Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

У липні 2025 року ТОВ «Авентус Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено що 01.12.2024 між Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір №8532814 про надання споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до\~п.1.2.-1.4.\~договору кредиту,\~сума (загальний\~розмір)\~кредиту становить\~14700,00\~грн. кредит надається\~загальним строком\~на 360\~днів за умови\~виконання позичальником\~графіку платежів,\~з 01.12.2024 (дата\~надання кредиту).\~Строк на\~який надається\~окрема частина\~кредиту встановлюється\~графіком платежів.\~Повернення кредиту\~та процентів\~за користування\~кредитом має\~здійснюватися позичальником\~зі встановленою\~періодичністю відповідно\~до графіку\~платежів,\~наведеному у\~додатку №1\~до договору.\~Остаточний термін\~(дата)\~повернення кредиту,\~сплати комісії\~та процентів\~за користування\~кредитом (за\~умови дотримання\~графіку платежів):\~31.12.2024 (дата\~остаточного погашеннязаборгованості). Кредитні кошти\~надаються позичальнику\~безготівково на\~рахунок з\~використанням карти\~ [NUMBER] (п.2.1. договору кредиту). Позикодавець на\~виконання умов\~договору кредиту\~надав позичальнику\~грошові кошти\~у сумі\~14700,00 грн.\~шляхом перерахування\~на платіжну\~картку номер,\~котрої надано\~позичальником та міститься\~в реквізитах\~договору кредиту, що підтверджується довідкою відповідної фінансової компанії про перерахування грошових коштів. В свою чергу, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку\~з неповерненням\~заборгованості та\~відповідно до\~розрахунку заборгованості\~за договором\~про споживчий\~кредит №8532814\~від 01.12.2024,\~станом на\~дату здійснення\~розрахунку,\~заборгованість [PERSON] \~становить 32340,00\~грн.,\~яка складається\~з: заборгованості\~за кредитом\~-\~14700,00\~грн.; заборгованості по відсотках - 17640,00 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з\~\~ [PERSON] заборгованість в розмірі 32340,00 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40грн., а також судові витрати в розмірі 105,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився. В позовній заяві просив розглядати справу без їх участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, повідомлена про розгляд справи в порядку, встановленому ЦПК України. Відзиву на позов не подала, причини неявки суду не повідомила, із заявою про розгляд справи у її відсутності до суду не зверталася. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 01.12.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений договір № 8532814 про надання споживчого кредиту. Відповідно до п.1.2.-1.4. договору кредиту, товариство надає споживачу кредит у гривні , а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума (загальний розмір) кредиту становить 14700,00 грн. Кредит надається загальним строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за догвоором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. Відповідно до п. 1.5.1 договору, стандартна процента ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього договору. Кредитні кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача з використанням реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п.2.1. договору кредиту). Відповідно п.4.4. позичальник зобов`язується у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором. Як визначено п.п.5.1-5.2. договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів, крім випадку визначеного в пп.5.3. договору. Часткове дострокове повернення кредиту за цим договором повинно здійснюватися у відповідну дату платежу, що вказана в графіку платежів для сплати процентів. У разі, якщо часткове дострокове повернення кредиту відбулося не в дату платежу, графік платежів коригується шляхом зміни всіх наступних дат платежів, які починають обраховуватися з дати дострокового часткового повернення кредиту, з урахуванням встановленої договором періодичності сплати процентів та незмінності кінцевої дати повернення кредиту. При цьому, сторони розуміють та погоджуються, що при вказаному коригуванні останній період сплати може не відповідати встановленій договором періодичності сплати процентів (може бути меншим). Розділом 6 договору передбачено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно графіку платежів) та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього договору та графіку платежів позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця штраф у розмірі визначеному договором. Відповідно до п 9.8. договору, [PERSON] , підписуючи цей договір підтвердила, що: перед укладенням цього договору їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч.1, 2 ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та розміщена на веб-сайті/в мобільному застосунку «CreditPlus»(шляхом розміщення гіперпосилань); вона ознайомлена з усіма умовами правил надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Авентус Україна», що розміщені на веб-сайті/в мобільному застосунку «CreditPlus» (шляхом розміщення гіперпосилань), повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися; Як вбачається зі змісту кредитного договору відповідачка підписала даний договір шляхом накладення електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Також електронним підписом - одноразовим ідентифікатором відповідачка підписала таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 8532814 від 01.12.2024 та паспорт споживчого кредиту. Відповідно до листа ТОВ «Пейтек» № 20250514-293 від 14.05.2025 про перерахування суми кредиту, грошові кошти в сумі 14700,00 грн. 01.12.2024 були успішно перераховані клієнту від ТОВ «Авентус Україна» та зараховані на картку № [NUMBER] . Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання коштів відповідачкою не надано. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 3 цієї ж статті Кодексу передбачено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Таким чином судом встановлено, що вказаний вище кредитний договір був укладений в електронній формі, тобто у письмову вигляді. Особливості вчинення правочинів в електронній формі визначені положеннями Закону України «Про електронну комерцію». Так, ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» містить визначення термінів зокрема: - електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; - одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 цієї ж статті Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Зі змісту ч. 8 цієї ж статті Закону вбачається, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. У ч. 12 цієї ж статті Закону передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що кредитний договір № 8532814 від 01.12.2024 підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Отже вказаний правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, а укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки. За змістом ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, воно має виконуватись належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а саме надав відповідачці обумовлену суму кредиту, натомість відповідачка не виконала взяті на себе за кредитним договором зобов`язання щодо повернення отриманих грошових коштів та сплати процентів, внаслідок чого утворилася заборгованість. Згідно з розрахунком заборгованості заборгованість відповідачки за договором про надання споживчого кредиту № 8532814 від 01.12.2024 становить 32340,00 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 14700,00 грн.; заборгованості по відсотках - 17640,00 грн. На час розгляду справи судом, відповідачкою не надано заперечень проти позову, контррозрахунку, доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, тощо. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог, підтверджених доказами, перевіреними судом, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості у розмірі 32340,00 грн. підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2422,40 грн., сплаченого позивачем при подачі позовної заяви до суду, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У позові заявлено вимогу про стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат у розмірі 105,00 гривень. Водночас матеріали справи не містять жодного обґрунтування розміру цих витрат, що становить 105,00 гривень, а також будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів щодо їх понесення позивачем, у зв`язку з чим вони не підлягають до стягнення.

Outcome: approved