Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~Мереф`янської міської\~ради,\~ [PERSON] ,\~в якому\~просить визнати\~за [PERSON] \~РНОКПП -\~ [NUMBER] \~право власності\~на трикімнатну\~квартиру загальною\~площею 79,2\~кв.\~м.,\~житловою площею\~55,0\~кв.\~м.\~яка розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~з закріпленими\~за нею\~сараями літ.\~«В»,\~«Н»,\~погрібом літ.\~«Т»,\~колонкою літ.\~«К»,\~вигрібною ямою\~літ.\~«Я»,\~огорожею №\~1-2,\~частиною огорожі\~№ 3\~в порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті [PERSON] \~яка померла\~ [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка доводиться померлому бабою. Після своєї смерті [PERSON] заповіт не залишали. Доньки померлої - [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємиці першої черги за законом написали у нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Позивач на момент смерті [PERSON] був зареєстрований та мешкав разом з нею за адресою: [ADDRESS] , а отже вважається таким, що прийняв спадщину після її смерті. У якості спадкового майна після смерті [PERSON] залишилися 13/25 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що складає квартиру [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі дубліката Свідоцтва про право на спадщину за законом виданим 29 березня 2006 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховською Л.М. р. № 1 -1146. За отриманням свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] позивач звернувся до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Полякової Л.О., але 24 вересня 2024 року отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії оскільки нотаріус не змогла встановити склад спадкового майна у зв`язку із деякими розбіжностями у правовстановлюючих документах та реєстрі нерухомого майна відносно зазначення «13/25 частин житлового будинку» та «квартири [ADDRESS] ». Під час державної реєстрації зазначеного нерухомого майна 15.09.2017 державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховською Л.М. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у якості адреси було зазначено: [ADDRESS] , в описі об`єкту 13/25 частин житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, але розмір частки в праві власності було зазначено як 1 (одиниця), тобто цілий об`єкт нерухомості, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 97400264 від 15.09.2017 року. В свою чергу відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 399685422 від 17.10.2024 за адресою: [ADDRESS] зазначений житловий будинок загальною площею 159,9 кв.м., житловою площею 110,1 кв.м. та право власності зареєстровано в 13/25 частках за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу р/№ 1-2826 від 19.11.1992 посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району та на підставі спільної сумісної власності яка на окрему одиницю за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого Мереф`янською міською Радою народних депутатів від 27.10.1993 року б/н. Також відповідно до довідки наданої ВКП «Служба замовника» вих. № 114 від 30.08.2024 за архівними матеріалами встановлено що об`єкт нерухомого майна розташований за адресою: [ADDRESS] становить житловий будинок літ. «А-1», що складається з двох квартир з господарчими будівлями та спорудами та станом на 31.12.2012 право власності на даний об`єкт зареєстровано наступним чином: право власності на кв. [ADDRESS] зареєстровано на праві спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого Мереф`янською міською Радою народних депутатів від 27.10.1993 б/н; право власності на 13/25 частин будинку, що фактично складає квартира 2 зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу р/№1-2826 від 19.11.1992 посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району. Після смерті [PERSON] спадкоємицею квартири [ADDRESS] стала [PERSON] . В договорі купівлі продажу від 19.11.1992 посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району на ім`я [PERSON] зазначено, що його предметом є 13/25 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що складає квартиру [ADDRESS] . Таким чином після оформлення 27.10.1993 свідоцтва про право власності виданого Мереф`янською міською Радою народних депутатів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , будинок за адресою [ADDRESS] перестав вважатися таким, що знаходиться у власності на підставі спільної часткової власності, адже право власності на квартиру [ADDRESS] було видане як на окрему інвентарну одиницю яка перебуває у спільній сумісній власності трьох осіб. Таким чином розподіл спільного часткового майна стався за ініціативи Мереф`янської міської ради та при оформленні нею документів на користь співвласників. Надалі право власності на квартиру [ADDRESS] як на окрему одиницю було зареєстровано за Відповідачем [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1757 від 15.11.2017 посвідченого Приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Цидибрагою С.О. що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 405096243 від 24.11.2024. Інформація в реєстрі міститься без визначення будь-якої частки в праві спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 399686485 від 17.10.2024 року за адресою [ADDRESS] , зареєстровано право власності в цілому за [PERSON] на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-1123 виданим 11.09.2017 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховською Л.М. В описі об`єкта зазначено, що це 13/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Рух справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2024 року відкрито провадження\~у цивільній\~справі за\~позовом [PERSON] \~до Мереф`янської\~міської ради,\~ [PERSON] про\~визначення права\~власності на\~квартиру в\~порядку спадкування\~за законом,\~за правилами\~загального позовного\~провадження. Призначено дату проведення підготовчого судового засідання. 18 грудня 2024 року представником відповідача Мереф`янської міської ради Поповим В.А., надано відзив на позов. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2025 року задоволено заяву позивача [PERSON] про витребування доказів, за позовною заявою [PERSON] до Мереф`янської міської ради, [PERSON] про визначення права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. Витребувано у приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Полякової Людмила Олександрівна ( [ADDRESS] ) належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та на час смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 10 березня 2025 року приватним нотаріусом Поляковою Л.О. надана копія спадкової справи № 87/2023. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31 березня 2025 року справу призначено до судового розгляду по суті. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю та у відсутність позивача, також у заяві зазначила, що позовні вимоги визнає та прохає їх задовольнити. Представник відповідача Мереф`янської міської ради - Попов В.А., надав заяву про розгляд справи за відсутності представника ради. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, також у заяві зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 22 травня 2023 року Мереф`янською міською радою Харківського району. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , в графі мати зазначена « [PERSON] . Згідно Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , в графі мати зазначена « [PERSON] » Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00000376621 від 21 квітня 2009 року вбачається, що 26 серпня 1973 року Олейніківською сільською радою Сахновщинського район Харківської області зареєстровано шлюб, згідно якого [PERSON] одружилась зі [PERSON] та після реєстрації шлюбу отримала прізвище « [PERSON] ». А тому сумнівів, що [PERSON] є рідною бабусею [PERSON] немає. Після своєї смерті [PERSON] заповіт не залишила. Донька [PERSON] [PERSON] , 22 вересня 2023 року написала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь онука спадкодавиці [PERSON] , що засвідчена приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Поляковою Л.О. Донька [PERSON] [PERSON] , 28 вересня 2023 року написала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь онука спадкодавиці [PERSON] , що засвідчена приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Поляковою Л.О. [PERSON] згідно довідки про реєстрацію місця проживання, з 15 січня 1994 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Тобто на момент смерті [PERSON] , зареєстрований та мешкав разом з нею. У якості спадкового майна після смерті [PERSON] залишилися 13/25 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що складає квартиру [ADDRESS] , які належали померлій на підставі дубліката Свідоцтва про право на спадщину за законом виданим 29 березня 2006 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховською Л.М. р. № 1 -1146. 24 вересня 2025 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Поляковою Л.О. складено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з неможливістю встановити склад спадкового майна у зв`язку із розбіжностями між заявленими та зареєстрованими правами. Відповідно до копії спадкової справи, яка надійшла від приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Полякової Людмили Олександрівни, яка була заведена після смерті [PERSON] № 87/2023 вбачається, що під час державної реєстрації спадкового майна 15.09.2017 державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховською Л.М. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у якості адреси було зазначено: [ADDRESS] , в описі об`єкту 13/25 частин житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, але розмір частки в праві власності було зазначено як 1 (одиниця), тобто цілий об`єкт нерухомості, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 97400264 від 15.09.2017. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 399685422 від 17.10.2024 за адресою: [ADDRESS] зазначений житловий будинок загальною площею 159,9 кв.м., житловою площею 110,1кв.м. та право власності зареєстровано в 13/25 частках за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу р/№1-2826 від 19.11.1992 посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району та на підставі спільної сумісної власності яка на окрему одиницю за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого Мереф`янською міською Радою народних депутатів від 27.10.1993 б/н. Відповідно до довідки наданої ВКП «Служба замовника» вих. № 114 від 30.08.2024 за архівними матеріалами встановлено що об`єкт нерухомого майна розташований за адресою: [ADDRESS] становить житловий будинок літ. «А-1», що складається з двох квартир з господарчими будівлями та спорудами та станом на 31.12.2012 право власності на даний об`єкт зареєстровано наступним чином: право власності на кв. [ADDRESS] зареєстровано на праві спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого Мереф`янською міською Радою народних депутатів від 27.10.1993 б/н; право власності на 13/25 частин будинку, що фактично складає квартира 2 зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу р/№1-2826 від 19.11.1992 посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району. Після смерті [PERSON] спадкоємицею квартири [ADDRESS] стала [PERSON] . Відповідно до договору купівлі продажу від 19.11.1992 посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району на ім`я [PERSON] зазначено, що його предметом є 13/25 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що складає квартиру [ADDRESS] . Таким чином після оформлення 27.10.1993 відоцтва про право власності виданого Мереф`янською міською Радою народних депутатів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , будинок за адресою [ADDRESS] перестав вважатися таким, що знаходиться у власності на підставі спільної часткової власності, адже право власності на квартиру [ADDRESS] було видане як на окрему інвентарну одиницю яка перебуває у спільній сумісній власності трьох осіб. Таким чином розподіл спільного часткового майна стався за ініціативи Мереф`янської міської ради та при оформленні нею документів на користь співвласників. Надалі право власності на квартиру [ADDRESS] , як на окрему одиницю було зареєстровано за відповідачем [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1757 від 15.11.2017 року посвідченого Приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Цидибрагою С.О. що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 405096243 від 24.11.2024. Інформація в реєстрі міститься без визначення будь-якої частки в праві спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 399686485 від 17.10.2024 року за адресою [ADDRESS] зареєстровано право власності в цілому за [PERSON] на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-1123 виданим 11.09.2017 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховською Л.М. В описі об`єкта зазначено, що це 13/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Згідно Технічного паспорту виготовленого ФОП [PERSON] від 12 листопада 2024 року за адресою: [ADDRESS] розташована трикімнатна квартира загальною площею 79,2 кв.м., житловою площею 55,0 кв.м. Відповідно до довідки наданої ФОП [PERSON] від 12 листопада 2024 року за адресою: [ADDRESS] розташована трикімнатна квартира загальною площею 79,2кв.м., житловою площею 55,0кв.м., самочинні перебудови та реконструкції відсутні, за квартирою 2 закріплено: сараї літ. «В», «Н», погріб літ. «Т», колонка літ. «К», вигрібна яма літ. «Я», огорожа № 1-2, частина огорожі №3. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За загальним правилом, визначеним частиною першою статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Згідно з пунктами 3.19, 3.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Верховний Суд неодноразово зазначав у спірних правовідносинах, що положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Відповідно до абз.4 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. Пунктом 12 частини 1 статті 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання (перебування) особи це внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи. Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно стаття\~1258 ЦК\~України спадкоємці\~за законом\~одержують право\~на спадкування\~почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша, друга статті 319 ЦК України ). Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з частинами першою-третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (частини перша, друга статті 367 ЦК України ). Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17, провадження № 61-7153св20). От же фактично від дати оформлення в 1993 році співвласниками [PERSON] своєї частки будинку у спільну сумісну власність, квартира [ADDRESS] перестала бути спільною частковою власністю та вважатись частиною житлового будинку, бо вже не мала визначення в частковому вигляді, що підтверджується відповідними реєстраційними записами в реєстрі нерухомого майна. Відповідно квартира [ADDRESS] також була зареєстрована у подальшому як окрема одиниця при наступних реєстраційних діях, тим більш, що завжди зазначені квартири були цілком відокремлені та мала кожна свій окремий вихід. З 1993 року між співвласниками будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] мав місце поділ майна у спільній частковій власності, який був закріплений реєстрацією в реєстрі нерухомого майна. Враховуючи викладене, позовна заява [PERSON] про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом обґрунтована та підлягає до задоволення. Щодо судових витрат. Стосовно здійснення розподілу судових витрат між сторонами у справі, суд вважає, що такі витрати слід покласти на саму позивачку. Зі змісту положень ст.\~2\~ЦПК України слідує, що одним із завдань цивільного судочинства є справедливий судовий розгляд. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Мереф`янська міська рада та [PERSON] , як відповідачі у справі, жодних прав позивача не порушували та не має жодного відношення до того, що реєстрація прав власності державним нотаріусом була здійснена свого часу не зовсім коректно. Законодавець визначив відповідачами у спадкових справах відповідні територіальні громади не через необхідність захисту прав позивачів у зв`язку з їх порушенням територіальними громадами, а через відсутність інших спадкоємців за законом або за заповітом. У цій справі Мереф`янська міська рада та [PERSON] жодних заперечень щодо задоволення позову не висловлювали та не заявляли своїх прав на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , відтак покладення на Мерефянську міську раду та [PERSON] судових витрат позивача не відповідатиме принципам справедливості та верховенства права. На підставі викладеного і

Outcome: approved