Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» Горна В.І. в позовній заяві просить розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. \~Відповідач [PERSON] викликався до суду в порядку встановленому ЦПК України. Суд ухвалив розглядати справу заочно та ухвалити заочне рішення. Інші клопотання не надходили. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. Судом встановлено, що 09.11.2024 року між відповідачем [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» був укладений Кредитний договір № 09.11.2024-100002226 відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн, що підтверджується копією заявки та пропозицією про укладення кредитного договору, заявкою кредитного договору, відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), Інформаційним повідомленням позичальника, та листом товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» від 25.07.2025 року № 20-2507. Згідно з вказаним вище договором строк кредиту 124 днів з дня його надання зі сплатою процентів у розмірі 0,97 % за один день. Згідно зазначеного вище договору відповідач зобов`язався своєчасно повернути кредит. Проте, відповідач порушив свої зобов`язання за договором та не повернув кредит відповідно до умов договору. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов`язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто зобов`язання з приводу кредиту, позики. Відповідач не виконав свої зобов`язання за договором, щодо оплати боргу у встановлений договором строк та не повернув позивачу 10000 гривень основної суми боргу, а також відповідно до умов договору позики позивачу нараховані проценти в розмірі 9300 гривень, а також відповідачу нараховано 2700 гривень заборгованості по комісії, а також 5000 гривень заборгованості за неустойкою. Вказані обставин стверджуються вказаним вище кредитним договором та розрахунком заборгованості. Згідно ч.1. ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Суд вважає, що позовні вимоги в частині сплати неустойки в розмірі 5000\~гривень за\~ кредитним договором не підлягають задоволенню, оскільки пунктом 18 Розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється\~від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця)\~неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Суд відхиляє доводи представника позивача про можливість нарахування неустойки відповідно до норм Закону України «Про споживче кредитування» в період дії в Україні воєнного стану, виходячи з такого. Відповідно до\~п.1),\~п.2)\~ч.2\~ст.10\~Закону України\~«Про нормотворчу\~діяльність» закон приймається у формі: 1) кодексу України (далі - кодекс) та закону України (далі - первинний закон). Згідно ч. 2 ст. 66 Закону України «Про нормотворчу діяльність» разі виявлення колізії між кодексом і первинним законом пріоритет у застосуванні має норма права, що міститься у кодексі, якщо інше не передбачено таким кодексом. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що до даних правовідносин слід застосовувати норму пункту 18 Розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, як пріоритетну норму права, відповідно до якої позичальник звільняється\~від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця)\~неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, а не положення Закону України «Про споживче кредитування» в частині можливості здійснювати нарахування неустойки. Станом на\~12.03.2025\~року відповідач\~не виконав\~свої зобов`язання\~за договором,\~щодо оплати\~боргу та\~не повернув\~позивачу борг\~в сумі\~ 27000 гривень, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10000 грн., по процентах в розмірі 9300 грн., комісії 2700. Отже, суд вважає, що загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 10000+9300+2700 = 22000 гривень . Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов`язань за договором позики грошей, порушив свої зобов`язання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Враховуючи наведені вище обставини та законодавство, яке регулює кредитні та зобов`язальні правовідносини, суд вважає, що позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню частково і з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в розмірі 10000 грн, по процентах в розмірі 9300 грн, комісії в розмірі 2700 гривень, а всього в сумі 22000 гривень. Суд вважає, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 5000 гривень неустойки слід відмовити за безпідставністю. \~Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1973,81 гривні в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат у вигляді судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 509, 525, 526, 551, 599, 611, 612, 625, 629, 1046 1050, п.18 Розділу Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України

Outcome: partial