Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

03.09.2025 адвокат Єфімік О.О., яка представляє інтереси заявників, звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеною заявою, у якій просить встановити факт народження [PERSON] , [INFO] у м. Маріуполі Донецької області, Україна, а також встановити дані про його батьків: мати - [PERSON] , [INFO] , громадянка України, батько - [PERSON] , [INFO] , громадянин України. Дану заяву адвокат Єфімік О.О. обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] , громадянка України, та [PERSON] , [INFO] , громадянин України, є батьками [PERSON] , який народився [INFO] у донецькій народній республіці. Отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України. Крім того, провести державну реєстрацію народження [PERSON] у Святошинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не являється можливим, оскільки документи, що видані органами влади, створеними всупереч законодавству України, є недійсними та не створюють будь-яких правових наслідків. Водночас, встановлення факту народження [PERSON] [INFO] на тимчасово окупованій території України (м. Маріуполь Донецької області, Україна) необхідне для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації у подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України. Крім того, адвокат звертає увагу, що батьками [PERSON] є громадяни України, а тому наявні достатні підстави для задоволення заяви шляхом визнання факту народження дитини та внесення відомостей про його батьків. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2025 для розгляду вказаної заяви визначено суддю Святошинського районного суду м. Києва Єросову І.Ю. Ухвалою суду від 05.09.2025 провадження у справі відкрито, судовий розгляд призначено на 05.09.2025 року. Заявник [PERSON] та її представник - адвокат Єфімік О.О. до суду у визначений час не прибули, разом з тим, у заяві просили проводити судовий розгляд заяви про встановлення факту народження по суті без їх участі. Представник заінтересованої особи - Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд звертає увагу, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що учасники провадження були завчасно та належним чином повідомлені про судовий розгляд заяви [PERSON] , однак у визначений судом час не прибули до суду, суд вважає за можливе розглянути дану заяву без участі заявника та заінтересованої особи. Суд, вивчивши доводи заяви [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту народження дитини, а також ознайомившись із долученими до неї документами, доходить таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Приписами ст. 13 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. 03.09.2025 заявники через свого представника - адвоката Єфімік О.О. звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту народження дитини [PERSON] [INFO] у м. Маріуполі Донецької області, яка підлягає розгляду у порядку окремого провадження. У ході судового розгляду встановлено, що громадянка України [PERSON] , [INFO] , особа якої підтверджується паспортом серії [NUMBER] , виданим Приморським РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області 16.01.2010, та громадянин України [PERSON] , [INFO] , особа якого підтверджується паспортом серії [NUMBER] , виданим Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 02.08.2000 року, мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 1 ст. 144 СК України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Разом з тим, суд звертає увагу, що [PERSON] народився [INFO] у донецькій народній республіці рф, про що 14.01.2025 приморським відділом ЗАГС Маріупольського міського управління юстиції міністерства юстиції донецької народної республіки, який є органом окупаційної влади, видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Відповідно до п. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Станом на день народження [PERSON] , видачі даного свідоцтва та розгляду справи судом територія м. Маріуполя Донецької області є тимчасово окупованою територією(Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025 року). Водночас, відповідно до приписів ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована російською федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Системний аналіз вказаних норм дозволяє визначити коло осіб, які можуть звертатися до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, такими є батьки, котрі наділені статусом громадян України. Долученими до заяви медичними документами підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] . Крім того, зі змісту заяви вбачається, що батько дитини - [PERSON] , [INFO] , визнав батьківство щодо [PERSON] , а відтак, дитина носить прізвище батька. Відповідно до ч. 3 ст. 317 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Згідно зі ст. 18 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження її дитини. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Враховуючи, що заявником та її представником надано суду достатні докази, які посвідчують факт народження [PERSON] [INFO] дитини (сина) на тимчасово окупованій території України - м. Маріуполь Донецької області, та свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] дійсно є батьками [PERSON] встановити факт народження якого просить заявник, суд доходить висновку про наявність достатніх підстав для задоволення заяви про встановлення факту народження дитини. Відповідно до ст. 317 ЦПК України суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання в частині щодо встановлення факту народження. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved