Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

У грудні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки та повернення безпідставно набутих грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. Відповідно до умов попереднього договору: відповідач (продавець) зобов`язується продати позивачу (покупцю), а він (покупець) зобов`язується купити та прийняти у відповідача (продавця) об`єкт нерухомості, а саме: 1/2 частку житлового будинку та 1/2 частку відповідної земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Строк виконання попереднього договору визначений не пізніше 01 березня 2022 року. Відповідно до\~умов попереднього\~договору позивач\~передав,\~а відповідач\~отримала від\~нього грошові\~кошти у\~сумі 1\~273\~500 гривень, які фактично є авансом в рахунок оплати майбутнього (основного) договору купівлі-продажу частини будинку, що на момент укладання попереднього договору (19 січня 2022 року) становило 45000 доларів США. Як зазначає позивач, укладений попередній договір передбачав певну стимулюючу (забезпечувальну) санкцію, яка полягала у тому, що в разі відмови відповідача від укладання основного договору купівлі-продажу частини будинку та частини земельної ділянки, остання зобов`язується сплати позивачу неустойку (штраф) у розмірі 100\~000 доларів США. У строки,\~визначені попереднім\~договором (не\~пізніше 01 березня 2022 року) основний договір купівлі-продажу частини будинку та земельної ділянки укладений між сторонами не був. Так, позивач зазначає, що переданий відповідачу аванс у розмірі 1273500 гривень та неустойка (штраф) у розмірі 100 000 доларів США або відповідний еквівалент у гривні йому повернуто та сплачено не було. Всі зобов`язання відповідачем виконані не були. Окрім того, посилається на те, що відповідачем були вчинені протиправні дії з метою невиконання та ухилення від виконання зазначеного попереднього договору та ухилення від укладання основного договору. Так, в липні 2022 року відповідач вчинила односторонній правочин дарування, яким подарувала будинок [ADDRESS] та відповідну земельну ділянку під ним своїй дочці [PERSON] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 травня 2023 року у цивільній справі № 369/7251/22, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року: 1. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку, укладений між відповідачкою ( [PERSON] ) та її донькою [PERSON] , посвідченого 29 липня 2022 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Тимчуком Володимиром Олександровичем; 2. Скасовано рішення приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Тимчука В.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 64342036 від 29 липня 2022 року та скасовано записи про право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,15 га, та житловий будинок загальною площею 430,9 кв.м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Отже, станом на сьогодні власником будинку [ADDRESS] та відповідної земельної ділянки під ним є відповідач. На підставі викладеного, зважаючи на те, що свої зобов`язання відповідач не виконала, сплачений аванс у сумі 1273500 гривень не повернула, неустойку (штраф) за невиконання та ухилення від виконання умов попереднього договору у розмірі 100 000 доларів США не сплатила, позивач звертається до суду з позовом та просить суд: 1.Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 1\~273\~500 гривень як неповернутий аванс, переданий при укладанні попереднього договору; 2.Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 3\~660\~000 гривень як неустойку (штраф) за невиконання зобов`язань за попереднім договором від 19 січня 2022 року; 3.Вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. від 15 грудня 2023 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. від 29 грудня 2023 року, яка була залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 26 червня 2024 року, заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково та накладено арешт на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] . 05 лютого 2024 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Матюшка Вадима Володимировича надійшов відзив на позовну заяву. Так, представник відповідача зазначив, що відповідач не отримувала від позивача грошові кошти у сумі 1\~273\~500,00 грн., на підтвердження чого надав висновок №\~1-30/02022 від 30 серпня 2022 року за результатами проведення психологічної експертизи із застосуванням поліграфа. Оскільки відповідач грошові кошти від позивача не отримувала, а доказів протилежного позивачем суду не надано, правові підстави для стягнення вказаних грошових коштів та суми неустойки з відповідача відсутні. У зв`язку із чим, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Згідно розпорядження\~в.о.\~керівника апарату\~Києво-Святошинського\~районного суду\~Київської області\~Дяченка В.В.\~щодо повторного\~автоматичного розподілу\~справи від\~04\~вересня 2024\~року та\~протоколу повторного\~автоматичного розподілу\~судової справи\~між суддями\~від 04 вересня 2024 року, який проведений відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, дану справу передано для розгляду судді Фінагеєвій І.О. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 вересня 2024 року цивільну справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, вважали їх обґрунтованими та просили задовольнити позовну заяву. У судовому засіданні відповідач та її представник просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, зазначили, що грошові кошти від позивача відповідач не отримувала, доказів ухилення останньої від виконання умов договору позивачем суду не надано, та наполягали на тому, що саме стороною позивача не було виконано умов договору. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши доводи сторін, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом з матеріалів справи встановлено, що 19 січня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] укладений попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Леденьовим І.С., за реєстраційним номером 359, щодо продажу 1/2 земельної ділянки та 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 3, 4 Попереднього договору, на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договорів купівлі-продажу, покупець передав, а продавець отримав від покупця гроші в 1\~273\~500\~000 (один мільйон двісті сімдесят три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на 19.01.2022 року (1 долар США = 28,3 гривень) складає еквівалент 45\~000,00 доларів США (сорок п`ять тисяч доларів США 00 центів) до оформлення цього договору, у порядку визначеному чинним законодавством України. Зазначена вище сума розцінюється сторонами, як аванс в рахунок наступних (основних) договорів купівлі-продажу. Пунктом 5 Попереднього договору визначено, що у разі, якщо продавець буде відмовлятися (ухилятися) від укладення договорів купівлі-продажу в визначений у пункті 2 цього Попереднього договору (чи додатково погоджений шляхом внесення змін до Попереднього договору) термін та на вищезазначених (чи додатково погоджених) умовах, він зобов`язується повернути покупцю отримані від нього аванс, а також додатково сплатити суму штрафу у розмірі 100\~000 доларів США. Передача всієї суми (суми платежу та неустойки) буде здійснена продавцем протягом трьох діб з дня отримання вимоги, заявленої покупцем у простій письмовій формі. Про отримання повернутої суми платежу та неустойки (незалежно від того, ким таке повернення буде здійснено) покупцем на ім`я продавця буде видано заяву, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально. Відповідно до п. 6 Попереднього договору, у разі, якщо покупець буде відмовлятися (ухилятися) від укладення договорів купівлі-продажу в визначений у пункті 2 цього Попереднього договору (чи додатково погоджений шляхом внесення змін до Попереднього договору) термін, він не буде витребувати від продавця повернення переданого їм платежу, який лишиться у продавця як сплачена у їх інтересах (для їх) неустойка. 23 травня 2023 року [PERSON] було направлено на адресу [PERSON] лист-вимогу про повернення сплаченого авансу у розмірі 1\~645\~587,00 грн. та суми штрафу у розмірі 3\~656\~860,00 грн.. Вказаний лист-вимога був залишений без виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем [PERSON] не було виконано умови попереднього договору щодо продажу позивачу 1/2 земельної ділянки та 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим було порушено права [PERSON] . Відповідно до п. 3, 4 Попереднього договору, на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договорів купівлі-продажу, покупець передав, а продавець отримав від покупця гроші в 1\~273\~500\~000 (один мільйон двісті сімдесят три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на 19.01.2022 року (1 долар США = 28,3 гривень) складає еквівалент 45\~000,00 доларів США (сорок п`ять тисяч доларів США 00 центів) до оформлення цього договору, у порядку визначеному чинним законодавством України. Зазначена вище сума розцінюється сторонами, як аванс в рахунок наступних (основних) договорів купівлі-продажу. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2- 383/2010. Попередній договір є чинним, відповідачем у судовому порядку вимоги про визнання його недійсним не заявлялися, а відтак, договір підлягає виконанню сторонами і відповідно створює для них відповідні правові наслідки у разі невиконання його положень. За таких обставин, сплачена позивачем за попереднім договором сума коштів аванс у розмірі 1\~273\~500,00 грн. підлягає стягненню на його користь з відповідача. Щодо позовної вимоги про стягнення грошових коштів у розмірі 3\~660\~000 гривень як неустойку (штраф) за невиконання зобов`язань за попереднім договором, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктом 5 Попереднього договору визначено, що у разі, якщо продавець буде відмовлятися (ухилятися) від укладення договорів купівлі-продажу в визначений у пункті 2 цього Попереднього договору (чи додатково погоджений шляхом внесення змін до Попереднього договору) термін та на вищезазначених (чи додатково погоджених) умовах, він зобов`язується повернути покупцю отримані від нього аванс, а також додатково сплатити суму штрафу у розмірі 100 000 доларів США. Передача всієї суми (суми платежу та неустойки) буде здійснена продавцем протягом трьох діб з дня отримання вимоги, заявленої покупцем у простій письмовій формі. Про отримання повернутої суми платежу та неустойки (незалежно від того, ким таке повернення буде здійснено) покупцем на ім`я продавця буде видано заяву, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально. Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі №\~552/6997/19 Верховним Судом у схожих правовідносинах досліджувалась законність п. 4.8. договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, та зроблено висновок, що з урахуванням його змісту та визначення штрафу, передбаченого в частині другій статті 549 ЦК України, цією умовою договору фактично передбачено штраф за односторонню відмову від договору покупцем (фраза «зменшену на 25\~%»); оспорюваний пункт 4.8. договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру в частині встановлення штрафу суперечить сутності неустойки, оскільки її встановлення не допускається за правомірну відмову від виконання зобов`язання або односторонню відмову від договору. Тобто обов`язковість положень акту цивільного законодавства слідує з його змісту. Суд враховує правові висновки, викладені у вищевказаній постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року в справі № 552/6997/19, згідно яких неустойка - це конструкція, яка є видом забезпечення виконання зобов`язання та правовим наслідком його порушення (мірою цивільно-правової відповідальності). У статті 549 та в § 2 глави 49 ЦК України регулювання неустойки відбувається тільки з позицій забезпечення виконання зобов`язання. Неустойка (штраф чи пеня) може бути передбачена для забезпечення виконання зобов`язання. При цьому навіть визначення неустойки дозволяє констатувати, що законодавець пов`язує її стягнення саме з порушенням зобов`язання. Це підтверджується застосуванням таких понять та словосполучень, як «забезпечення зобов`язання», «порушення зобов`язання». Тому недопустимим є встановлення неустойки (штрафу чи пені) за правомірну відмову від виконання зобов`язання або односторонню відмову від договору. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 591/3176/17, від 01 вересня 2021 року у справі № 552/3453/19, від 24 листопада 2021 року у справі № 191/2617/19. Так, з п. 5 Попереднього договору вбачається, що у ньому фактично передбачено неустойку (штраф) за односторонню відмову від договору продавцем («…якщо продавець буде відмовлятися (ухилятися) від укладення договорів купівлі-продажу…»), водночас, суд зазначає, що вказані положення договору суперечать сутності неустойки, оскільки її встановлення не допускається за правомірну відмову від виконання зобов`язання або односторонню відмову від договору. Крім того, жодних доказів, які б підтверджували факт ухилення відповідача від укладення договорів купівлі-продажу позивачем до матеріалів справи долучено не було, з огляду на що, вимога про стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 3\~660\~000 гривень як неустойка (штраф) за невиконання зобов`язань за попереднім договором задоволенню не підлягає. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню . За нормою частини 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на 26% від ціни позову, з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3\~489,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial