Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради (далі - Позивач) звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що мати дитини - [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приділяє належну увагу вихованню та розвитку дитини, не створює повноцінних умов для проживання, матеріальним утриманням сина не займається, не піклується про його здоров`я. Зокрема, [INFO] малолітній [PERSON] , був вилучений співробітниками правоохоронних органів при спробі матері його продати та був доставлений до КНП «Міська клінічна лікарня № 6» Дніпровської міської ради. [PERSON] була затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 149 КК України. Розпорядженням голови адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради від 07.05.2024 року за № 93-р малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. На підставі наказу Управління - служби у справах дітей адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради від 13.05.2024 року за № 10, [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштований до родини рідного дядька, [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно Висновку Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні до малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача змушена звернутися до суду та просити суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні до малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подала. 13 травня 2025 року третя особа [PERSON] звернулася до суду із самостійними вимогами на предмет спору до Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, третя особа: [PERSON] ,про скасування рішення про призначення опікуна та призначення нового опікуна. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що вона є бабусею малолітнього [PERSON] , [INFO] та матір`ю [PERSON] , [INFO] , бажає опікуватися онуком, неодноразово зверталася до Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, та в подальшому, подавала заяву про видачу наказу про тимчасове влаштування, але її заяви не були прийняті, прохання побачити онука, спілкуватися з ним, органом опіки проігноровано. Пізніше дізналася, що рішенням адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради було призначено опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] [PERSON] , вважає таке рішення незаконним та таким, що суперечить найкращим інтересам дитини. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд скасувати рішення Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради про призначення опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] , гр. [PERSON] та призначити опікуном малолітнього [PERSON] , [INFO] його бабусю, [PERSON] , [INFO] . Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити в повному обсязі. Одночасно з цим заперечувала проти задоволення позову третьої особи із самостійними вимогами, зазначивши, що всі рішення Органу опіки та піклування прийняті з дотриманням передбаченої законом процедури, а доводи третьої особи [PERSON] не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та не є підтвердженими жодним доказом у справі. Безпосередньо бабуся довгий час долею дитини не цікавилась, до органу опіки із відповідними заявами щодо призначення її опікуном не зверталась. Відповідач надала до суду письмову заяву, у якій позовні вимоги не визнала, просила суд не позбавляти її батьківських прав, та у задоволені позову відмовити в його повному обсязі через недоведеність та безпідставність. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , у судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунального закладу соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Барвінок» Дніпровської міської ради, також, у відкрите судове засідання не з`явився, надіслали до суду письмову заяву про проведення розгляду справи без їх участі та винести рішення в інтересах дитини. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , у судовому засіданні підтримав позовні вимоги Органу опіки в повному обсязі та просив їх задовольнити. Вказав, що є опікуном дитини, зараз дитина проживає разом з ним, в них добрі стосунки, дитина дуже емоційно та психологічно прив`язана до нього. Проти позову [PERSON] заперечував в повному обсязі. Третя особа [PERSON] , та її представник адвокат Лагода О.А. у судовому засіданні не заперечували проти позбавлення батьківських прав матері дитини, однак просили суд скасувати рішення Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради про призначення опікуном над дитиною [PERSON] та призначити її, [PERSON] як бабусю, опікуном такої дитини. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 30.08.2024 року вирішено залучити до участі у справі, в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальний заклад соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Барвінок» Дніпровської міської ради (місце знаходження: 49024, м. Дніпро, вул. Янтарна, буд. 45). Ухвалою суду від 02.12.2024 року вирішено доручити адміністрації Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» (місце знаходження: 49006, м. Дніпро, вул.. Надії Алексєєнко, буд. 80) вручити [PERSON] , яка утримується в ній, копію позовної заяви з доданими матеріалами та допитати її по суті позовних вимог. Ухвалою суду від 22.01.2025 року вирішенодоручити Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань -4» (місце знаходження: 49006, м. Дніпро, вул. Надії Алексеєнко, буд. 80) забезпечити проведення підготовчого судового засідання по цивільній справі за позовною заявою Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , Комунальний заклад соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Барвінок» Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав, в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 27.02.2025 року вирішено залучити до участі у справі, в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] (зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] ). Ухвалою суду від 27.02.2025 року вирішено залучити до участі у справі, в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] (зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] ). Ухвалою суду від 27.02.2025 року вирішено доручити адміністрації Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» (місце знаходження: 49006, м. Дніпро, вул.. Надії Алексєєнко, буд. 80 ) допитати в якості відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 23.06.2025 року вирішено об`єднати в одне провадження позовну заяву [PERSON] до Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] ,про скасування рішення про призначення опікуна та призначення нового опікуна та позовну заяву Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , Комунальний заклад соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Барвінок» Дніпровської міської ради, [PERSON] ,[PERSON] , про позбавлення батьківських прав. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.05.2021 року. Відомості про батька внесені до актового запису про народження дитини відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. З матеріалів справи вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживав разом з матір`ю [PERSON] та бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно Акту обстеження житлово - побутових умов від 17.11.2023 року такі умови мешкання дитини потребували покращення, адже мати не створювала для дитини відповідних умов, зі слів бабусі мати могла залишити дитину на неї на 2-3 години. Матеріалами справи підтверджено, що 17.12.2022 року по лінії «102» до чергової частини відділення поліції № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від заявниці [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , про те, що [INFO] близько 09 год. 00 хв. її донька [PERSON] , яка мешкає спільно, залишила на неї свою малолітню дитину, сина - [PERSON] , та пішла у невідомому напрямку. Також, заявник повідомила, що донька систематично залишає свою дитину без нагляду, належним чином не займається її вихованням, заявник просить поліцію вилучити дитину. Матеріалами справи також підтверджено, що 17.12.2022 року інспекторами СЮП ВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, спільно з спеціалістами УССД адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, малолітню дитину [PERSON] , [INFO] було поміщено в КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6» Дніпровської міської ради, про що було складено відповідний акт, в якому зазначено, що дитина залишилася без батьківського піклування. Судом також встановлено, що 19.12.2022 року до Управління - служби у справах дітей адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради надійшло повідомлення від КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6» Дніпровської міської ради щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] , який залишився без батьківського піклування, та був доставлений в лікарню. Судовим розглядом встановлено, що наказом Управління - служби у справах дітей адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради від 23.12.2022 року за № 153, [PERSON] , поставлено на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, по категорії дітей, батьки яких ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.03.2023 року [PERSON] , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, та покладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 850 грн. 00 коп. 24.04.2024 року до Управління - служби у справах дітей адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради надійшло повідомлення від КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6» Дніпровської міської ради про те, що 23.04.2024 року о 15 год. 40 хв. бригадою екстреної медичної допомоги у супроводі співробітника ювенальної превенції ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції Фурсова А.О. , було доставлено дитину, [PERSON] , [INFO] . Дитина вилучена 23.04.2024 року близько 13 год. 30 хв. за адресою: [ADDRESS] при спробі матері продати дитину, хлопчика госпіталізовано до інфекційного відділенні №1 за адресою: [ADDRESS] . Розпорядженням голови адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради від 07.05.2024 року за № 93-р, малолітньому [PERSON] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Судовим розглядом також встановлено, що розпорядженням № 11 - р від 31.01.2025 року над малолітнім [PERSON] , встановлено опіку та призначено опікуна [PERSON] . Згідно висновку психолога Комунального закладу соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Обійми» Дніпровської міської ради від 03.06.2025 р. № 01-4/84 за результатом психологічного діагностування родини стало відомо про емоційну прив`язаність один до одного ( [PERSON] його дружини [PERSON] та [PERSON] ). Опікуни позитивно впливають на [PERSON] . Одночасно з цим, матеріали справи не містять доказів звернення третьої особи [PERSON] із заявою про призначення її опікуном та подання документів до Органу опіки та піклування для вирішення вказаного питання. Судом також встановлено, що вироком Центрального районного суду міста Дніпра від 02.05.2025 року [PERSON] , [INFO] , визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 149 КК України, та призначено їй покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна (справа № 203/2787/24). За змістом вказаного вироку [PERSON] , маючи на утриманні малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , однак не маючи бажання та намірів виховувати, піклуватись та забезпечувати належні соціальні, побутові умови проживання для своєї малолітньої дитини, усвідомлюючи та достовірно розуміючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання негативних, суспільно-небезпечних наслідків у вигляді: незаконної передачі людини, а саме: використання матір`ю підневільного стану своєї малолітньої дитини та влади над нею, тобто малолітнього, неконтрольованого перебування дитини у розпорядженні сторонніх осіб, мета яких на заволодіння дитиною для [PERSON] суттєвого значення не мала, одночасного із тим, порушення першочергового права малолітніх дітей на зростання та виховання в рідній сім`ї, природних та невідчужуваних Конституційних прав і свобод людини в частині вільності та рівності у своїй гідності і правах, та бажаючи їх настання, маючи умисел, направлений на передачу без укладання передбачених законодавством України угод щодо усиновлення, піклування своєї малолітньої дитини, та реалізуючи його, у невстановлений органами досудового розслідування час, але не пізніше 15.04.2024 р., знаходячись у невстановленому органами досудового розслідування місці на території м. Дніпро, вирішила продати свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , тобто передати свою малолітню дитину стороннім особам. Суду подано Висновок органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської радивід 24.05.2024 року за № 3/9-93, за змістом якого такий компетентний орган вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав, суд виходив із наступного. Так, безпосередньо підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що "ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Вказані фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При цьому, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Суд вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). В даному випадку, оцінюючи особистість відповідачки, як матері дитини, та її поведінку, суд зазначає, що відповідачка, будучи матір`ю [PERSON] , не тільки на належному рівні не цікавилась життям дитини і систематично не піклувалась про його фізичний та духовний розвиток, а й ще вчинила злочин (який характеризується із суб`єктивної сторони виключно прямим умислом) щодо такої дитини. А відтак суд вважає доведеним обставину винної поведінки по відношенню до дитини з боку відповідачки, та свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. І навпаки, станом на день ухвалення рішення матеріалами справи підтверджено належним, достатнім та допустимим доказом у вигляді вищенаведеного висновку психолога емоційну прив`язаність дитини до своїх опікунів, які у свою чергу, позитивно впливають на розвиток такої дитини. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що вжиття таких крайніх заходів як позбавлення батьківських прав відповідача відповідає саме інтересам дитини, оскільки забезпечить його розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, та ґрунтується на законі і є пропорційним заходом реагування на поведінку відповідача. Зокрема, таке позбавлення відповідачки батьківських прав здійснюється згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дитини, має законну мету і втручання в права відповідачки є пропорційним меті позбавлення її батьківських прав. При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., враховує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд також не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останній положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Таким чином, враховуючи інтереси дитини, вказані приписи чинного законодавства, та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, про те, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є такими, що ґрунтуються на законі, внаслідок чого підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог третьої особи про скасування рішення про призначення опікуна та призначення нового опікуна, слід відмовити. Відповідно до статті 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Згідно зі статтею 247 СК України, дитина, над якою встановлено опіку або піклування, має право: на проживання в сім`ї опікуна або піклувальника, на піклування з його боку; на забезпечення їй умов для всебічного розвитку, освіти, виховання і на повагу до її людської гідності; на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону; на захист від зловживань з боку опікуна або піклувальника. Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» №866 від 24 вересня 2008 року, органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей. Органи опіки та піклування провадять свою діяльність, пов`язану із захистом прав дитини, з дотриманням таких принципів: забезпечення найкращих інтересів дитини; недопущення дискримінації дітей; конфіденційності інформації про дитину. Пунктом 40 Постанови № 866 передбачено, що особа, яка виявила бажання взяти на виховання в сім`ю дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування, звертається із заявою до служби у справах дітей за місцем свого проживання та подає такі документи:1) копію документа, що посвідчує особу; 2) копію реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків або інформація про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу) (за наявності); 3) копію документа, де зазначено унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності); 4) довідку про заробітну плату за останніх шість місяців або відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків або довідка про подану декларацію про майновий стан і доходи за попередній календарний рік. Якщо особа, яка бажає взяти дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування, під опіку, піклування, перебуває в шлюбі, довідку про заробітну плату за останніх шість місяців або відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, або довідку про подану декларацію про майновий стан і доходи може подавати тільки така особа. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88. Відповідно до Правил опіки та піклування, які затверджені Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року N34/166/131/88, опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Пунктом 3.1 Правил опіки та піклування передбачено, що для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. Статтею 61 ЦК України визначено, що орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу. Стаття 63 ЦК України передбачає, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. В даному випадку, звертаючись із позовними вимогами про скасування рішення Органу опіки та піклування щодо призначення опікуна третя особа так і не надала суду докази того, що вказане рішення було прийнято із порушенням вищевказаного нормативного порядку. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частиною п`ятою статті 12 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, суд керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Таким чином, без надання суду доказів порушення Органом опіки вказаного порядку прийняття рішення, суд не може скасувати означене спірне рішення виходячи виключно з бажання третьої особи бути опікуном дитини. Суд також звертає увагу що, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав особи, яка бажає бути опікуном, щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Норми міжнародного права та національного законодавства не містять положень, які б наділяли будь-кого з претендентів на опіку пріоритетним правом на проживання з дитиною. Таким чином, для набуття статусу опікуна над дитиною, претендентам слід дотримуватись законодавчо визначеного порядку, який спрямований на захист інтересів дитини, у тому числі щодо підтвердження своєї можливості здійснювати повноваження опікуна, яка перевіряється уповноваженим Органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна у власному рішенні. В даному випадку матеріали справи не містять доказів того, що третя особа [PERSON] зверталась до Органу опіки із відповідними заявами щодо призначення саме її опікуном з одночасним наданням відповідного переліку документів. Суд вказує, що з огляду на поведінку учасників даної справи, розгляд останньої не відбувався у стислі терміни, і третя особа мала достатньою часу, навіть протягом розгляду справи здійснити таке звернення, про що їй роз`яснювалось як судом, так і наголошувалось з боку органу опіки. Однак доказів таких звернень матеріали справи не містять. Як і не містять доказів того, що саме персональні характеристики особистості [PERSON] будуть забезпечувати гармонійний розвиток та належне виховання дитини, краще аніж зараз це відбувається з боку вже призначених опікунів. Таким чином, суд вимушений відмовити у задоволені позову третьої особи [PERSON] з огляду на його цілковиту недоведеність. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Позовні вимоги за первісним позовом задоволено, а тому з відповідача за первісним позовом [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп. У зв`язку з тим, що у задоволені позовних вимог [PERSON] до Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, третя особа: [PERSON] ,про скасування рішення про призначення опікуна та призначення нового опікуна, було відмовлено, то сплачений судовий збір покласти на такого учасника справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved