Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

[PERSON] (далі - Заявник) звернувся в суд із вказаною заявою, яку мотивував наступним. З 21 січня 2025 року між заявником та [PERSON] (далі - Заінтересована особа 1) укладено шлюб. Заявник має доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають окремо від батька. В свою чергу [PERSON] має сина [PERSON] , [INFO] . Реєстрація народження дитини [PERSON] була проведена в м. Познань Республіки Польща та батько дитини був записаний відповідно до ч.2 ст. 61 Закону «Про акти цивільного стану Республіки Польща» як « [PERSON] ». Заявник на даний час проходить службу у Збройних силах України та має стабільний дохід, здатний фінансово утримувати членів сім`ї. За медичними показниками фізично здоровий. До кримінальної відповідальності не притягувався. На даний час місцем проживання заявника, [PERSON] та [PERSON] являється будинок [ADDRESS] , що належить тещі заявника [PERSON] і яка здебільшого проживає за кордоном. Умови проживання сім`ї задовільні, створені усі умови для виховання і розвитку дитини. Між [PERSON] та заявником склались теплі та тісні сімейні стосунки, а тому останній бажає в судовому порядку оформити усиновлення дитини. Доцільність усиновлення підтверджена висновком органу опіки та піклування. У зв`язку з вказаним заявник просив суд оголосити його усиновлювачем [PERSON] , із внесенням змін до актового запису цивільного стану дитини. Ухвалою суду від 19 травня 2025 року у зв`язку з наявними недоліками заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 26 травня 2025 року після приведення заяви та додатків у відповідності до вимог ЦПК України по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд. В судовому засіданні заявник та його представник просили заяву задовольнити. Заявник додатково пояснив, що із [PERSON] він познайомився ще в 2021 році. З січня 2024 року у них почались романтичні відносини, вони почали проживати разом в будинку тещі та вже в січні 2025 року між ними було укладено шлюб. Також заявник знайомий із [PERSON] , який являється рідним батьком дитини [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] не перебували у шлюбі і розійшлись в 2022 році, коли [PERSON] повернулась після евакуації в Україну із Республіки Польща. [PERSON] знав про своє батьківство по відношенню до [PERSON] , так як [PERSON] поїхала за кордон на середньому терміні вагітності, а повернулась, коли дитині фактично було 3-4 місяці і в акті про народження [PERSON] за законодавством Республіки Польща був зазначений зі слів матері батьком дитини. Причиною розходження слугували постійні розлади і сварки в родині, зловживання [PERSON] алкоголем. На даний час [PERSON] будь-яких проявів батьківської турботи до дитини [PERSON] не проявляє, тільки один раз приходив на його день народження, аліменти не сплачує. [PERSON] в с. Косарі має власне домоволодіння, але в ньому проживає його рідна баба, тому [PERSON] , її син [PERSON] та сам [PERSON] почали проживати саме в будинку тещі, яка в здебільшого знаходиться за кордоном. В будинку проводять ремонтні роботи по можливості, так як заявник проходить службу у Збройних силах України. Родина знаходиться на повному утриманні заявника, так як [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і заробітків не має. Заявник з першого шлюбу має двох доньок, яких він утримує і забезпечує належним чином, вживає заходи до інтеграції спілкування доньок з [PERSON] в позиції сина з другого шлюбу. Заявник приймає участь у вихованні дитини, у вільний від служби час проводить із [PERSON] дозвілля, водить його в дитячий садочок, приручає до нього потяг до технічних знань. [PERSON] відноситься до заявника як до батька, та кличе його татком. Заінтересована особа [PERSON] пояснила, що з 2018 по 2022 роки знаходилась у близьких стосунках із [PERSON] . Коли вона перебувала на середньому терміні вагітності від нього, через початок бойових дій на території України в 2022 році, їй довелось виїхати в Республіку Польща. При народженні сина [PERSON] , за законодавством цієї країни відомості про батька дитини були занесені з її слів. По поверненню в Україну, життя із [PERSON] не склалося, через розгульний спосіб життя його довелось виганяти з домоволодіння матері, де вони разом проживали до цього. Стосунки із сином [PERSON] не підтримує та проти усиновлення не заперечує. Тривалий час їй було важко налагоджувати особисте життя, та із раніше знайомим [PERSON] вона підтримувала телефонний зв`язок, і з часом вони почали зустрічатись. В січні 2025 року між ними було укладено шлюб. Між сином [PERSON] та [PERSON] існує тісний чоловічий зв`язок, він ставиться до нього лагідно і ніколи не сварить, займається його вихованням та розвиває його інтереси. Родина зараз проживає в будинку матері, роблять по мірі можливості ремонт. Усі знаходяться на утриманні [PERSON] . Представники органу опіки та піклування вивчали умови проживання дитини, проти цього обстеження її мати не заперечувала, хоч і знаходилась за кордоном. Свідок [PERSON] пояснила, що являється матір`ю [PERSON] . Має у власності будинок [ADDRESS] . Так як вона часто знаходиться на заробітках у Республіці Польща, і ще має квартиру, де мешкає, коли повертається в Україну, в будинку проживає її донька, онук та [PERSON] . З останнім її донька уклала шлюб в 2025 році, коли до цього зустрічались близько трьох років. У її доньки є син [PERSON] , якого вона народила в Республіці Польща. Рідним батьком онука являється [PERSON] , з яким її донька припинила відносини в 2022 році після народження дитини і повернення в Україну. Рідний батько онука до нього ніякої турботи і уваги не проявляє, його життя не цікавиться. Водночас, [PERSON] побудував відносини з [PERSON] як батька та сина. Він повністю утримує членів родини, разом роблять ремонт в будинку, при можливості та у вільний час від служби водить у садочок, проводить з ним дозвілля та виховання. В будинку проводилось обстеження умов проживання дитини, про що свідка було поставлено до відома і проти цього вона не заперечувала. Вважала, що [PERSON] може усиновити дитину. Представники заінтересованих осіб не заперечували проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Заявник [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 21 січня 2025 року, про що свідчить копія свідоцтва серії [NUMBER] від 21 січня 2025 року (а.с. 7). З 2024 року [PERSON] та [PERSON] , а також її син [PERSON] спільно проживають в одному будинку, який належить матері останньої по [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади (а.с.6, 11, 41-44). [PERSON] народився у [PERSON] на території Республіка Польща, про що свідчить відповідний актовий запис, де за правилами частини 2 статті 61 Закону «Про акти цивільного стану» запис про батька зроблено зі слів матері як « [PERSON] », що кореспондується із правилами статті 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] зареєстрований як громадянин України і має зареєстроване місце проживання в м. Кам`янка із матір`ю (а.с. 7-10). [PERSON] являється військовослужбовцем ЗСУ та має стабільний дохід (а.с. 13,14), до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с. 11). З першого шлюбу має двох доньок [PERSON] та [PERSON] , яких утримує і які проживають від нього окремо (а.с. 12-13). [PERSON] має тісний зв`язок із [PERSON] , що притаманно стосункам між батьком та сином, виявляють увагу і повагу один до одного, заявник цікавить інтересами дитини, дбає про його духовний розвиток та проводить вільний від служби час із ним, обоє фізично здорові (а.с. 12, 42, та пояснення надані в судовому засіданні). [PERSON] виявив бажання усиновити [PERSON] , проти чого не заперечує згідно нотаріальної заяви [PERSON] (а.с.15) та орган опіки та піклування склав висновок доцільності цього (а.с. 16). За місцем проживання родини створені належні умови для життя і розвитку дитини, сторони проводять ремонтні роботи для покращення умов (а.с. 41). Як було зазначено вище, запис про батька в акті про народження дитини [PERSON] здійснено за вказівкою [PERSON] за межами України, тоді як таке ж правило присутнє і визнається на національному законодавчому рівні в статті 135 Сімейного кодексу України (свідоцтва про державну реєстрацію народження, видані компетентними органами іноземних держав, визнаються дійсними в Україні у разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України (відповідно до статті 13 Закону України «Про міжнародне приватне право»), такі свідоцтва не підлягають заміні на свідоцтва українського зразка і не впливають на належність дитини до громадянства України). Також суд керується положенням статті 15 Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 24 травня 1993 року (ратифікований постановою ВРУ № 3941-ХІІ від 04.02.1994 року) про те, що документи, які підготував або засвідчив відповідний орган однієї з Договірних сторін, скріплені гербовою печаткою і підписом уповноваженої особи, мають силу документа на території іншої Договірної Сторони без потреби будь-якого іншого засвідчення, в тому числі це стосується і копій перекладів таких документів, які також засвідченні. Такі документи визнаються офіційними. Для розгляду цієї справи значимим являється також положення частини 1 статті 219 Сімейного кодексу України, що в такому разі згода на усиновлення дитини від вказаного зі слів матері батька не потрібна. Як зазначено вище, сама [PERSON] не проти усиновлення, і таке буде відповідати як інтересам дитини, так і її власним. Згідно ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до ч. 1 ст. 208 СК України усиновленою може бути дитина. Згідно ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до ст. 218 СК України для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Згідно ст. 223 СК України особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Згідно ст. 211 СК України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Перешкод, визначених статтею 212 СК України, для усиновлення дитини судом не встановлено. Відповідно до статей 3, 4, 5, 7 Сімейного Кодексу України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Відповідно до положень статті 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Суд не може відмовити особі в усиновленні на тій підставі, що вона вже має або може народити дитину. Суд, постановляючи рішення про усиновлення неповнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Статтею 225 СК України передбачено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до статі 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Таким чином, враховуючи вік, стан здоров`я та матеріальне становище усиновлювача, суд встановив, що будь-якої корисливої або іншої зацікавленості в усиновленні з боку заявника немає, його намір відповідає вимогам законодавства та моральним засадам суспільства, заявник є здоровою людиною, має стійке бажання виховувати та утримувати дитину, усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов життя. Також суд встановив, що заявник раніше не судимий, на обліку нарколога та психіатра не перебуває, хронічних захворювань та протипоказань щодо усиновлення дитини не має, є працездатною особою, військовослужбовець, отримує грошове забезпечення, має належні житлові умови для проживання дитини. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що заявник виконав всі умови, встановлені законодавством для усиновлення, він має здібності особи, яка бажає усиновити дитину, може забезпечити стабільні та гармонічні умови для життя дитини, тому є всі підстави для задоволення заяви в повному обсязі. Тому, суд приходить до висновку, що даному усиновленню немає ніяких перешкод і вимоги заявника повинні бути задоволені, усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Враховуючи наведені обставини заяви про усиновлення, які доведені належними, допустимими та достовірними доказами, а також відсутність підстав, передбачених ст. 222 СК України, за яких особа не може бути усиновлювачем, суд дійшов висновку про те, що усиновлення [PERSON] , [INFO] громадянином [PERSON] , [INFO] відповідатиме найвищим інтересам дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. У відповідності з частиною 1 статті 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Згідно з частинами 2, 3, 4 статті 231 СК України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім`я та по батькові можуть бути змінені у зв`язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Відповідно до статті 233 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з пунктом 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, підставою для внесення змін до актового запису цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до статті 228 СК України, особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним. Відомості про усиновлення видаються судом лише за згодою усиновлювача, крім випадків, коли такі відомості потрібні правоохоронним органам, суду у зв`язку з цивільною справою чи кримінальним провадженням. Таємниця усиновлення забезпечується також відповідно до статей 229-231 цього Кодексу. Особи, які розголосили таємницю усиновлення, несуть відповідальність, встановлену законом. Суд, враховуючи обставини по справі, а саме, що запис заявника батьком усиновленої ним дитини, відповідає інтересам дитини, що усиновлюється, вважає можливим задовольнити заяву в частині таких змін. Згідно ч.4. ст.314 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника. На підставі викладеного та

Outcome: approved