Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

В провадженні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25.09.2004 року Відділом реєстрації цивільного стану Лубенського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №233. Заявлені вимоги про розірвання шлюбу позивач мотивує тим, що подружжя має протилежні погляди на сімейне життя, сімейні обов`язки. Між сторонами зникло взаємопорозуміння, у зв`язку з чим подружні відносини та ведення спільного господарства припинилось. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, подано заяву про розгляд справи у їх відсутності і позовні вимоги підтримують. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову з проханням здійснювати розгляд справи у його відсутності. На підставі вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні обставини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25.09.2004 року Відділом реєстрації цивільного стану Лубенського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №233, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 25.09.2004 року. У подружжя є спільна дитина син [PERSON] , [INFO] та неповнолітній син [PERSON] [INFO] . Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За змістом ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом з`ясовано, що у подружжя сімейне життя не склалося, вони мають протилежні погляди на життя,шлюбні стосунки фактично припинені, відтак їх шлюб носить формальний характер та його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін, в зв`язку з чим суд вважає, що відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України шлюб між сторонами слід розірвати. Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн., який підлягає відшкодуванню відповідачем з урахуванням приписів ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved