Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 01.01.2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), кадастровий номер 6520380500:02:011:0014 площею 4,43 га, строком на 15 років, який зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 13.01.2020. За умовами договору (п.3.1) за користування земельною ділянкою землекористувач повинен сплачувати позивачу 2 000 грн за гектар один раз на рік (п.3.3) до 1 жовтня поточного року. Таким чином, відповідач повинен сплачувати позивачу до 1 жовтня кожного року в розмірі 8860 грн (2 тис грн х 4,43 га). Станом на 1 жовтня 2022 року, 1 жовтня 2023 року та 1 жовтня 2024 року відповідачем не здійснено виплати за користування земельною ділянкою в загальній сумі 26580 грн (8860 грн х 3 роки). Також ТОВ «Еко Ленд» не надано позивачу ніякої інформації про при чини несплати та про розірвання договору. 29.10.2024 року [PERSON] направлено відповідачеві претензію про необхідність сплати зазначеної суми та про пропозицію розірвання договору, відповідь на яку позивач не отримала. Нормативна оцінка земельної ділянки складає 131 132, 97 грн. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори 19.11.2019 року за р. №1216, [PERSON] є власником зазначеної земельної ділянки, а тому вважає, що має місце порушення своїх прав. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь плату в розмірі 26580 грн за користування змеленою ділянкою за 2022, 2023 та 2024 роки, кадастровий номер 6520380500:02:011:0014 площею 4,43 га та розірвати договір між відповідачем та позивачем, укладений 01.01.2020 року про надання права користування зазначеною земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Ухвалою від 16.12.2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 30.12.2024 року представник відповідача надав до суду відзив, згідно якого з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та правовими підставами позову не погоджується. Відповідачем завжди добросовісно виконувалися умови договору емфітевзису від 01.01.2020 року, укладеного з позивачем, і лише через обставини, які не залежать від волі відповідача, а пов`язані з обставинами непереборної сили, ТОВ «ЕКО ЛЕНД.» не в змозі сплачувати кошти за користування земельною ділянкою позивача. Так, земельна ділянка площею 4,4300 га, кадастровий номер 6520380500:02:011:0014, яка передана позивачем в користування ТОВ «ЕКО ЛЕНД.» на підставі договору емфітевзису від 01.01.2020 року, розташована на території села Олександрівська (Станіславська сільська територіальна громада) Білозерського району Херсонської області, яка після нападу російської федерації на територію України, з лютого 2022 року по теперішній час перебуває в зоні ведення активних бойових дій. Вказані обставини, які пов`язані з безпосереднім веденням воєнних дій на земельних ділянках, які перебувають в користуванні ТОВ «ЕКО ЛЕНД.» та виключно на яких ТОВ «ЕКО ЛЕНД.» здійснює діяльність з вирощування сільськогосподарських культур, призвели до об`єктивної неможливості виконати умови договору емфітевзису від 01.01.2020 року, укладеного з позивачем. Внаслідок бойових дій, тобто обставин, які є надзвичайними та такими, що унеможливлювали їх попередження, знищено виробничу базу ТОВ «ЕКО-ЛЕНД», розташовану в селі Олександрівка, посівний матеріал, сільськогосподарську техніку, заміновано поля, які перебувають в оренді відповідача. Зокрема, 20.03.2022 року внаслідок попадання вибухових снарядів пошкоджено орендовані ТОВ «ЕКО ЛЕНД.» нежитлові приміщення сільськогосподарської бази, розташовані в селі Олександрівка, Херсонського району, Херсонської області, а саме зруйновано будівлі та споруди зернотоку, складські приміщення, приміщення вагової та дизельної площею майже 1700 кв.м. З цього приводу ТОВ «ЕКО ЛЕНД.» подано заяву до Служби безпеки України про реєстрацію кримінального провадження. Підприємство у 2022 році втратило весь врожай зернових, а в 2023 - 2024 роках не мало можливості через обстріли та замінування навіть приступити до оброблення полів. У зв`язку з постійними ракетними і артилерійськими обстрілами та руйнуваннями об`єктів ТОВ «ЕКО ЛЕНД.», наказом директора товариства від 01.03.2022 зупинено експлуатацію всіх об`єктів підприємства та направлено звернення до податкової служби у м. Києві щодо врахування вказаної обставини. Через ракетні та артилерійські обстріли в селі Олександрівка зруйновано 97% з 921 будинку, що налічувалося до повномасштабного вторгнення, багато людей загинуло. Внаслідок цього, мешканці села Олександрівка були вимушені евакуюватися (на час окупації в селі перебувало лише 16 жителів). Після звільнення сіл Широка Балка та Олександрівка Станіславської ОТГ Херсонської області від російських окупантів у грудні 2022 року, ураховуючи масштабні руйнування будинків та нежитлових будівель, лише одиниці мешканців сіл повернулися до своїх домівок. Ураховуючи, що усі працівники ТОВ «ЕКО ЛЕНД.» є мешканцями сіл Станіславської ОТГ, відповідач, крім, втрати виробничих будівель, сільськогосподарської техніки, втратило і свій трудовий ресурс. Крім того, на даний час, враховуючи необхідність значних ресурсів та часу для розмінування земельних ділянок, які перебувають в користуванні ТОВ «ЕКО ЛЕНД.», на даний час заявки ТОВ «ЕКО ЛЕНД.» з цього приводу ще не розглянуто. Зокрема, за зверненнями ТОВ «ЕКО ЛЕНД.» від 02.01.2023 до Головного управління ДСУ з надзвичайних ситуацій в Херсонській області, від 11.01.2023 до Білозерської селищної військової адміністрації Херсонської області, від 19.01.2023 до голови Херсонської військової адміністрації ще не направлено спеціалістів вибухотехнічної служби для перевірки об`єктів, які перебувають у користуванні та власності ТОВ «ЕКО ЛЕНД.» Ураховуючи небезпеку життю та здоров`ю людей, до теперішнього часу діє заборона щодо перебування на території полів Станіславської ОТГ. Про вказані обставини, які є загальновідомими, відомо і позивачу. Зазначені обставини, які виникла внаслідок дії надзвичайних та невідворотних обставин, що мають місце на території України та пов`язані із агресією російської федерації проти України, які є форс-мажорними, об`єктивно унеможливлюють використання сільськогосподарських земельних ділянок на території Станіславської територіальної громади Херсонської області, у т.ч. і земельної ділянки позивача, за їх призначенням та не надають можливості своєчасно виконати умови договору емфітевзису, укладеного з позивачем. По-друге, згідно із частиною 4 статті 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства, а відповідно до ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Оскільки, ТОВ «ЕКО-ЛЕНД» не може відповідати за обставини неможливості використання ним земельних ділянок, переданих за договором емфітевзису, вимога позивача щодо стягнення плати за користування земельною ділянкою, яку не можливо використати через мінування та ведення бойових дій, є також необґрунтованою. ТОВ «ЕКО-ЛЕНД» вище наведено про обставини, які підтверджуються відповідними доказами, щодо неможливості використання переданою позивачем земельної ділянки і що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок бойових дій та знищення майна. По третє, вимоги позивача щодо розірвання договору емфітевзису також не підлягають задоволенню не лише через обставини непереборної сили, а й враховуючи умови укладеного сторонами договору. Так, за умовами, укладеного з позивачем договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб від 01.01.2020 року, земельну ділянку передано в користування відповідачу строком на 15 років з дати державної реєстрації права. Пунктом 5 цього Договору «Відповідальність сторін» сторони погодили лише один вид відповідальності за прострочення терміну внесення плати за користування земельною ділянкою на праві емфітевзису, а саме сплату власнику земельної ділянки пені у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Таким чином, з урахуванням вище вказаних обставин, доводи [PERSON] є необґрунтованими, суперечать положенням чинного законодавства, умовам договору та судовій практиці, а тому її вимоги про стягнення виплат за користування землею та розірвання договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) не підлягають задоволенню. У зв`язку з цим, представник відповідача просить в задоволені позову відмовити в повному обсязі. 21.01.2025 року позивач надала до суду відповідь на відзив, згідно якої вважає, що викладені у відзиві обставини не повною мірою відповідають дійсності. [PERSON] може згодитися із нездійсненням обробітку землі в 2022 році та несплатою позивачу грошових коштів за цей період із врахуванням обставин, на які посилається відповідач. Згідно інформації, наданої в електронному вигляді, начальником Станіславської сільської військової адміністрації 09.01.2025 року №50 у Станіславській сільській раді немає інформації щодо наявності господарської діяльності по обробітку с/г землі, але є інформація про платників Єдиного податку з сільськогосподарських виробників за 2024 рік. 31.01.2025 року представник відповідача надав заперечення (на відповідь на відзив). Згідно заперечення сторона відповідача вважає, що наведені доводи позивача не відповідають фактичним обставинам і жодним чином не доводять недобросовісну поведінку відповідача та не спростовують доводи ТОВ «ЕКО-ЛЕНД» щодо об`єктивної неможливості через обставини непереборної сили (військові дії на території Херсонської області та мінування полів, що унеможливлює їх обробіток) сплатити кошти за користування земельною ділянкою позивача на підставі договору емфітевзису від 01.01.2020 року. В додаток до наданих пояснень та доказів у відзиві на позов, представник відповідача повідомляє, що підтвердженням того факту, що через активні бойові дії на території села Олександрівська (Станіславська сільська територіальна громада) Білозерського району Херсонської області у 2022 році був повністю знищений урожай озимих культур, засіяних у 2021 році на всій посівній площі 1317,20 га, у т.ч. 665,20 га під озиму пшеницю і 661,00 га - під озимий ячмінь, є офіційна статична звітність ТОВ «ЕКО-Ленд. Так, згідно звіту ТОВ «ЕКО-ЛЕНД» за формою 4сг про посівні площі під урожай 2022 року, відповідачем було оброблено в 2021 році та засіяно озимими культурами під урожай 2022 року 1317,20 га орендованої землі. Разом з цим, згідно звіту ТОВ «ЕКО-ЛЕНД» за формою 29сг про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду за 2021 рік, ТОВ «ЕКОЛЕНД» не зібрано в 2022 році урожай з посіяних у 2021 році озимих сільськогосподарських культур урожаю. Звіти ТОВ «ЕКО-ЛЕНД» за формою 4сг та 29сг за 2022 - 2024 роки підтверджують, що поля, які перебувають в користуванні відповідача не оброблялись і, відповідно, урожай сільськогосподарських культур не збирався. Такий стан неможливості проведення будь-яких робіт на орендованих ТОВ «Еколенд» земельних ділянках, у т.ч. і земельній ділянці позивача, обумовлений тим, що до теперішнього часу поля залишаються замінованими. Не відповідають фактичним обставинам доводи позивача про сплату ТОВ «ЕКО-ЛЕНД» у 2024 році єдиного податку з сільськогосподарських виробників, оскільки відповідач є суб`єктом, що перебуває на загальній системі оподаткування, що виключає сплату такого виду податку. Навпаки, у 2024 році, на підставі заяви ТОВ «ЕКО-ЛЕНД» були повернуті помилково сплачені як єдиний податок з сільськогосподарських виробників кошти в розмірі 32 309 грн. Крім того, представник відповідача просив врахувати, що відповідач, який завжди добросовісно виконував умови договорів, за якими використовує сільськогосподарські земельні ділянки в Херсонській області, на рекультивацію яких, збереження та покращення їх продуктивності щорічно витрачав значні кошти, завжди своєчасно розраховувався з власниками, надавав їм всіляку допомогу, яка навіть не передбачалася умовами договорів, має намір після розмінування полів та створення фактичної можливості для здійснення підприємницької діяльності на території Станіславської територіальної громади, відновити обробіток полів та забезпечити виконання умов договорів з власниками земельних паїв. На даний час службові особи відповідача перебувають в постійному діалозі з власниками земельних паїв, у т.ч. і з позивачем, яким надають повну інформацію щодо стану справ у ТОВ «ЕКО-ЛЕНД», у т.ч. і щодо намірів розпочати роботу в 2024, які не були реалізовані через обставин, які жодним чином не залежать від волі відповідача, оскільки і станом на 2025 рік у Станіславській територіальній громаді не проведено роботи із розмінування полів. У зв`язку з цим, представник відповідача просить в задоволені позову відмовити в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві та запереченні. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.2019 року, посвідченого державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори за реєстровим №1216, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,4300 гектарів, розташованої на території Олександрівської сільської ради Білозерського району Херсонської області, кадастровий номер 6520380500:02:011:0014, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 01.01.2020 року між [PERSON] та ТОВ «ЕКО-ЛЕНД.» укладено договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), який зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 13.01.2020 року. Згідно п.1.1 договору власник передає, а землекористувач приймає в довгострокове платне користування земельну ділянку, зазначену в п.1.2 цього договору, з метою використання її для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). Відповідно до п.1.2 договору земельні ділянка 4,4300 га, кадастровий номер 6520380500:02:011:0014, розташована на території Олександрівської сільської ради Білозерського району Херсонської області, перебуває у власника згідно із Державним актом про право приватної власності на земельну ділянку від 11.08.2003 року ХС 053952. Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарно сільськогосподарського виробництва. Згідно п.2.1 договору термін користування земельною ділянкою землекористувачем за цим договором складає 15 років з дати державної реєстрації права. За умовами договору (п.3.1) за користування земельною ділянкою землекористувач повинен сплачувати власнику 2 000 грн за гектар один раз на рік (п.3.3) до 1 жовтня поточного року. Станом на 1 жовтня 2022 року, 1 жовтня 2023 року та 1 жовтня 2024 року відповідачем не здійснено виплати за користування земельною ділянкою в загальній сумі 26580 грн (8860 грн х 3 роки). Згідно Витягу №НВ-9951782892024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 25.10.2024 року, кадастровий номер земельної ділянки 6520380500:02:011:0014, нормативна оцінка земельної ділянки складає 131 132, 97 грн. 29.10.2024 року [PERSON] направлено ТОВ «ЕКО-ЛЕНД.» претензію про необхідність сплати виплати за користування земельною ділянкою в загальній сумі 26580 грн (8860 грн х 3 роки) та про пропозицію розірвання договору, відповідь на яку позивач не отримала. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі. Відповідно до статті 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.24 і 25цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Пунктом «в» частини 1 статті 96 ЗК України визначено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Згідно із пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Відповідно до ст. 651 ЦК України: 1. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 2. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 4,4300 га, кадастровий номер 6520380500:02:011:0014, яка передана позивачем в користування ТОВ «ЕКО ЛЕНД.» на підставі договору емфітевзису від 01.01.2020 року, розташована на території села Олександрівська (Станіславська сільська територіальна громада) Білозерського району Херсонської області, яка після нападу російської федерації на територію України, з лютого 2022 року по теперішній час перебуває в зоні ведення активних бойових дій. Зазначене підтверджується інформацією Державного аграрного реєстру, де відображено статус земельної ділянки площею 4,4300 га з кадастровим номером 6520380500:02:011:0014 «ділянка знаходиться на території, на якій ведуться бойові дії». Загальновідомо, що з початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України і введення Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року воєнного стану в Україні, першою областю, яка потерпіла від війни, стала Херсонська область і особливо Станіславська територіальна громада, яка обстрілюється з перших днів війни і до теперішнього часу, внаслідок чого зруйновані будівлі, заміновані поля, пошкоджена техніка, викрадений посівний матеріал. Зазначена обставина підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 09 травня 2022 року», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 р. за № 453/37789 та Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року, затвердженого Наказом Міністерства з питань Реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за № 1668/39004 (з наступними змінами) територія Станіславської сільської територіальної громади увійшла до переліку територій, на яких у велись і ведуться активні бойові дії. Внаслідок бойових дій, тобто обставин, які є надзвичайними та такими, що унеможливлювали їх попередження, знищено виробничу базу ТОВ «ЕКО-ЛЕНД», розташовану в селі Олександрівка, посівний матеріал, сільськогосподарську техніку, заміновано поля, які перебувають в оренді відповідача. Підприємство у 2022 році втратило весь врожай зернових, а в 2023 - 2024 роках не мало можливості через обстріли та замінування навіть приступити до оброблення полів. Звіти ТОВ «ЕКО-ЛЕНД» за формою 4сг та 29сг за 2022 - 2024 роки підтверджують, що поля, які перебувають в користуванні відповідача не оброблялись і, відповідно, урожай сільськогосподарських культур не збирався. Наказом директора товариства від 01.03.2022 року №01/03/2022 зупинено експлуатацію всіх об`єктів підприємства ТОВ «ЕКО ЛЕНД.», у зв`язку з постійними ракетними і артилерійськими обстрілами та руйнуваннями об`єктів ТОВ «ЕКО ЛЕНД.». Торгово-промислова палата України (ТПП) розмістила на своєму офіційному сайті лист від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1. У цьому листі ТПП підтверджує, що військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року до його офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб за договором, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/якого настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/якого стало неможливим у встановлений термін унаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 виклав наступні висновки щодо застосування статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»: - ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності; - форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом; - наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» шляхом видачі сертифіката. У постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі №910/8580/22 викладено наступні висновки, що лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Верховний Суд у постанові від 1 червня 2021 року у справі №910/9258/20 та у постанові від 9 листопада 2021 року у справі №913/20/21, наголошує, що форс-мажорі обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона повинна довести, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного випадку виконання зобов`язання. Відповідач з лютого 2022 року не має можливості використовувати земельну ділянку позивача, здійснювати господарську діяльність на переданих йому за договорами емфітевзису земельних ділянках, та вирощувати сільськогосподарську продукцію, за рахунок реалізації якої може розраховуватися з власниками землі, через перешкоди, які не залежать від його волі. Таким чином, суд зазначає, що в матеріалах справи наявні докази, що підтверджують настання форс-мажорних обставин. Суд вважає, що доводи позивача про ненадання їй інформації щодо причин несплати коштів за договором емфітевзису є необґрунтованими, оскільки обставини, пов`язані з веденням активних бойових дій на території Станіславської територіальної громади та мінуванням полів, є загальновідомими та очевидними факторами для всіх власників земельних ділянок (паїв) у межах зазначеної територіальної громади. Велика Палата Верховного Суду в пунктах 6.8-6.10 постанови від 08.05.2018 у справі №910/7495/16 виклала наступні висновки щодо застосування частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України: - наведена норма права визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає; - обставини, зазначені у нормі частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною 6 статті 762 Цивільного кодексу України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними; - відсутність у частині 6 статті 762 Цивільного кодексу України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством. Верховний Суд у пунктах 5.9-5.11 постанови від 12.04.2023 у справі №910/14244/20 зазначив, що: «для застосування частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Тобто, наймач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане, і він не відповідає за ці обставини. У такий спосіб підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату ця норма визначає, зокрема, об`єктивну неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили тощо. Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі наведеної правової норми він вправі порушувати питання про повне звільнення його від внесення орендної плати. Аналогічна правова позиція щодо застосування норм частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України викладена у постановах Верховного Суду у справах №914/1248/18, № 914/2264/17, № 910/13158/20, № 911/3067/20, № 911/654/21. Таким чином, звільнення від сплати орендної плати є істотним втручанням у правовідносини сторін договору, а тому може застосовуватись за виключних обставин, наприклад, відсутності доступу до найманого приміщення, неможливості орендаря перебування в ньому та зберігання речей тощо. Отже, Верховний Суд у зазначеній постанові від 12.04.2023 у справі №910/14244/20 виснував про те, що саме наймач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане, і він не відповідає за ці обставини, при застосуванні частини 6 статті 762 ЦК України. Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ТОВ «ЕКО-ЛЕНД» довело наявність обставин, які унеможливлюють використання земельної ділянки, переданої позивачем за договором емфітевзису. Зокрема, зазначені обставини підтверджуються належними доказами та пов`язані з незалежними від відповідача причинами, а саме: веденням активних бойових дій на території Станіславської територіальної громади та знищенням майна внаслідок воєнних дій. Враховуючи викладене, суд вважає доводи відповідача обґрунтованими, а посилання позивача на відсутність інформації про причини несплати коштів формальними та такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. За умовами договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб від 01.01.2020 року, земельну ділянку передано в користування відповідачу строком на 15 років з дати державної реєстрації права. Пунктом 5 договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб від 01.01.2020 року сторони погодили лише один вид відповідальності за прострочення терміну внесення плати за користування земельною ділянкою на праві емфітевзису, а саме сплату власнику земельної ділянки пені у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Статтею 395 ЦК України передбачено, що речовими правами на чуже майно є право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). Підстави для зміни або розірвання договору визначені у статті 651 ЦК України. Так, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про стягнення витрат за користування земельною ділянкою та розірвання договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб є необґрунтованими, оскільки наведені нею доводи спростовуються встановленими обставинами, суперечать умовам укладеного договору, положенням чинного законодавства. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, відсутні підстави для стягнення понесених позивачем судових витрат.

Outcome: dismissed