Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Бігун Віталія Валерійовича про визнання правочину недійсним та про скасування запису про державну реєстрацію права власності на 2/3 частки квартири у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона зареєстрована та постійно проживає у квартирі [ADDRESS] . До 9 липня 2021 року їй на праві власності належали 2/3 частки даної квартири. Інша 1/3 частка даної квартири належала на праві власності її дочці [PERSON] , [INFO] . Вона є людиною похилого віку, оскільки їй виповнилось 94 роки. В останні роки вона страждає рядом хронічних захворювань. В даній квартирі проживає одна. Її донька [PERSON] співвласниця вищезазначеної квартири до моменту своєї смерті, а саме до [INFO] проживала за іншою адресою, а [INFO] померла у місті Дніпро. У зв`язку з вищезазначеними обставинами позивач стала потребувати стороннього догляду. Наявність у неї похилого віку та хронічних захворювань мали суттєві негативні наслідки, а саме: з`явився значний головний біль дефузного характеру, періодичне запаморочення, більш того, іноді вона навіть втрачала свідомість. Крім того, у неї з`явились хиткість при ходьбі, слабкість та оніміння в ногах, підвищення артеріального тиску, перебої в роботі серця; пересування по квартирі, а тим більш по вулиці вимагали від мене значних зусиль; функції органів зору та слуху були ослаблені, майже зовсім втратили здібність сприймання відповідних чуттєвих імпульсів. Крім того, їй стало дуже важко сприймати навколишню дійсність. У 2018 року у зв`язку з діагнозом: вікова катаракта та макулогеографічна форма очей, вона проходила стаціонарне лікування та перенесла операцію лівого ока. Після операції функція зору у неї декілька поліпшилась, але здібність читання будь-яких текстів у неї відсутня. Також з діагнозами: церебросклероз 3 ступеню, залишкові явища РІМК (інсульт), ішемічна хвороба серця, артеріальні порушення- СГБ другого ступеню, язва дванадцятиперсної кишки, хронічний остеоартрит суставів, ДЕТ другого ступеню, ОНМК, ішемічна хвороба серця, двобічна хронічна сенсорнорологічна приглухуватість, вона перебуває на диспансерному обліку та періодично проходить амбулаторне лікування. Лікарями рекомендовано їй постійно приймати цілий ряд лікарських препаратів, що потребує значних коштів. У зв`язку з вищезазначеними обставинами вона стала підшукувати таку особу, яка б здійснювала за нею догляд, а вона б у свою чергу уклала спадковий договір або договір довічного утримання з цією особою, зазначивши в якості предмету договору 2/3 частки вищезазначеної квартири. На початку липня 2021 року її донька [PERSON] запропонувала укласти договір довічного утримання з її сином, відповідно, моїм онуком [PERSON] . Тоді ж, на початку липня 2021 року мій онук [PERSON] підтвердив свій намір укласти з нею договір довічного утримання та обіцяв, що в силу умов такого договору буде піклуватися про неї, надавати матеріальну та іншу необхідну допомогу, готовити їжу, прати одяг, здійснювати за нею необхідний догляд. Позивач у свою чергу повинна була б передати йому у власність належні мені 2/3 частки вищезазначеної квартири. У зв`язку з тим, що вона дійсно потребувала стороннього догляду та, враховуючи важкий хворобливий стан здоров`я я погодилась на пропозицію [PERSON] . Тому, [PERSON] сама зібрала документи, необхідні для укладення вищезазначеного договору, а у зв`язку з тим, що вона не мала можливості з`явитися до нотаріуса з причини наявності у неї вищезазначених хворобливих явищ, вона викликала Приватного нотаріуса [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , тобто до неї додому з метою укладення договору довічного утримання. При цьому разом з нами у даній квартирі був присутній син [PERSON] , відповідно, її онук [PERSON] , [INFO] , який став стороною відповідного договору. У зв`язку із важким хворобливим станом, вона підписала даний договір без попереднього прочитання, тим більш, вона б в силу своїх ослаблених функцій організму не мала можливості прочитати текст договору. Можливо, нотаріус щось і казав їй при підписанні договору, можливо і зачитував текст договору, але, у зв`язку з вищезазначеними проявами свого здоров`я, а також у зв`язку з порушенням функції слуху вона не почула текст договору та не сприйняла його зміст. Крім того, копія договору не була їй вручена. На теперішній час, а саме, у грудні 2022 року їй від онука [PERSON] стало відомо про те, що 9 липня 2021 року між нею та ним був укладений договір дарування 2/3 часток квартири [ADDRESS] , в силу якого вона передала відповідачеві 2/3 частки вищезазначеної квартири в дар у право власності. У грудні 2022 року відповідач заявив, що він є власником вищезазначеної квартири на підставі договору дарування, укладеного між нами 9 липня 2021 року, а тому я повинна покинути дане житло, виселитися із даної квартири. Також зазначає, що після укладення вищезазначеного договору її донька [PERSON] протягом деякого часу, а саме, до моменту своєї смерті надавала мені деяку допомогу. Відповідач же так і не виконав своєї обіцянки щодо надання їй матеріальної та іншої необхідної допомоги: він ніколи не купував їй лікарські препарати, продукти харчування, необхідні предмети першої необхідності, не готував їжу, не здійснював догляд за нею. Вважає, що вищезазначений договір дарування, укладений між нею та відповідачем 9 липня 2021 року, посвідчений Приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області (раніше Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області) Бігун В.В., зареєстрований у відповідному реєстрі за №3435, 2/3 часток квартири [ADDRESS] вартістю 1700 гривень може бути визнаний судом недійсним. У зв`язку з вищевикладеним, просять суд: скасувати запис у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно про право власності на ім`я відповідача- [PERSON] на 2/3 частки квартири [ADDRESS] ; визнати недійсним договір дарування 2/3 часток трикімнатної квартири [ADDRESS] , вартість яких складає 1700 гривень, житловою площею: 47, 8 кв. м, загальною площею: 71, 0 кв. м, вартістю гривень, укладений 9 липня 2021 року між мною, [PERSON] , з однієї сторони, та відповідачем- [PERSON] , з іншої сторони, посвідчений Приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Бігун Віталієм Валерійовичем у реєстрі за №3435, та стягнути з відповідача на її користь усі судові витрати по даній справі. 09.06.2023 року представником відповідача надано до суду відзив на позову заяву за змістом якого, позовні вимоги не визнаються в повному обсязі. На обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначає, що позивач до позову додав документ, а саме витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно цього документу 1/3 частка квартири [ADDRESS] належала її доньці [PERSON] відповідно до договору дарування від 23.11.2010 року. Цей договір був укладений [PERSON] на користь своєї доньки [PERSON] через нотаріуса Соловар В.І. Отже, позивачка не вперше укладає договір дарування і її твердження про помилку щодо обставин і природи правочину є безпідставними. Відповідно до Договору дарування частки квартири від 09.07.2021 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Бігун В.В. позивачка була ознайомлена з змісто договору. Вона своїм підписом підтвердила що договір вона прочитала повністю, умови договору їй зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін, а також волевиявлення є вільним та усвідомленим. За таких обставин вважає, що позивачем не надано жодних доказів помилки щодо обставин і природи вчиненого нею правочину. Таким чином позов не підлягає задоволенню. 16.10.2023 року представником позивача - адвокатом Чередниченко Ю.В. надано до суду заперечення на відзив, в якому зазначив, що з доводами, які викладені у даному відзиві на позовну заяву, позивач не згоден та вважає їх надуманими та необґрунтованими. Так, відповідач [PERSON] в обґрунтування своєї позиції посилається на те, що позивач раніше вже прозвела відчуження 1/3 частини квартири [ADDRESS] на ім`я матері Відповідача, відповідно, доньки позивача [PERSON] , а тому, мала відповідний досвіт, розуміла природу правочину. Однак, укладаючи відповідний правочин з донькою, вона також мала намір укласти договір довічного утримання і саме про такий правочин вони домовлялись з донькою. Позивач вважає, що укладає саме такий договір на умовах утримання її до дня її смерті. При цьому, після укладення вищезазначеного правочину на 1/3 частину квартири донька в деякій мірі виконувала умови їх домовленості та інколи надавала позивачу деяку допомогу, періодично піклувалась про неї. Крім того, у своєму відзиві відповідач посилається на те, що позивач не помилялась щодо природи правочину, а саме: договору дарування, який укладала 9 липня 2021 року з відповідачем, самостійно прочитала текст договору. Однак, підкреслює, що позивач є людиною похилого віку- їй виповнилось 94 роки. В останні роки вона страждає рядом хронічних захворювань. В даній квартирі вона проживає одна. Її донька - співвласниця вищезазначеної квартири [PERSON] до моменту своєї смерті, а саме до [INFO] проживала за іншою адресою, а [INFO] померла у місті Дніпро. У зв`язку з вищезазначеними обставинами вона стала потребувати стороннього догляду. Наявність у неї похилого віку та хронічних захворювань мали суттєві негативні наслідки, а саме: з`явився значний головний біль дефузного характеру, періодичне запаморочення, більш того, іноді вона навіть втрачала свідомість. Крім того, у неї з`явились хиткість при ходьбі, слабкість та оніміння в ногах, підвищення артеріального тиску, перебої в роботі серця; пересування по квартирі, а тим більш по вулиці вимагали від неї значних зусиль; функції органів зору та слуху були ослаблені, майже зовсім втратили здібність сприймання відповідних чуттєвих імпульсів. Позивачу стало дуже важко сприймати навколишню дійсність. У 2018 року у зв`язку з діагнозом: вікова катаракта та макулогеографічна форма очей позивач проходила стаціонарне лікування та перенесла операцію лівого ока. Після операції функція зору у неї декілька поліпшилась, але здібність читання будь-яких текстів у неї відсутня. Також з діагнозами: церебросклероз 3 ступеню, залишкові явища РІМК (інсульт), ішемічна хвороба серця, артеріальні порушення- СГБ другого ступеню, язва дванадцятиперсної кишки, хронічний остеоартрит суставів, ДЕТ другого ступеню, ОНМК, ішемічна хвороба серця, двобічна хронічна сенсорнорологічна приглухуватість вона перебуває на диспансерному обліку та періодично проходить амбулаторне лікування. Лікарями рекомендовано їй постійно приймати цілий ряд лікарських препаратів, що потребує значних коштів. У зв`язку з вищезазначеними обставинами вона стала підшукувати таку особу, яка б здійснювала за нею догляд, а вона б у свою чергу уклала спадковий договір або договір довічного утримання з цією особою, зазначивши в якості предмету договору 2/3 частки вищезазначеної квартири. На початку липня 2021 року її донька [PERSON] запропонувала позивачу укласти договір довічного утримання з її сином, відповідно, онуком позивача [PERSON] . Тоді ж, на початку липня 2021 року її онук [PERSON] підтвердив свій намір укласти з нею договір довічного утримання та обіцяв, що в силу умов такого договору буде піклуватися про неї, надавати її матеріальну та іншу необхідну допомогу, готовити їжу, прати одяг, здійснювати за нею необхідний догляд. Вона ж у свою чергу повинна була б передати йому у власність належні мені 2/3 частки вищезазначеної квартири. У зв`язку з тим, що вона дійсно потребувала стороннього догляду та, враховуючи її важкий хворобливий стан здоров`я я погодилась на пропозицію [PERSON] . Таким чином, [PERSON] сама зібрала документи, необхідні для укладення вищезазначеного договору, а у зв`язку з тим, що позивач не мала можливості з`явитися до нотаріуса з причини наявності у мене вищезазначених хворобливих явищ, вона викликала Приватного нотаріуса [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , тобто до додому позивача з метою укладення договору довічного утримання. При цьому разом з ними у даній квартирі був присутній син [PERSON] , відповідно, її онук [PERSON] , [INFO] , який став стороною відповідного договору. У зв`язку із важким хворобливим станом, позивач підписала даний договір без попереднього прочитання, тим більш, вона б в силу своїх ослаблених функцій організму не мала можливості прочитати текст договору. Можливо, нотаріус щось і казав її при підписанні договору, можливо і зачитував текст договору, але, у зв`язку з вищезазначеними проявами її здоров`я, а також у зв`язку з порушенням функції слуху вона не почула текст договору та не сприйняла його зміст. Копія договору не була її вручена. На теперішній час, а саме, у грудні 2022 року позивачу від її онука [PERSON] стало відомо про те, що 9 липня 2021 року між нею та ним був укладений договір дарування 2/3 часток квартири [ADDRESS] , в силу якого вона передала відповідачеві 2/3 частки вищезазначеної квартири в дар у право власності. У грудні 2022 року відповідач заявив, що він є власником вищезазначеної квартири на підставі договору дарування, укладеного між нами 9 липня 2021 року, а тому позивач повинна покинути дане житло, виселитися із даної квартири. Слід зазначити, що після укладення вищезазначеного договору донька позивача [PERSON] протягом деякого часу, а саме, до моменту своєї смерті надавала її деяку допомогу. Відповідач же так і не виконав своєї обіцянки щодо надання її матеріальної та іншої необхідної допомоги, він ніколи не купував позивачу лікарські препарати, продукти харчування, необхідні предмети першої необхідності, не готував її їжу, не здійснював догляд за нею. Тому, наполягає, що вищезазначений договір дарування, укладений між позивачем та відповідачем 9 липня 2021 року, посвідчений Приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області (раніше Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області) Бігун В.В., зареєстрований у відповідному реєстрі за №3435, 2\\3 часток квартири [ADDRESS] вартістю 1700 гривень може бути визнаний судом недійсним. У зв`язку з чим, просить суд відзив відповідача до уваги не приймати, а доводи, викладені у даному відзиві вважати такими, що не відповідають дійсності та не є належними доказами по справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її донька сказала їй, що хоче укласти договір довічного утримання, щоб її син доглядав за нею. Вона довіряла своєї доньці, як мати дитині. Через три дні до неї прийшли донька, онук [PERSON] та якийсь чоловік, дали папір і сказали підписати. Вона не бачила, що підписує, донька показувала, де потрібно підписати. Їй навіть ніхто не зачитав, що вона підписувала. Поки донька не захворіла, вона за нею доглядала. Через півроку вона померла, і її син [PERSON] забрав її до м. Дніпра. Він говорив, що вона все краде з холодильника, та щоб не приходили онуки та не спілкувалися зі нею, він обіцяв поставити в телефоні прослуховування, оскільки родичі можуть її налаштовувати проти нього. У Дніпрі вона була півроку, на вулицю не виходила. [PERSON] уходив на роботу зранку, а повертався після комендантського часу, вона залишалася завжди сама. Сніданок та обід готували з їй гуманітарної допомоги - каші, а у неї язва шлунку. [PERSON] називав її шантажисткою, крадійкою, вонючою. Вона попросила відвезти її в Слов`янськ . Онук привіз її в садибу батьків, але коли вона попросила відвезти до її квартири, він сказав, що квартира його, оскільки вона підписала договір дарування. Два тижні, що вона там перебувала, він її не відвідував. Потім приніс один пиріжок. З грудня 2022 року, вона мешкає у своєї доньки [PERSON] , яку вона попросила її забрати до себе. Донька [PERSON] за нею доглядає. До своєї квартири вона доступу не має, хоч залишилися всі її речі і документи. Їй стало відомо, що вона підписала договір дарування замість договору довічного утримання лише тоді, коли її привезли в Слов`янськ із м. Дніпра. ЇЇ донька [PERSON] та її син [PERSON] скористалися тим, що вона погано чує та бачить. Раніше вона вже підписувала договір на 1/3 частину на квартиру на користь своїх доньці [PERSON] для її утримання. В подальшому позивач надала заяву, в якій просить суд слухати справу у її відсутність за участю її представника, позовні вимоги просить задовольнити. Представником позивача - адвокатом Чередниченко Ю.В. в судовому засідання позовні вимоги підтримав, надав аналогічні пояснення викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що все було по закону, [PERSON] виявила бажання договір дарування на його користь. Він проживав у [ADDRESS] разом з батьком та матір`ю. [PERSON] - його бабуся, вони її постійно провідували. Вона проживала окремо по [ADDRESS] . Бабуся особисто йому сказала, що хоче подарувати частку квартир. Він разом із матір`ю приїхали до нотаріуса Бігуна, проконсультуватися, як скласти договір, поїхали назад к бабусі, потім приїхав нотаріус та вчинив правочин. Нас попросив вийти з кімнати. Бабуся перебувала у відмінному стані здоров`я, повністю усе розуміла. До нотаріуса вона не поїхала, тому що фізично погано ходила, психічний стан був в порядку. Стороннього догляду вона не потребувала. Під час війни ми її забрали до себе у м. Дніпро. Потім ситуація в Слов`янську покращилася та ми повернулися з Дніпра . Бабуся повернулася до свого будинку, а він продовжував надавати допомогу, доки не втрутилися родичі та почали перешкоджати їх спілкуванню. Як дізнався - прийшов до бабусі, двері були відчинені та нікого дома не було. Він спробував зв`язатися з тіткою, але вона відхиляла мої виклики, тому він зрозумів, що сталося. Хто оплачував послуги нотаріуса - не пам`ятає. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Керанчук В.Б. в судовому засіданні, позовні вимоги позивача не визнав, просив суд відмовити у позові в повному обсязі. Відповідач Приватний нотаріус Краматорскього районного нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, про причини неявки суду не повідомив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її матір`ю. Мати їй розповідала, що була впевнена, що укладає договір пожиттєвого утримання, що за нею будуть доглядати. Після смерті сестри її син [PERSON] забрав матір до себе. Коли вони жили у м. Дніпро мама постійно скаржилась мені на погане харчування, що залишається одна в квартирі. Після інсульту вона погано пересувається, у неї часто бувають запаморочення, її потрібно купати, давати ліки, тому вона потребує стороннього догляду. Вона перенесла операцію на око, однак усе одно погано бачить, тому щоб прийняти ліки, їй потрібно, щоб хтось прочитав інструкцію, оскільки самостійно вона цього зробити не може. Мати наполягала, щоб її привезли в м. Слов`янськ. Її у Слов`янську поселили у приватний будинок по [ADDRESS] . Однак, у місті почалися часті вимикання світла, через що переставав працювати котел. Мене матір попросила забрати її до мене. Коли я приїхала на таксі, то не змогла відкрити хвіртку, оскільки у мене не було ключів. Мати до хвіртки повзла на колінах, бо боялась впасти через ожеледицю. Після того, коли я привезла її до себе додому, вона попросила набрати ванну, оскільки вона не купалась три тижні. Також, мати ще раніше казала, що вона стає слабкою, стан погіршується, тому вона хоче укласти з кимось договір довічного утримання. У 2021 році, приблизно восени, я перенесла операцію, важко виходила від наркозу. Коли ми розмовляли з матір`ю по телефону, вона повідомила, що уклала договір довічного утримання. Потім з`ясувалось, що це був не договір довічного утримання, і в неї навіть не було на руках самого договору. Крім того, матір перебуває на обліку у лікаря «лора», вона погано чує, тому їй потрібно кілька разів повторювати. Також після перенесеної операції на очах вона навіть в окулярах не може дивиться телевізор та читати. Матір розповідала, що дізналась про те, що договір інший, від [PERSON] , оскільки попросила його відвести її до своєї квартири, але він відповів, що квартира не її, а належить йому. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з [PERSON] та [PERSON] знайомий близько 20 років. [PERSON] знає, так як вона бабуся його друга [PERSON] . У [PERSON] я бував досить часто разом з товаришем [PERSON], влітку святкували свята. [PERSON] розповідала мені на початку 2021 року, що у неї є бажання укласти договір пожиттєвого утримання з [PERSON] . Вона планувала, що отримає пожиттєвий догляд, за що вона відписує свою нерухомість. Потім вона казала, що приїжджав нотаріус, якого привозила дочка [PERSON] і вона підписала договір пожиттєвого утримання. [PERSON] дуже погано чула, погано бачила, так як у неї була операція на очах. Читати вона не могла, вона просила телефон з дуже великими кнопками, щоб хоча би мати змогу набрати когось через швидкий набір. Йому відомо, що дочка [PERSON] померла, а [PERSON] її забрав до Дніпра . Він приїжджав у Дніпро разом із другом [PERSON], але побачити бабусю не могли, оскільки вона була зачинена в квартирі у [PERSON] . Коли їм вдалося поспілкуватися- у неї був пригнічений стан, вона просила принести їй їжі, скаржилася що до неї не дуже добре відносяться, не приділяють уваги, вона часто зачинена в квартирі. Потім [PERSON] її відвіз до м. Слов`янська, де вона перебувала у своєму будинку, а потім її забрала дочка [PERSON] до себе. В розмові зі мною [PERSON] сказала, що вона розраховувала, що за нею будуть доглядати, а вийшло не так. Також вона казала, що в розмові [PERSON] казав - ти мені все подарувала. Вона була обурена, казала що не бачила, що підписувала. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , Приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Бігун Віталія Валерійовича про визнання правочину недійсним та про скасування запису про державну реєстрацію права власності на 2/3 частки квартири у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Орехів Запорізької області, про що свідчить копія її паспорту серії [NUMBER] , виданого Слов`янським МВ УМВС України в Донецькій області від 04 січня 2000 року. Згідно з посвідчення серії [NUMBER] від 14.05.2008 року, виданого Слов`янським міським УПСЗН Донецької області, [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни. 30.12.2022 року [PERSON] звернулась до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 09.07.2021 між [PERSON] та [PERSON] , було укладено договір дарування який зареєстрований в реєстрі за № 3435, відповідно до якого дарувальник [PERSON] подарувала, а обдаровуваний [PERSON] прийняв у дар 2/3 частки квартири під номером [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 320157916 від 13.01.2023 квартира розташована за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності у розмірі 1//3 частки, [PERSON] на праві приватної власгності 2/3 частки. Відповідно до довідки № 02/0.75-2023 від 03.01.2023, виданої КП «Бюро технічної інвентаризації», право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] за станом на 01.01.2013 р. зареєстроване: 2/3 частки за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане Першою Слов`янською державною конторою № 2-2825, дата 22.10.2008 р.; дата реєстрації - 04.11.2008 р.; номер запису 16900 в книзі 70а-318. Реєстраційний номер РПВНМ 24426838; 1/3 частка за [PERSON] на підставі договору дарування, видане Соловар В.І. приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу № 4657, дата 23.11.2010 р.; дата реєстрації - 01.12.2010 р., номер запису 16900 в книзі 70а-318. Реєстраційний номер РПВНМ 24426838. Відповідно до довідки № 20/16/5-23 від 23.01.2023 року, виданої Відділом з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської ВА, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , з 05.03.1997 по теперішній час, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 11.10.2021 р. по теперішній час. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19 грудня 2022 року, [PERSON] , померла [INFO] у м. Дніпро Дніпропетровської області у віці 59 років. Згідно з виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 12.01.2023 року, [PERSON] має діагноз: церебросклероз ІІІ ст., ДЕТ ІІ ст., залишкові явища ОНМК (2020 р.)., ішемічна хвороба серця, артеріальні порушення, СГБ ІІ ст., ЯБДПК в ст. ремісії, хронічний остеоартрит суглобів ніжніх кінцівок, НФС ІІІ ст. Згідно з виписки № 627 із медичної картки стаціонарного хворого офтальнологічного відділення КЛПЗ «МЛ № 1» у КЗ «ЦПМСД» м. Слов`янська, [PERSON] пербувала у стаціонарі з 13.06.2018 по 21.06.2018 за діагнозом: майже зріла вікова катаракта лівого ока. 13.06.2018 на лівому оці операція - Факоемульсифікація катаракти з імплантацією інтраокулярної лінзи. Згідно з консультативного висновку спеціаліста від 12.01.2023 [PERSON] має діагноз: довічна хронічна сенсорнологічна приглухуватість ІІІ ступеня, хронічний атрофічний фарингіт. Вирішуючи питання щодо можливості задоволення позову, суд виходить з наступного. Згідно із частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. З роз`яснень, які викладені в пункті 19постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними», вбачається, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно зі ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Отже, зі змісту ст. 717 та ст.744 ЦК України слідує, що договір дарування та договір довічного утримання мають різну правову природу та різні права та обов`язки сторін. Виходячи зі змісту ст.ст. 203,717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. Наявність чи відсутність помилки, тобто неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість іншого правочину, суд визначає на підставі встановлених під час судового розгляду обставин конкретної справи. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-372цс16. Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Як зазначає в позові [PERSON] , до укладення спірного договору між нею та відповідачем було досягнуто домовленості, а саме: він мав надавати матеріальну та особисту допомогу. Як встановлено у судовому засіданні позивач відчужила свою квартиру і розраховувала на те, що відповідач буде її утримувати та доглядати, однак своїх обов`язків не виконав. Враховуючи, що між сторонами договору дарування існували певні домовленості до його укладення, а також те, що позивач є особою похилого віку, суд доходить висновку про відсутність волевиявлення позивача під час укладення нею договору на безоплатну передачу у власність відповідачу 2/3 частки спірної квартири, яка є її житлом, оскільки зазначений договір порушує права позивача. Натомість позивач погоджувалась на передачу частки квартири у власність відповідачу лише за умови довічного утримання й, укладаючи спірний договір, помилилась щодо правової природи правочину, прав та обов`язків, які виникнуть після його укладення між нею і відповідачем. Тобто, якби не сталася помилка в правовій природі правочину та його правових наслідках, спірний договір не був би укладений. Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 19 березня 2014 року (справа №6-9 цс 13) відсутність у особи під час укладення договору дарування волевиявлення на безоплатну передачу майна у власність обдаровуваного й передача його за умови вчинення на користь дарувальника будь-якої дії майнового або немайнового характеру, усупереч вимогам статті 717 Цивільного кодексу України, є підставою для визнання договору дарування недійсним на підставі частини третьої статті 203 та статті 229 ЦК України. Наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз`яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірному будинку після укладення договору дарування. Доводи представника відповідача про те, що твердження позивача щодо помилки обставин і природи правочину є безпідставними, оскільки позивачем 23.11.2010 року було укладено договір дарування 1/3 частки квартири [ADDRESS] між [PERSON] та її донькою [PERSON] , суд відхиляє, оскільки зазначений договір не є предметом спору між сторонами. На підставі викладеного, враховуючи відсутність волевиявлення позивача під час укладення нею договору саме на безоплатну передачу майна відповідачу, помилку позивача щодо правової природи укладеного договору, а також те, що позивач є особою похилого віку, оскільки на час посвідчення договору її було 93 роки, вона потребує догляду, а також та те, що відповідач мав доглядати позивача, надавати допомогу, тобто вважала, що укладає договір довічного утримання. Таким чином, суд дійшов висновку, що оспорюваний договір було укладено внаслідок помилки, тому доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині визнання недійсним договору дарування 2/3 частки квартири [ADDRESS] , вартість яких складає 1700 гривень, житловою площею: 47,8 кв. м, загальною площею: 71, 0 кв. м, вартістю гривень, укладений 9 липня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Бігун Віталієм Валерійовичем у реєстрі за №3435. Щодо позовних вимог про запису про державну реєстрацію права власності на 2/3 частки квартири у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» запис про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень держаними реєстраторами вноситься до Державного реєстру прав у разі скасування на підставі рішення суду: рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; скасування записів про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Оскільки договорів дарування визнається недійсним, рішення суду є документом на підставі якого держаний реєстратор зможе внести записи до Державного реєстру прав, а відповідно записи про реєстрацію будуть змінені, а їх скасування є безпідставним. Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав або нотаріусу заяву та рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц скасування запису здійснюється у строк що не перевищує 2 години з часу реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав. Тому заявляючи вимоги про скасування запису про реєстрацію права власності позивачем обрано неефективний спосіб захисту, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Щодо вимог позивача стягнути з відповідачів витрати на правничу допомогу, слід зазначити наступне. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу суду надано: ордер АН №1061042 від 05.02.2023 р.; витяг з Договору на представництво інтересів у суді по цивільній справі від 23.01.2023 р.; копія квитанції № 19 від 23.01.2023 р. [PERSON] сплатила за підготовку цивільної справи у розмірі 2000 грн.. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 922/2604/20, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Отже, стороною, яка просить стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу, має бути надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та докази здійснення стороною таких витрат. Проте, всупереч вищезазначеному, позивачем та представником позивача не було надано суду достатніх доказів понесених витрат, а саме: доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Вказана позиція відповідає висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката відсутні, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають частковому задоволено, тому з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 536,80 грн. (1073,60/50%), з кожного по 268,40 грн.

Outcome: partial