Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що 25.01.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] був укладено договір позику № 0990094879, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. 25.01.2022 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 24/11-22, відповідно до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.11.2022 до Договору факторингу № 24/11-22 від 24.11.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 91712, 66 грн з яких: 18509 грн \~сума заборгованості за основною сумою боргу; 73203, 66 грн сума заборгованості за відсотками. Зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування штрафних санкцій. Так, 12.01.2022 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ»» та відповідачем був укладений кредитний договір № 10340-01/2022, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. 13.01.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 13012023, відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28947, 50 грн, з яких: 11300 грн \~сума заборгованості за основною сумою боргу; 17647, 50 грн \~сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам Кредитного договору, не зважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачеві права грошової вимоги до відповідача останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування штрафних санкцій. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за договором позики № 0990094879 в розмірі 91712, 66 грн з яких: 18509 грн \~сума заборгованості за основною сумою боргу; 73203, 66 грн сума заборгованості за відсотками; суму заборгованості за кредитним договором № 10340-01/2023 в розмірі 28947, 50 грн, з яких: 11300 грн \~сума заборгованості за основною сумою боргу; 17647, 50 грн, а також судові витрати в розмірі 3028,00 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи 21.05.2025 року відповідачкою [PERSON] подано відзив, відповідно до якого остання вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не було надано договір факторингу в повному обсязі, визначені розміри процентів за двома правочинами є непропорційно значним сумами компенсації, не відповідають засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, зазначає, що в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування кредитних коштів на банківський рахунок позичальника, прохала суд відмовити у позовних вимогах у повному обсязі. 11.06.2025 року позивач подав до суду відповідь на вищезазначений відзив, з якого останній вважає, що відзив відповідачки є безпідставним та не обгрунтованим, з огляду на те, що оскільки відповідачем умови кредитного договору не виконувались, нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору є правомірними і відповідач жодним чином не позбавляється від виконано умов кредитного договору та погашення заборгованості в повному обсязі, зазначає, що позивач в повній мірі довів факт набуття права грошової вимоги до відповідача. Клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26.08.2024, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Рішенням Вищої ради правосуддя №2994/0/15-24 від 10.10.2024, змінено територіальну підсудність судових справ Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області шляхом її передачі Бабушкінському районному суду м. Дніпропетровська. \~На час ухвалення цього рішення дана справа по суті не розглянута. Актом приймання-передачі\~справ та\~документів №5\~від 01.11.2024,\~Бабушкінським районним\~судом м.\~Дніпропетровська справу\~прийнято від\~Костянтинівського міськрайонного\~суду Донецької\~області та\~05.05.2025\~здійснено її\~автоматизований розподіл\~між суддями. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2025 року, головуючим суддею у цій справі визначений суддя Шевченківського районного\~суду міста\~ДніпраПетунін І.В. Ухвалою суду від 08.05.2025 року дану справу прийнято до провадження та призначено справу до розгляду по суті на 09.15 год. 11 червня 2025 р. Позивач належним чином викликався до суду, однак у судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив зазначив розгляд справи без його участі. Відповідачка належним чином викликалась до суду, одна у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 25.01.2022 між ІНФІНАНС» та [PERSON] був укладено договір позики № 0990094879/12, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. 24.11.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 24/11-22. Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» вважає, що набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 91712, 66 грн з яких: 18509 грн \~сума заборгованості за основною сумою боргу; 73203, 66 грн сума заборгованості за відсотками. 12.01.2022 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ»» та відповідачем був укладений кредитний договір № 10340-01/2022, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. 13.01.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 13012023. Таким чином,\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» вважає,\~що набуло\~права грошової\~вимоги до\~відповідача в\~сумі28947, 50 грн, з яких: 11300 грн \~сума заборгованості за основною сумою боргу; 17647, 50 грн \~сума заборгованості за відсотками. V. Оцінка суду Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з такого. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1-2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 2 ст. 1081 ЦК України грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано суду доказів щодо укладання договорів факторингу про перехід права вимоги за договором позики № 0990094879/12 від 25.01.2022 року та договором про надання фінансового кредиту № 10340-01/2022 від 12.01.2022, оскільки додані до матеріалів справи копії договорів факторингу № 24/11-22 від 24.11.2022 та № 13012023 від 13.01.2023 року не містять всіх сторінок вказаних договорів, що позбавляє суд можливості дослідити його зміст у повному обсязі. Суд звертає увагу на те, що копії окремих аркушів договору факторингу не є належним чином засвідченими копіями документів та не є засвідченими витягами з них, тому суд не приймає їх як належний, допустимий та достовірний доказ у розумінні положень ст. 77-79 ЦПК України. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~засобами доказування в цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відповідно до ст.ст. 77-78 ЦПК України\~суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed