Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

23.07.2025 ТОВ «Споживчий центр» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за Кредитним договором №04.07.2024-100001719 від 11.07.2024 в розмірі 20352,00 грн. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.07.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферту) №04.07.2024-100001719, за умовами якого позичальнику надається кредит у розмірі 12 000 гривень строком на 140 днів, дата повернення 11.07.2024, з процентною ставкою у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується\~протягом всього строку користування кредитом. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, 11.07.2024 перерахував позичальнику [PERSON] кредит в розмірі 12\~000 грн. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 20\~352 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 7 800 грн, заборгованість по процентах 6\~552 грн, неустойки 6000 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо погашення заборгованості за договором, ТОВ «Споживчий центр» вимушено звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 25.07.2025 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача ТОВ «Споживчий центр» не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд цивільної справи в спрощеному провадженні за відсутністю представника позивача та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 18.08.2025, 05.09.2025 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Ухвала суду\~про відкриття\~провадження у\~справі з\~судовими повістками\~надсилалися відповідачу\~ [PERSON] за місцем реєстрації ( [ADDRESS] ), проте рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про розгляд цивільної справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала, суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України\~розглядає цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.07.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферту)\~№04.07.2024-100001719, який складається із Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), Заявки кредитного договору, Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору, Інформаційного повідомлення позичальника та Паспорту споживчого кредиту (а.с.16-23). Договір укладений в електронному вигляді та підписаний одноразовим ідентифікатором Е864 у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідач, підписавши договір, погодилась з умовами договору. За умовами договору сума кредиту складає 12 000 грн., строк надання кредиту 140 дні з дня його надання. Дата повернення (виплати) кредиту дата повернення 11.07.2024, процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується\~протягом всього строку користування кредитом; неустойка - 112 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. В заявці кредитного договору позичальником [PERSON] вказано реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів за цим договором 5168-74**-****-5003. Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредит. Листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 07.07.2025 №1-0707, який за договором про надання послуг з переказу коштів №ФК-П-2024/01-2 від 04.01.2024 з ТОВ «Споживчий центр» надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунків (а.с.24-28), підтверджено успішність операції з перерахування коштів на платіжну картку клієнта: дата та час операції\~11.07.2024 о 00:01:19 за кредитним договором №04.07.2024-100001719, сума 12000,00 грн, номер платіжної картки [NUMBER] (а.с.30). Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №04.07.2024-100001719 від 11.07.2024 заборгованість відповідача [PERSON] складає\~20\~352,00 грн, з яких: основний борг 7 800 грн, проценти 6552,00 грн, неустойка 6000 грн.\~Проценти по кредиту нараховані за період з 11.07.2024 року по 27.11.2024. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Частиною першою\~статті 205 ЦК України\~встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1\~статті 627 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другої\~статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19; від 16.12.2020 у справі №561/77/19. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої\~статті 3 Законом України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої\~статті 11 Законом України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною восьмою\~статті 11 Законом України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до частини першої\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Установлено, що кредитний договір між сторонами підписано електронним цифровим підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер телефону відповідача. Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, відповідачем не надано. Встановивши, що без здійснення указаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладеним сторонами, суд дійшов висновку, що цей правочини відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, а укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 01.11.2021 у справі №234/8084/20 (провадження №61-2303св21). За нормами статей\~525,\~526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт ознайомлення і згода відповідача з умовами кредитного договору, факт укладення електронного кредитного договору з відповідачем та порушення останньою взятих на себе зобов`язань. Всупереч умов укладеного кредитного договору, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором, відповідачем [PERSON] належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором в частині основного боргу та нарахованих відсотків узгоджується з умовами кредитного договору. Разом з цим, суд не може погодитись із обґрунтованістю на правомірністю нарахування відповідачу неустойки за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 6000,00 грн з огляду на наступне. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року №183/7850/22 зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, стягнення неустойки у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги невиконання зобов`язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором №04.07.2024-100001719 від 11.07.2024, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню на суму 14352,00 грн, в тому числі: 7800,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 6\~552,00 сума заборгованості за процентами.

Outcome: partial