Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

19.12.2024 року на розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача заборгованість з вихідної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію в розмірі 3-х середньомісячних заробітних плат в розмірі 24\~960,21 гривень. Стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. Позов мотивовано тим, що [PERSON] в період з червня 2005 року по 14.10.2024 року позивач у Відокремленому підрозділі «Стандарт» Державного підприємства «Мирноградвугілля». 14.10.2024 року позивач звільнилася з підприємства відповідача на підставі наказу №46-к від 14.10.2024 року за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Уже в\~листопаді підприємство\~здійснило виплату\~лише заборгованості\~із заробітної\~плати та\~компенсації за\~невикористану відпустку,\~які належали\~позивачу при\~звільненні.\~Проте,\~вихідну допомогу\~у зв`язку\~з виходом\~на пенсію\~на момент\~звернення до\~суду не\~виплатило,\~сума боргу\~склала 24\~960,21\~гривень.\~Причиною відмови\~у виплаті\~відповідач називає\~відсутність коштів\~на цю\~виплату,\~що змусило\~позивача звернутися\~до суду (а. с. 2-7). Ухвалою суду від 26.12.2024 року порушено справу за правилами спрощеного позовного провадження (між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення судді); розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України (а.с. 27). Відповідачем Державним підприємством «Мирноградвугілля» на позовну заяву, в порядку ст. 278 ЦПК України, відзив подано не було. Відомості щодо наявності заборгованості перед позивачем [PERSON] , витребувані ухвалою суду, не надано. З огляду на вказане, в розумінні\~ст. 280 ЦПК України, наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом. Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Згідно записів в трудовій книжці серійний номер [NUMBER] [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ДП «Мирноградвугілля» до 14.10.2024 року - звільнена за ч. 1 ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком, з виплатою одноразової допомоги в розмірі 3-х середньомісячних заробітних плат. (а. с. 9-11). Спірні відносини між сторонами виникли з підстав того, що при звільненні позивача розрахунок з нею своєчасно не проведено. Згідно з частиною першою статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 2 КЗпП працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Аналіз норм ст. ст. 47, 116 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці» свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, тощо) належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Така правова позиція викладена в поставах Верховного Суду України № 6-1395цс16 від 26.10.2016 року, № 6-788цс16 від 14.12.2016 року, № 6-2912цс16. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом з урахуванням вказаної норми надається оцінка доводів позивача в частині обґрунтування вимог про стягнення з відповідача одноразової вихідної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію в розмірі 3-х середньомісячних заробітних плат в розмірі 24\~960,21 гривень. З матеріалів справи, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу Форми ОК-5, вбачається, що ДП «Мирноградвугілля», згідно частини 2 ст.15 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» зобов`язаний, зокрема подавати в установленому порядку відповідно до законодавства відомості про розмір заробітної плати та використання робочого часу працівників […]» (п.4). Надаючи ці відомості про суб`єкт соціального страхування застраховану особу, тобто позивача, до Фонду соціального страхування України та/чи Пенсійного фонду України, зазначає нараховану заробітну плату, що обумовлено Законом України № 1105-XIV та Постановою Правління пенсійного фонду України №10-1 від 18 червня 2014 року «Про затвердження Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування». Станом на 17.12.2024 року (дата звернення до суду із цим позовом) заборгованість саме по заробітній платі відсутня, а стягненню підлягає саме допомога у зв`язку із виходом на пенсію в розмірі 3-х середньомісячних заробітних плат, про що також є запис № 24 від 14.10.2024 року у трудовій книжці [NUMBER] від 16 жовтня 1981 року та Наказу 46-к від 14.10.2024 року підприємства відповідача, копія яких додається до позовної заяви. З огляду на це, суму 3-х середньомісячних заробітних плат можна отримати розрахувавши середній заробіток, виходячи з наступного. Середній заробіток має бути визначено за два місяці, які передували місяцю, у якому було звільнено позивача, а саме за серпень та вересень. Серпень 2024 року 8640,00 гривень 22 дні; вересень 2024 року 8000,00 гривень 21 день = 16640,00 43 дні. Розрахунок середньоденної заробітної плати: 16640,00/43 = 386,98 гривень. У зв`язку з тим, що середня місячна заробітна плата визначена законодавством, зокрема КЗпП та ПКМУ №100 як розрахункова величина для нарахування вихідної допомоги, то вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Щоб визначити середньоденну заробітну плату, треба зарплату за фактично відпрацьовані в розрахунковому періоді робочі дні розділити на число відпрацьованих робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 Порядку № 100). Середньомісячне число робочих днів розраховують діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Середньоденна заробітна плата: 16640,00 / 43 = 386,98 грн.; Середньомісячні робочі дні: 43/2 = 21,5 день; Середній заробіток за місяць: 386,98 * 21,5 = 8320,07 грн.; Вихідна допомога за 3 місяці становить: 8320,07 * 3 = 24 960,21 грн. Тому,\~ДП «Мирноградвугілля»\~має перед\~ [PERSON] заборгованість з виплати одноразової вихідної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію в розмірі 3-х середньомісячних заробітних плат в розмірі 24\~960,21 гривень (а.с. 17-22) Таким чином, загальна сума заборгованості станом на 17.12.2024 року складає 24\~960,21 гривень. Статтею 44 Кодексу законів про працю України зазначено: «При припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40, пункті 6 частини першої статті 41 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; […] внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору, вчинення мобінгу (цькування) стосовно працівника або невжиття заходів щодо його припинення (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку […]». Згідно пункту 2.2 Рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 року у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу вказано, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Сума належних виплат (складові нарахованого заробітку) мала бути виплачена [PERSON] роботодавцем ДП «Мирноградвугілля» в день звільнення 14.10.2024 року. Заробітна плата в розумінні норм ст. 94 КЗпП України, ст. 1 Закону України «Про оплату праці» не є відповідальністю за порушення строків виконання зобов`язань, це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Заробітна плата, в тому числі оплата за час простою (ст. 113 КЗпП України), компенсація за невикористані дні щорічної відпустки (ст. 83 КЗпП України), вихідна допомога (ст. 44 КЗпП України) не є відповідальністю за порушення строків розрахунку при звільненні. Згідно із приписами ст.116 КЗпП України: «При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму». За змістом пункту 4 частини першої Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V "Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)", усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Таким чином, роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано, що забезпечує реалізацію одного із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці. Повно і\~всебічно з`ясувавши\~обставини по\~справі,\~надані сторонами\~докази,\~які були\~досліджені в\~судовому засіданні\~і які\~відповідають вимогам\~закону в\~розумінні їх\~належності та\~допустимості,\~-\~суд приходить\~до висновку,\~що примусовому\~стягненню з\~ДП «Мирноградвугілля»\~на користь\~ [PERSON] підлягає одноразова вихідна допомога у зв`язку з виходом на пенсію в розмірі 3-х середньомісячних заробітних плат в розмірі 24\~960,21 гривень з урахуванням утримання відповідачем прибуткового податку з громадян, внесків й інших обов`язкових платежів з цієї суми. Суд, розглянувши справу, вирішивши питання, які відповідно до статті 264 ЦПК України підлягають з`ясуванню при ухваленні рішення, - присуджує до стягнення з ДП «Мирноградвугілля» суми одноразової вихідної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію в розмірі 3-х середньомісячних заробітних плат в розмірі 24\~960,21 гривень, при цьому зазначає наступне. Згідно з абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13 задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податку на доходи фізичних осіб) є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку і інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до ст. 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України). При зазначенні\~в резолютивній\~частині рішення\~висновку про\~оподаткування присуджених\~до стягнення\~сум,\~-\~суд враховує,\~що згідно\~матеріалів справи\~ДП «Мирноградвугілля»\~має перед\~ [PERSON] обов`язок по виплаті вихідної допомоги, де суми відображено без урахування утримань податків, внесків й інших обов`язкових платежів. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, [PERSON] звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення заробітної плати - одноразової вихідної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли. [PERSON] при зверненні до суду сплатила судовий збір в розмірі 1211,20 гривень. Позов [PERSON] про стягнення одноразової вихідної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію задоволено повністю на суму 24\~960,21 гривень (100 % від заявленої суми), тому розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача дорівнює 1211,20 гривень. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 2, 19, 44 КЗпП України,

Outcome: approved