Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

17 лютого 2025 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування в розмірі 48\~782, 12 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.09.2023 року о 10-40 год., у м. Київ, по вулиці Лабораторна, 14, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota», номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля марки «Ford» номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 07.11.2023 року по справі про адміністративне правопорушення № 752/20727/23, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. На момент дорожньотранспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля «Ford» номерний знак [NUMBER] були застраховані в ПРАТ «СК «АРКС» за Договором добровільного страхування наземного транспорт «Все включеному № 174488Га3кш від 13.06.2023 року та Додатковою угодою № 1 від 22.09.2023 року (Страхувальник [PERSON] ). Остання звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» з заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 29.09.2023 року. Заяву було розглянуто, а пошкодження автомобіля марки «Ford» номерний знак [NUMBER] внаслідок ДТП визнано страховим випадком. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» для відновлення транспортного засобу «Ford» номерний знак [NUMBER] сплатило на СТО ФОП [PERSON] , суму страхового відшкодування в розмірі 48782 (сорок вісім тисяч сімсот вісімдесят дві) грн. 12 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1017650 від 27.11.2023 року. На момент дорожньотранспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Toyota», номерний знак [NUMBER] полісом обов`язкового страхування цивільно-правої відповідальності застрахована не була застрахована не була. Неможливість досудового врегулювання спору зумовила звернутися до суду Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2025 року цивільну справу направлено за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси за місцем реєстрації Відповідача по справі. 19 березня 2025 року матеріали цивільної справи надійшли до Приморського районного суду м. Одеси. За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді [PERSON] . Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси [PERSON] від 20 березня 2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, на підставі наказу №35-ос/с від 13 травня 2025 року голови Приморського районного суду м. Одеси [PERSON] про відрахування зі штату Приморського районного суду м. Одеси [PERSON] на виконання Рішення Вищої ради правосуддя від 06 травня 2025 року «Про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду м. Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку» та Розпорядження В.о. керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси Чукова Л.В. № 1 від 13 травня 2025 року й Розпорядження В.о. керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси Чукова Л.В. № 715/25 від 16.05.2025 року дана справа була передана на розгляд судді Шенцевій О.П. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 10 червня 2025 року цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування прийнято до провадження. 22 та 24 квітня 2025 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, з підстав викладених у відзиві. 23 квітня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», в якій просили стягнути суму сплаченого страхового відшкодування та суму судового збору. Представник позивача в судовому засіданні підтримав поданий позов, наполягаючи на його задоволенні. Відповідач в судовому засіданні категорично заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на відсутність підстав для цього. Крім того, 15 вересня 2025 року до суду від відповідача [PERSON] надійшли додаткові пояснення у справі. Суд, дослідивши\~та проаналізувавши\~матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 та 3\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до\~статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі (деліктне зобов`язання). Судом встановлено, що 26.09.2023 року о 10-40 год., у м. Київ, по вулиці Лабораторна, 14, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota», номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля марки «Ford» номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , власником якого є [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 07.11.2023 року по справі про адміністративне правопорушення № 752/20727/23, відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. При цьому, відповідач в ході судового розгляду жодним чином не спростував вказані обставини. Водночас в матеріалах доданих до відзиву міститься копія квитанції до платіжної інструкції (а.с. 140) про сплату штрафу, що на переконання суду, додатково свідчить про добровільне виконання рішення та визнання своєї провини у вчиненні ДТП. На момент дорожньо транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля «Ford» номерний знак [NUMBER] були застраховані в ПРАТ «СК «АРКС» за Договором добровільного страхування наземного транспорт «Все включено № 174488Га3кш від 13.06.2023 року та Додатковою угодою № 1 від 22.09.2023 року (Страхувальник [PERSON] ). [PERSON] , звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» з заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 29.09.2023 року. Заяву було розглянуто, а пошкодження автомобіля марки «Ford» номерний знак [NUMBER] внаслідок ДТП визнано страховим випадком. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» для відновлення транспортного засобу «Ford» номерний знак [NUMBER] сплатило на СТО ФОП [PERSON] , суму страхового відшкодування в розмірі 48782 (сорок вісім тисяч сімсот вісімдесят дві) грн. 12 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1017650 від 27.11.2023 року. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford» номерний знак [NUMBER] згідно Рахунку фактури СТО ФОП [PERSON] № 00001471 від 17.10.2023 року та ремонтної калькуляції №1.003.23.0 від 17.10.2023 року Загальний розмір страхового відшкодування становить 48782 (сорок вісім тисяч сімсот вісімдесят дві) грн. 12 коп. Попри заперечення викладені у відзиві, заявлена сума не спростована відповідачем належними та допустимими доказами. Судом роз`яснено право заявити клопотання про проведення експертизи на предмет оцінки завданої шкоди та її розміру, але клопотання не було заявлено. На підставі ст. 993 Цивільно кодексу України - до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. У відповідності до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Положеннями ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат. Стаття 75 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що 1. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Разом з тим, заперечуючи проти суми майнового відшкодування, виявлених пошкоджень, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування визначеної вартості ремонтних робіт необхідних для відновлення пошкодженого майна, клопотань про призначення експертизи з приводу того, що встановлена вартість матеріального збитку суперечить дійсності, відповідач не заявляв. Більш того, доказів в обґрунтування того, що сума страхового відшкодування, яка сплачена позивачем не відповідає розміру спричинених збитків, є завищеною та відповідно є необґрунтованою, відповідачем також не надано та матеріалами справи не підтверджено. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Згідно з\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, і підлягають задоволенню в повному обсязі - вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 48782 (сорок вісім тисяч сімсот вісімдесят дві) грн. 12 коп., яка є доведеною зібраними у справі доказами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved