Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

05 червня 2025 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду з відповідним позовом до відповідача, через підсистему "Електронний суд ЄСІТС", в якому зазначив, що 29 лютого 2012 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0073/82/0032731. 12 листопада 2013 року була укладена додаткова угода до кредитного договору № 010/0073/82/0032731 від 29 лютого 2012 року. 09 квітня 2020 року між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" укладено договір №114/2-31-F про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 010/0073/82/0032731 від 29 лютого 2012 року, укладено між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та відповідачкою, перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП". 22 лютого 2022 року між ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" та ТОВ "Глобал Спліт" укладено договір відступлення прав вимоги №22/02/22-LN, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №010/0073/82/0032731 від 29 вересня 2012 року, укладеного між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та відповідачкою, перейшло до ТОВ "Глобал Спліт". В зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань щодо сплати кредитних коштів, у відповідачки, станом на 22 травня 2025 року, виникла заборгованість за кредитним договором № 010/0073/82/0032731 від 29 лютого 2012 року, в розмірі 48030,95 грн. На підставі зазначеного просив суд стягнути з відповідачки на користь ТОВ "Глобал Спліт" заборгованість за кредитним договором, в розмірі 48030,95 грн та судові витрати в розмірі 2422,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові зазначив про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних\~вимог в\~повному обсязі та не заперечення проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не направляла. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 29 лютого 2012 року, на підставі заяви відповідачки, між публічним акціонерним товариством комерційний банк "Райффайзен Банк Аваль»" та відповідачкою було укладено договір про надання банківських послуг у сфері страхування №010/0073/82/0032731, за яким відповідачці було відкрито картковий рахунок з використанням спеціальних платіжних засобів з лімітами здійснення видаткових операцій (а.с.75-85,100-101). За умовами п.п.8.1.-8.4. вказаного договору відповідачці надано кредит шляхом зарахування грошових коштів на картковий рахунок на строк 24 місяці та сплатою відсотків за його користування 36,9 % річних. Згідно п.8.5. вказаного договору, у зв`язку з продовженням використання кредитних коштів, позивачем термін дії кредитного ліміту відповідачки було продовжено до 12 листопада 2025 року. За вимогами п.9.1. договору максимальний розмір кредиту складає 50000 грн., а поточний ліміт 4000 грн. 12 листопада 2013 року між сторонами укладено додаткову угоду до вказаного кредитного договору, за якою розмір поточного кредитного ліміту було змінено на 10500,00 грн., строк кредитування 48 місяців, процентна ставка за користування коштами 30% річних (а.с.86-92). Також відповідачкою було підписано довідку про умови кредитування, де сторонами детально визначено умови кредитування та строки повернення кредиту (а.с.95). На виконання вищевказаних умов кредитного договору банк відкрив відповідачці картковий рахунок та встановив кредитний ліміт користування грошовими коштами, однак остання не виконала взятих на себе за договором зобов`язань, не повернула у встановлений строк отримані грошові кошти та проценти за користування кредитом, а тому їй нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором, право вимоги на яку за договором відступлення права вимоги №114/2-31-F від 09 квітня 2020 року було передано ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП», яке в свою чергу передало право вимоги за вказаним кредитним договором позивачу за договором про відступлення права вимоги №22/02/22-LN від 22 лютого 2022 року (а.с.19-55,131-153). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачці станом на 31 березня 2025 року нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором, у розмірі 48030,95 грн., з яких: 24516,21 грн. заборгованість за тілом кредиту та 23514,74 грн. заборгованість за відсотками (а.с.63-74). Суму заборгованості перед позивачем відповідачка в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору. Відповідно\~до ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Частина 1\~ст.530 ЦК України\~передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2\~ст.1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до\~ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2\~статті 517 ЦК України\~передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Крім того, за вимогами ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачкою зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості, розрахунок заборгованості відповідачкою не спростовано. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка порушила умови кредитного договору та не в повному обсязі розрахувалася за отримані грошові кошти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом, в розмірі 48030,95 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідачку обов`язок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору, в розмірі 2422,4 грн.

Outcome: approved