Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

ТОВ "Споживчий центр" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 18.09.2024 між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №18.09.2024-100002678, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у розмірі 24000,00 грн, строком на 140 днів. Дата повернення (виплати) кредиту - 04.02.2025. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 3600,00 грн, нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Неустойка 240,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. ТОВ "Споживчий центр" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит. Відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, станом на 30.04.2025 (дату подання позову), утворилась заборгованість у розмірі 73200,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 24000,00 грн, по процентам в розмірі 33600,00 грн, комісією в розмірі - 3600,00 грн, неустойки - 12000,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ "Споживчий центр". Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 18.09.2024-100002678 від 18.09.2024 у розмірі 73200,00 грн та понесені судові витрати. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 11.06.2025 дану цивільну справу передано за підсудністю до Тиврівського районного суду Вінницької області. 09.07.2025 надійшли матеріали цивільної справи до Тиврівського районного суду Вінницької області. Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1366413 відомості за параметрами [PERSON] не знайдені. Водночас згідно з відповідями УДМС у Вінницькій області та центру надання адміністративних послуг Сутисківської селищної ради Копиця Аліна Володимирівна, [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , при цьому остання змінила прізвище на [PERSON] . Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 11.07.2025 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д., відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 24.07.2025 відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, у якому остання зазначає, що позивач заявляє надмірні та значною мірою безпідставні позовні вимоги, а саме позивач вимагає сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 33600 грн, що становить 1% за кожен день строку дії договору, що за логікою мало б становити 365% річних, при цьому в паспорті споживчого кредиту вказано, що загальна річна процентна ставка становить 300,86%, що не відповідає елементарним математичним підрахункам. При визначенні такої річної процентної ставки позивач наводить розрахунки, які не випливають з умов договору та не є зрозумілими. Також її ввела в оману і орієнтовна загальна вартість кредиту, для споживача за весь строк, зазначена у паспорті споживчого кредиту: 51695,58 грн. Ця цифра є суттєво заниженою, адже навіть сукупна вартість тіла кредиту і відсотків становить 57600 грн. Тому паспорт споживчого кредиту істотно суперечить змісту договору і фактично вводить її в оману. Разом з тим, відсотки майже у півтора рази перевищують суму тіла кредиту. Вона невдовзі після отримання кредиту втратила неофіційну роботу, на яку навпаки планувала влаштуватись офіційно, також у цей період на фронті загинув член її родини. В цілому ці обставини негативно вплинули на її платоспроможність. Намагання домовитись з позивачем про реструктуризацію боргу результату не принесли. Враховуючи викладене, просить зменшити розмір відсотків до 12000 гривень. Крім того, позивач вимагає стягнення з неї неустойки у розмірі 12000,00 грн, посилаючись на скасування окремих норм законодавства "Про споживче кредитування", що не відповідає нормам п. 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Також, позивач вимагає стягнення з неї комісії у розмірі 3600,00 грн. Зазначає, як виснував Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 (справа №204/224/21), якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Стягнення 3600,00 грн комісії, яка передбачена умовами договору, оскільки в кредитному договорі не обумовлено за перелік яких саме послуг позичальник повинен сплачувати комісію, то така умова кредитного договору є нікчемною та такою, яка суперечить Закону України "Про споживче кредитування" та Закону України "Про захист прав споживачів",\~а тому у задоволенні позову\~в цій частині, на її думку, також слід відмовити. Крім того, позов оформлено без якісного розрахунку заборгованості та без надання безсумнівних доказів боргу. Просить відмовити у\~задоволенні позовної\~заяви за\~позовом ТОВ\~«Споживчий центр» до неї по справі №128/1543/25 у частині стягнення відсотків на суму понад 12000 гривень, неустойки у повному обсязі, комісії у повному обсязі. 31.07.2025 представник позивача [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив наступне. Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти розміру процентної ставки, передбаченої в кредитному договорі, зазначаючи що розмір процентної ставки не відповідають вимогам розумності та справедливості. У зв`язку\~з чим,\~повідомляє,\~що п.\~5\~ст.\~8\~Закону України\~"Про\~споживче кредитування"\~передбачає,\~що максимальний\~розмір денної\~процентної ставки\~не може\~перевищувати 1\~%.\~Відповідно до\~умов кредитного\~договору,\~розмір денної\~процентної ставки\~складає 1%, що відповідає вимогам чинного законодавства, отже нарахування процентів за даною процентною ставкою є легітимним та застосовним. Зазначає, що положення паспорту споживчого кредиту стосовно формули обрахування денної процентної ставки, застосовуючи загальні витрати за споживчим кредитом, були додані відповідно до вимог Закону України "Про споживче кредитування", мають інформаційно-орієнтовний характер, та обраховуються на припущенні належного виконання зобов`язання позичальником. Відповідач заперечує вірність розрахунку спірної заборгованості, проте не зробив власного, а відтак вести мову предметно про конкретні суми не доводиться. Кредитний договір з відповідачем був укладений 18.09.2024, тобто після набуття чинності змін до ЗУ "Про споживче кредитування", а тому вимога про стягнення неустоки є правомірною, з огляду також на те, що нормами ЦК України врегульовано загальне питання про звільнення від сплати неустойки позичальників при отримані кредиту (позики), в той час як ЗУ "Про споживче кредитування" є спеціальною нормою, яка регулює питання щодо загальних правових та організаційних засад споживчого кредитування. Щодо вимоги про стягнення комісії зазначає, що комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу. Крім того, своїм підписом на договорі відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, комісії та неустойки у разі їх наявності, розуміє та зобов`язується їх виконувати. Просить позовні вимоги задоволити. Правом подати заперечення відповідач не скористалась. Оскільки Тиврівським районним судом Вінницької області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Судом установлено, що 18.09.2024 між ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір № 18.09.2024-100002678, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору. Пропозицію про укладання кредитного договору (оферти) (кредитної лінії), заявку, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №18.09.2024-100002678 (кредитної лінії), інформаційне повідомлення позичальника (а.с.15-21) - підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором - Е134. Паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором - А134. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит, сума - 24000,00 грн, строк кредитування 140 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту - 04.02.2025. Процентна ставка - фіксована незмінна у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія пов`язана з наданням кредиту - 15% від суми кредиту та дорівнює 3600,00 грн, неустойка 240,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Орієнтована реальна річна процентна ставка за кредитом становить 6469,12%. Орієнтована загальна вартість кредиту для споживача - 51695,58 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом - 27695,58 грн. [PERSON] погодилась на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Без реєстрації відповідача на сайті Товариства, без створення особистого кабінету, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без подання заявки на отримання кредитних коштів, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Тому укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі відповідача. ТОВ "Споживчий центр" умови договору виконало, надавши відповідачеві кредит у розмірі 24000,00 грн, що стверджується повідомленням ТОВ "УПР" від 23.04.2025 № 15-2304, відповідно до якого 18.09.2024 успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта у сумі 24000,00 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 513680100, призначення платежу: видача за договором кредиту № 18.09.2024-100002678 (а.с.11). Відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку із чим згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 18.09.2024-100002678 від 18.09.2024 (а.с.12) вона має заборгованість у розмірі 73200,00 грн, яка складається із: 24000,00 грн - основний борг, 33600,00 - відсотки, 3600,00 грн - комісія, 12000,00 грн - неустойка. Суд, перевіривши довідку - розрахунок, дійшов висновку, що позивачем підтверджено заборгованість відповідача у розмірі 61200,00 грн, яка складається із: - 24000,00 грн - основний борг (тіло кредиту); - 33600,00 грн - відсотки (номінальна відсоткова ставка 1 % за один день користування кредитом від 24000,00 грн становить 240,00 грн за день (24000/100х1), отже, заборгованість за відсотками становить 33600,00 грн за 140 днів (240 грн х 140 днів); - 3600,00 грн - комісія (плата за надання кредиту, 15% від суми наданого кредиту). Суд погоджується з довідкою-розрахунком позивача в частині розміру нарахованих: - суми тіла кредиту 24000 грн (відповідачем не надано доказів погашення чи часткового основного боргу); -\~суми відсотків\~33600\~грн,\~оскільки вони\~нараховані відповідно\~до умов\~кредитного договору,\~в межах\~строку договору\~(140\~днів),\~за визначеною\~у ньому\~фіксованою незмінною\~процентною ставкою\~(1\~%\~за один\~день користування\~кредитом),\~яка відповідає\~приписам Закону України "Про споживче кредитування"; - з сумою комісії 3600 грн, яка узгоджена зі споживачем та нарахована кредитодавцем за видачу кредиту (оплата за супутню послугу на користь кредитного посередника (ТОВ «Універсальні платіжні рішення»), а не за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), як указує відповідач, тому висновок Верховного Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 (справа №204/224/21) є нерелевантним обставинам цієї справи. Тому в цій частині позов підлягає до задоволення. Суд не приймає посилання відповідача на зміну обставин в його житті, втрату роботи, внаслідок яких вона не в змозі виконувати взяті на себе зобов`язання за договором позики, оскільки, відповідно ст. 526, 527, 530, 610, 611, 612, 617 зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Про вжиття відповідачкою заходів щодо реструктуризації боргу зазначено лише у відзиві, обставини справи підтверджують про порушення нею такої засади цивільного законодавства, як добросовісність сторони у зобов`язанні. Щодо вимоги про стягнення з відповідача неустойки в сумі 12000,00 грн суд зазначає таке. Обґрунтовуючи нарахування неустойки, позивач послався на те, що оскільки кредитний договір укладено після 23.01.2024, тобто, пізніше 30-го дня з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", до відповідача не застосовуються положення пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" щодо звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за договорами про споживчий кредит. Разом з тим, згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, на які зіслався відповідач, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до абзаців 1 і 2 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституційний Суд України у Рішенні від 18.06.2020 № 5-р(II)/2020 зазначив, що принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori) - «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali) - «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість. З огляду на викладене принцип «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali) може бути застосований виключно за умови співіснування суперечливих норм одного ієрархічного рівня. Система нормативно-правових актів України за їх юридичною силою (від актів вищої юридичної сили до актів нижчої юридичної сили) включає: а) Конституцію України; б) закони, кодекси України; в) підзаконні нормативно-правові акти: постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, накази міністерств, акти інших державних органів, розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, акти органів місцевого самоврядування, які містять норми права тощо. Кодекс - єдиний, зведений, внутрішньо узгоджений нормативно-правовий акт, прийнятий вищим органом законодавчої влади у процесі нормотворчої діяльності або народом на всеукраїнському референдумі, який на основі загальних принципів регулює певну сферу суспільних відносин. Кодекс є особливим різновидом закону. Водночас суд вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 66 Закону України «Про правотворчу діяльність» у разі виявлення колізії між кодексом і первинним законом пріоритет у застосуванні має норма права, що міститься у кодексі, якщо інше не передбачено таким кодексом. За таких обставин застосуванню в цьому випадку підлягає саме п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Оскільки неустойка нарахована у період дії в Україні воєнного стану, то відповідач, як позичальник, на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в будь-якому випадку звільняється від обов`язку її сплати на користь позивача, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Отже, встановивши всі фактичні обставини справи, дослідивши кожний доказ з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, та сукупність доказів з точки зору їх достатності, надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2025,28 грн (61200*2422,40/73200).

Outcome: partial