Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

12.05.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю"Факторинг Партнерс" (надалі ТОВ "Факторинг Партнерс") звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості у загальному розмірі 37954,74 грн. та судових витрату по сплаті судового збору 2422,40 грн і витрати на правничу допомогу 13000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14.04.2021 укладено договір про надання фінансових послуг № 2110139997082 між Товариством обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" (далі ТОВ "Служба миттєвого кредитування") і [PERSON] , та 12.04.2021 договір позики №2111829 укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маніфою" (далі ТОВ "Маніфою") і [PERSON] , який зобов`язання за договорами не виконував, внаслідок чого утворилася загальна заборгованість. Позивач набув право грошової вимоги за вказаними договорами позики і кредитним договором на підставі договорів факторингу: №1-12 від 01.12.2021 відповідно до якого ТОВ "Служба миттєвого кредитування"" відступило право вимоги на користь ТОВ "Вердикт Капітал"; № 10-01/2023 від 10.01.2023 відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект Центр" право вимоги; № 18-02/25 від 18.02.2025 відповідно до якого ТОВ "Коллект Центр" відступило на користь ТОВ "Факторинг Партнерс" право вимоги. Таким чином, ТОВ "Факторинг Партнерс" наділено правом вимоги до відповідача за договором № 2110139997082 від 14.04.2021; № 11-08/2021 від 11.08.2021 відповідно до якого ТОВ "Маніфою" відступило право вимоги на користь ТОВ ФК "Європейська агенція з повернення боргів"; № 23/05/24 від 23.04.2024 ТОВ ФК "Європейська агенція з повернення боргів" відступило на користь ТОВ "Факторинг Партнерс". Таким чином, ТОВ "Факторинг Партнерс" наділено правом вимоги до відповідача за договором позики № 2111829. За період користування кредитними коштами у відповідача перед позивачем за договором № 2110139997082 від 14.04.2021 утворилась заборгованість у сумі 3663,92 грн, з яких 1300,00 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 2363,92 грн сума заборгованості за нарахованими процентами. За період користування кредитними коштами у відповідача перед позивачем за договором №2111829 від 12.04.2021 утворилась заборгованість у сумі 34290,82 грн, з яких: 1900,00 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) та 32390,82 грн сума заборгованості за нарахованими процентами Процесуальні дії та рішення у справі. 20 травня 2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. 27 серпня 2025 року протокольною ухвалою вирішено проводити розгляд справи у відсутності відповідача, в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи. Позиції учасників справи. Представник позивача в позовній заяві просить розгляд справи проводити у його відсутність, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи 17.06.2025 року, 24.07.2025 року, 27.08.2025 року повідомлений тричі належним чином, причин неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи у її відсутність, не подав ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. Відповідач повідомлявся шляхом направлення судових повісток, що підтверджується поштовим повідомленням, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що, відповідно до правової позиції Верховного Суду, є належним врученням. (Постанова ВС від 23.01.2023 у справі № 496/4633/18). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань відповідача про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Копію позовної заяви з додатками відповідачем не було отримано у зв`язку із поверненням поштового відправлення. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. 14.04.2021 між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та [PERSON] укладено договір про надання фінансових коштів № 2110139997082, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 1900,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов договору, його додатків та правил (п. 1.1). Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів (п.1.3). Граничний строк кредитування (строк дії договору): 1 рік (п.1.9). Проценти: 2 % за кожен день користування кредитом за умовами сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а; починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6; починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6 в. Загальні витрати за кредитом 608,00 грн (сума % по договору) +266,00 грн (комісія). Орієнтовна вартість кредиту 1900 грн (тіло кредиту) +608,00 (% по договору) + 266,00 (комісія). Вказаний договір, графік платежів та паспорт споживчого кредиту підписаний електронним підписом відповідача [PERSON] електронним одноразовим ідентифікатором R4. Відповідно до інформації ТОВ ФК "Вей фор пей" від 10.12.2024, адресованої ТОВ "Служба МК", підтверджено, що було здійснено наступний переказ грошових коштів: номер карти [NUMBER] , власник карти (емітент) банк ПриватБанк, час запиту 14.04.2021 16:04:17, номер договору № 2110139997082, сума 1900,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості позичальника [PERSON] за договором № 2110139997082, здійснений кредитором ТОВ "Служба миттєвого кредитування" станом на 30.11.2021, заборгованість становить 14763,00 грн з яких: 1900,00 грн за тілом кредиту, 12863,00 грн заборгованість за відсотками. Загальний розмір заборгованості за договором № 2110139997082 від 14.04.2021 станом на 10.01.2023 на дату відступлення права вимоги за договором факторингу ТОВ "Вердикт Капітал" становив 34290,82 грн з яких: 1900,00 грн заборгованість по основній сумі кредиту; 12863,00 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 19527,82 грн нараховані відсотки. Відповідно до розрахунку заборгованості позичальника [PERSON] за договором № 2110139997082 від 14.04.2021 здійснений кредитором ТОВ "Факторинг партнерс" за період з 18.02.2021 по 27.04.2025, заборгованість за тілом кредиту становить 1900 грн, заборгованість за відсотками становить 32390,82 грн. Загальна вартість заборгованості станом на 27.04.2025 становить 34290,82 грн. 12.04.2021 між ТОВ "Маніфою" та [PERSON] укладено договір позики № 2111829 про надання грошових коштів (позики) у сумі 1300,00 грн строком на 16 днів до 28.04.2021. Дата надання позики 12.04.2021. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований 0,13380 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований 1,99000 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Базова процентна ставка за позикою, фіксована 1,99000 % від суми позики за кожен день користування позикою. Розмір процентів на прострочену позику, фіксований 1,01 % від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. Позика надається шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-Сайті товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання договору (п. 2.6). Розмір процентних ставок, визначених у п. п. 2.4, 2.5 Договору є фіксованим та може бути змінено позикодавцем в односторонньому порядку лише за умови попереднього письмового повідомлення позичальника. Реальна річна процентна ставка, акційна: 48,85 %. Реальна річна процентна ставка, базова: 726,35 %. Вартість позики за весь строк позики (сума процентів), 2,14 %. Вартість позики за весь строк позики (сума процентів), 27,82 грн. Загальна вартість позики та процентів 1327,82 грн. \~ \~ \~ \~Вказаний договір, розрахунок-графік за договором підписані електронним підписом відповідача [PERSON] одноразовим ідентифікатором q53617. Відповідно до інформації ТОВ "Універсальні платіжні рішення" від 23.12.2024, адресовану ТОВ "Маніфою", підтверджено, що було здійснено переказ грошових коштів: маска карти [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 86184167, призначення платежу: зарахування 1300,00 грн на картку [NUMBER] . Згідно з розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит станом на 11.08.2021 зазначено, що заборгованість за сумою позики 1300,00 грн та 2363,92 грн. Загальна заборгованість за договором позики 3663,92 грн. Загальний розмір заборгованості за договором № 2111829 від 12.04.2021 станом на 11.08.2021 на дату відступлення права вимоги за договором факторингу ТОВ ФК" Європейська агенція з повернення боргів " становив 3663,92 грн з яких: 1300,00 грн заборгованість по основній сумі кредиту; 2363,92 грн заборгованість за процентами. Відповідно до розрахунку заборгованості позичальника [PERSON] за договором № 2111829 від 12.04.2021 здійснений кредитором ТОВ "Факторинг партнерс" за період з 11.08.2021 по 27.04.2025, заборгованість за тілом кредиту становить 1300 грн, заборгованість за відсотками становить 2363,92 грн. Загальна вартість заборгованості станом на 27.04.2025 становить 3663,92 грн. 01.12.2021 було укладено договір № 1-12 відповідно до якого ТОВ "Служба миттєвого кредитування" відступило на користь ТОВ "Вердикт капітал" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2110139997082. 10.01.2023 було укладено договір про відступлення прав вимог № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ "Вердикт капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект центр" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2110139997082. 18.02.2025 було укладено договір № 18-02/25 відповідно до якого ТОВ "Коллект центр" відступило на користь ТОВ "Факторинг Партнерс" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2110139997082. 11.08.2021 між ТОВ "Маніфою" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу № 11-08/2021, відповідно до якого ТОВ "Маніфою" відступило на користь ТОВ "ФК " Європейська агенція з повернення боргів " право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2111829 від 12.04.2021 укладений між ТОВ "Маніфою" та [PERSON] 23.05.2024 було укладено договір № 23/05/24 відповідно до якого ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів " відступило на користь ТОВ "Факторинг Партнерс" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2111829. Застосовані норми права. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. В силу ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абз. 1 ч. 1). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (абз. 1 ч. 2). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Законодавець у п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України визначив, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. В ч. 1 ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1). Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ч. 2). За змістом ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як зазначено у ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ч. 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В силу ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як зазначено у ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як зазначено у ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1). \~ \~ \~ \~Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 2). У ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. В силу ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5); електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6). Як зазначено у ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1). Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. (ч. 3). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (абз. 1 ч. 12). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Якщо позичальник у визначені кредитним договором порядку та строки поверне кредит і сплатить проценти, тобто здійснить належне виконання зобов`язання за договором, то це зобов`язання припиняється. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. У разі прострочення боржником грошового зобов`язання настають наслідки такого прострочення у виді нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних від простроченої суми. Ці нарахування входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. При цьому до нового кредитора переходять усі чинні права первісного кредитора. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Мотиви і висновки суду. Між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" і відповідачем, ТОВ "Маніфою» і відповідачем укладені кредитні договори і надані кредитні кошти, в обумовленому кредитними договорами розмірі. Позивач отримав право вимоги до відповідача за договором позики №2111829 від 12.04.2021 і за кредитним договором №2110139997082 від 14.04.2021. Суду не надано доказів щодо неправильності або необґрунтованості зазначеного розрахунку заборгованості. Заборгованість [PERSON] за договором позики № 2111829 від 12.04.2021 станом на 27.04.2025 не погашена і складається з заборгованості за тілом кредиту 1300,00 грн, заборгованість за відсотками становить 2363,92 грн, а всього 3663,92 грн; заборгованість [PERSON] за договором про надання фінансових послуг (кредитного договору) № 2110139997082 від 14.04.2021 станом на 27.04.2025 загалом становить 34290,82, а саме: 1900,00 грн заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками становить 32390,82 грн. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок що відповідачем порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов`язань за кредитними договорами № 2110139997082 від 14.04.2021 та № 2111829 від 12.04.2021, станом на 27.04.2025 відповідач має заборгованість перед позивачем за вказаними договорами і позов підлягає повному задоволенню. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн, підлягає стягненню з відповідача. Щодо витрат на правничу допомогу. Згідно договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 Товариству "Факторинг Партнерс" правову допомогу у справі надало Адвокатське об`єднання "Лігал Ассістанс". Згідно заявки на надання юридичної допомоги № 1044 від 01.03.2025 та акту № 7 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025, його сторони ТОВ "Факторинг Партнерс" і АО "Лігал Ассістанс" погодили надання правничої допомоги на суму 13000,00 грн, зокрема, 2 години по 2000,00 грн за 1 годину за надання усної консультації з вивчення документів, 3 години по 3000,00 грн за складення позовної заяви для подачі до суду. Відповідно до ст. 15 ЦПК учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК). За змістом ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Водночас вказані положення ст. 137 ЦПК не відхиляють можливість і не знімають із суду обов`язок застосувати принципи пропорційності, розумності та співмірності під час вирішення відповідних питань. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 8, 9 ст. 141 ЦПК інші судові витрати (окрім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Додаткова Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020, справа № 755/9215/15-ц, зазначила, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. За змістом ст.ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК в узагальненому вигляді випливає, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у рішенні від 23.01.2014 у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (§ 268). Крім цього, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У рішенні від 28.11.2002 ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved