гривень, заборгованість за комісійними винагородами 0,00 гривень, заборгованість за пенею 0,00 гривень.. 21 лютого 2024 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу №2102-24, відповідно до умов якого ТОВ «Слон Кредит» відступило право вимоги за кредитним договором № 516316 від 17.02.2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача на суму 44107,15 грн., що підтверджується витягом з додатку до Договору факторингу №2102-24 від 21.02.2024 року. Відповідно до статті 626\~ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627\~ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому згідно статті 628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України). Відповідно до статті 207 ЦК України. правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно вимог частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1056-1\~ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81\~ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною 1 статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором. Доказів повного або часткового виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань ні первісному, ні наступному кредитору суду не надано. Як і не надано контррозрахунку заборгованості та не спростовано належними доказами такий розрахунок. У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №516316 від 17 лютого 2021 року, у розмірі 44107,15 грн. Крім того, позивач ТОВ «Діджи фінанс» просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн., що підтверджуються копією договору про надання правової допомоги №42649746 від 11.12.2023 року, копією додаткової угоди №1 від 12 грудня 2024 року та №516316 від 28 січня 2025 року до договору про надання правової допомоги №42649746, копією детального опису робіт (наданих послуг), копією акту підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом виконання робіт. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін, дійшов переконання, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн є завищеними та неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), та вважає, що обґрунтованими є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11 висловив висновок про застосування норми права та вказав, що для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2442,40 грн., оскільки позовні вимоги задоволено, то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved