Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання спадкоємця за законом [PERSON] , разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] (актовий запис № 117, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 15 лютого 2023 року), на час відкриття спадщини за адресою: квартира [ADDRESS] . Свої вимоги мотивувала тим, що з метою оформлення спадщини, [PERSON] звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини. Однак 16.10.2023 року державний нотаріус Грабовенко-Ворсуляк Д.М. Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області надала позивачу лист № 3001/02-14, в якому повідомляє про те, що він пропустив шестимісячний термін, встановлений законодавством для подачі заяви про прийняття спадщини та рекомендує звернутися до суду з питання встановлення факту проживання зі спадкодавцем за однією адресою та прийняття спадщини після смерті матері. Інших спадкоємців не має. Заявник - [PERSON] до моменту смерті своєї матірі [PERSON] проживав з нею однією родиною у квартирі [ADDRESS] . Вони вели спільне господарство, позивач доглядав свою матір до дня її смерті. На час відкриття спадщини [PERSON] постійно проживав зі спадкодавицею. Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту постійного проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим представник звернувся до суду з вказаною заявою. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 09 травня 2025 року відкрито окреме провадження по справі, з призначенням судового засідання та витребувано від Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області. (копію спадкової справи до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , викликано в судове засідання свідки: [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] . До судового засідання заявник та його представник не з`явилися, проте від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, на задоволені заяви наполягає, також раніше у судових засіданнях наполягали на задоволенні заяви. Представник заінтересованої особи Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області до судового засідання не з`явився, проте від представника до суду надійшло клопотання відповідно до якого просить справу слухати у відсутність представника, не заперечує проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Біляївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 15 лютого 2023 рок. 11 жовтня 2023 року [PERSON] звернулась до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини за законом, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Листом-роз`ясненням № 3001/02-14 від 16.10.2023 року державним нотаріусом Грабовенко-Ворсуляк Д.М. Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області повідомлено заявника про те, що він пропустив шестимісячний термін, встановлений законодавством для подачі заяви про прийняття спадщини та рекомендує звернутися до суду з питання встановлення факту проживання зі спадкодавцем за однією адресою та прийняття спадщини після смерті матері. Факт проживання заявника разом зі спадкодавцем підтверджується: довідкою Вигодянської сільської ради Одеського району, Одеської області № 1008, актом депутата № 28 від 19 жовтня 2023 року, відповідно до яких [PERSON] проживав однією сім`єю та вів спільне господарство з матір`ю [PERSON] , з 2018 року по день її смерті, [INFO] в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , підтвердили факт, що [PERSON] , проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] (актовий запис № 117, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 15 лютого 2023 року), на час відкриття спадщини за адресою: квартира [ADDRESS] . За змістом частини першої статті 293 ЦПК України (далі ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Положеннями статей 15, 16 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), статтею 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. У відповідності до п. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починаєтся з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). \~ \~ \~ \~ З роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах спадкування», слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкодавець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п.п. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку я прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем (матір`ю), по день смерті останньої, відмову від спадщини не заявляв. Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ч.10 ст. 6 того ж Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Аналіз наведених норм закону та судової практики свідчить про те, що суди можуть розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, при їх розгляді слід встановити чи було місце проживання позивача за зазначеною ним в позові адресою постійним, переважним чи тимчасовим, маючи при цьому на увазі, що, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. Зет. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 січня 2019 року по справі № 484/747/17. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню. На підставі вище викладеного і

Outcome: approved