Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

До Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.06.2020 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Crafter», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » допустив зіткнення. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Crafter», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО4813722. Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови суду, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти. На підставі вище зазначеного страхового акту ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 9 305,69 грн. Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. За загальним правилом, згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно зі статтею 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Оскільки, відповідно до постанови суду, водій забезпеченого транспортного засобу після вчинення дорожньо-транспортної пригоди покинув місце ДТП, то у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» виникло право подати регресний позов на фактично виплачену суму до водія. Просить стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 9305, 69 грн., та сплачений судовий збір 3028,00 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 17 березня 2025 року, цивільна справа передана на розгляд до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2025 року, справу передано в провадженні Шевченківського районного суду міста Дніпра судді Леміщенко О.О. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 09 червня 2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року №4273-IX, який набрав чинності 25 квітня 2025 року, з 30 квітня 2025 року змінено найменування Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська на Шевченківський районний суд міста Дніпра. Представник позивача Гусєв П.В. в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явився, будучі належним чином повідомленим про день та час розгляду справи шляхом надсилання повістки рекомендованими поштовими відправленнями у відповідності до вимог ч. 2 ст. 131 ЦПК України за останнім відомим суду місцем його постійного проживання (перебування), про що свідчать повернуті конверти з позначкою «за закінченням терміну зберігання», а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Шевченківського районного суду міста Дніпра. Відзив на позовну заяву до суду не подавав. Клопотання про відкладення розгляду справи або про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції суду не подавав. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Верховний Суд у постанові від 11 червня 2021 року у справі № 2-6236/11 сформулював висновок, за яким у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Згідно ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена в позовній заяві, суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи не здійснювався. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 07 червня 2020 року об 11 годині 50 хвилин, керуючи транспортним засобом «Фольксваген», д/н [NUMBER] , під час руху по пр. Слобожанському та в районі перехрестя з вул. Богдана Хмельницького в м. Дніпрі, відволікся від керування та не встежив за зміною дорожньої обстановки, внаслідок чого, здійснив наїзд на автомобіль «Джилі», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який зупинився попереду. Своїми діями [PERSON] порушив п.2.3 «б» Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2020 року, [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, окрім того, [PERSON] після вчинення дорожньо-транспортної пригоди залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги\~п.\~2.10\~«а» Правил\~дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, за що також постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2020 року був притягнутий до адміністративної відповідальності. Цивільна-правова відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen Crafter», д.н.з. [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» згідно полісу №АО4813722 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. (а.с. 29). 09 червня 2020 року власник транспортного засобу «GELLY», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звертався до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про страхове відшкодування. (а.с. 15-16). 09 червня 2020 року представником Страховика - ПрАТ «СК «Євроінс Україна» - Міщенком А.В. проведено огляд транспортного засобу\~автомобіля «GELLY», д.н.з. [NUMBER] , та складено відповідний акт огляду транспортного засобу, де зафіксовано наявні пошкодження транспортного засобу (а.с. 31-38). Відповідно до ремонтної калькуляції №30405 від 30 червня 2020 року, визначено загальну вартість відновлювального ремонту транспортного засобу\~автомобіля «GELLY», д.н.з. [NUMBER] в сумі 9305,69 грн. (а.с. 39-41). В подальшому, а саме 05 серпня 2020 року, позивачем ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», на підставі страхового акту №30405/20 від 05 серпня 2020 року було сплачено на рахунок [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 9305,69 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №3600 від 05 серпня 2020 року. (а.с. 42). 29 травня 2024 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на адресу відповідача [PERSON] була направлена письмова претензія за вих. №30405/ІНС про відшкодування в порядку регресу, завданої ним матеріальної шкоди. Однак зазначена претензія була залишена останнім без відповідного реагування. Відтак, оскільки відповідач в добровільному порядку до теперішнього часу не відшкодовує позивачеві понесені ним витрати внаслідок відшкодування збитків, завданих відповідачем в ДТП, то позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Таким чином, між сторонами існує спір щодо порядку відшкодування шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, який регулюється нормами Цивільного кодексу\~України та Закону України від 01.07.2004 р. №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст.\~1187\~ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників в Україні здійснюється обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі\~статтею 1194\~ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Натомість статтею 37\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачені підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування, а статтею 38 такого Закону передбачені випадки, коли страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов. Відтак відшкодування шкоди безпосередньо власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Відповідно до п.п. «а, в» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участі самовільно залишив місце пригоди. За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що відповідач [PERSON] , визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07 червня 2020 року за адресою по пр. Слобожанському та в районі перехрестя з вул. Богдана Хмельницького в м. Дніпрі, та після її вчинення залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, що встановлено постановами Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2020 року, якими останній притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП. (а.с. 27-28). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» за договором №АО4813722 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодував страхове відшкодування в розмірі 9305,69 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №3600 від 05 серпня 2020 року, а тому, на підставі ст.\~1191\~ЦК України та п.п «а,в» пп.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має право на відшкодування вказаних коштів в порядку регресу за рахунок відповідача. При цьому, варто звернути увагу, що відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню завдані збитки в порядку регресу у розмірі 9305,69 грн. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн, а тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved