Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

23.06.2025 позивач засобами поштового зв`язку подала до Деснянського районного суду м. Чернігова заяву про розподіл судових витрат, а саме - витрат на правничу допомогу. На обґрунтування зазначає, що 20 червня 2025 року рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова по справі № 750/3660/25 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення по виплаті аліментів у розмірі 20928,56 грн. До закінчення розгляду справи у судовому засіданні 20 червня 2025 року представником позивача зроблено заяву про подання згідно ч.8 ст.141 ЦПК України доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу. Відповідно до пункту 12\~частини 3\~статті 2\~Цивільного процесуального\~кодексу України основними засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. На підставі ст.\~15\~ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно ч.\~1\~ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини 1\~статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, як зазначено у частині 3 статті 133 ЦПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та або значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8\~статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з частиною 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а також розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Між позивачем [PERSON] та адвокатом Серкіним К.Ю. укладено Договір про надання правничої допомоги від 01.01.2025, відповідно до п. 1.1. якого Адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу, а клієнт зобов`язується прийняти і оплатити її (а.с.49) Згідно додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 01.01.2025, сторони договору визначили розмір правової допомоги 8000 грн. за послуги з ознайомлення з матеріалами, наданими клієнтом, консультації та написання проекту позовної заяви (а.с.50) Актом приймання передачі наданих послуг від 23.06.2025 сторонами договору підтверджено виконання умов договору про надання правової допомоги, а квитанцією до прибуткового касового ордеру від 23.06.2025 підтверджено сплату позивачем 8000 грн. за надані послуги згідно договору про надання правової допомоги (а.с.51,52). За змістом п.\~4\~ч.\~1\~ст.\~1\~Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.\~30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Згідно ч.\~6\~ст.\~13\~Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23- рп передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складання позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Отже, з наведеного слідує, що до правової допомоги належить й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (дана правова позиція висвітлена у постанові ВП ВС від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16). Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з п.\~3\~ч.\~1\~ст.\~270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до норми ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Враховуючи, що суд вирішує лише питання про судові витрати - розгляд заяви проводиться без повідомлення учасників справи. Вивчивши доводи, викладені у заяві про розподіл судових витрат на правничу допомогу, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд дійшов висновку про її часткове задоволення з таких мотивів. 20 червня 2025 року рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова у справі №750/3660/25 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] задоволено частково. Стягнено з відповідача на користь позивача пеню за прострочення по виплаті аліментів в розмірі 20928 грн. 56 коп., замість 33523 грн. 88 коп., як було заявлено позивачем. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд, оцінивши докази, вважає, що у цій справі, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, витрати на правничу допомогу мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial