Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

У липні 2025 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 23 квітня 2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №57. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Проте сімейні відносини не склалися та з червня 2024 року припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, внаслідок чого виникали сварки та непорозуміння. Спір щодо місця проживання дитини відсутній. У зв`язку з цим позивачка вважала неможливим збереження шлюбу та просила про його розірвання. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, проте останній надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін та представника позивачки, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів про взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому, суд встановив, що 23 квітня 2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області сторони зареєстрували між собою шлюб, актовий запис №57. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім`ю, не бажають примирення та наполягають на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них спільного бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн.

Outcome: approved