Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

22 жовтня 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту не проживання та визнання права власності у порядку спадкування за законом. У позовній заяві представник позивача посилався на те, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок по [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,25га для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд; приміщення магазину по [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,0082га для обслуговування нежитлової будівлі, магазину; земельна ділянка площею 1,86га для ведення особистого селянського господарства. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач. Звернувшись до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Філіпенка Д.В. з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] позивача було повідомлено, що спадкоємцем за законом першої черги після його смерті, крім неї, є його донька [PERSON] , 1987 року народження, так як згідно довідки виданої виконкомом Новоодеської міської ради вона була зареєстрована разом зі спадкодавцем на день його смерті по [ADDRESS] . Позивач вважає, що право на спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] підлягає судовому захисту з наступних підстав. [PERSON] (в розумінні ст. 1268 ЦК України) не може вважатись такою, що прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , так як вона не проживала постійно з ним на час відкриття спадщини. [PERSON] тривалий час з 2017 року проживає постійно за кордоном зі своєю сім`єю і на дату смерті спадкодавця також проживала за кордоном. Оскільки законодавець пов`язує прийняття спадщини із фактом постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, а не з фактом їх реєстрації за однією адресою, тому [PERSON] як такій, що не проживала із спадкодавцем, необхідно було у встановлений законом строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте таку заяву вона не подала, тому спадщину не прийняла. Отже, оскільки [PERSON] в житловому будинку по [ADDRESS] була зареєстрована, проте не проживала, а сама по собі реєстрація місця проживання не може вважатися саме місцем проживання та свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, тому [PERSON] як спадкоємець не прийняла своєчасно спадщину, що відкрилася після смерті її батька [PERSON] , а отже, не набула права на спадкове майно. Посилаючись на вищевикладене позивач просила, визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,25га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4824885801:04:059:0009 за адресою [ADDRESS] ; нежитлову будівлю, магазин, яка розташована по [ADDRESS] ; земельну ділянку для площею 0,0082га для обслуговування нежитлової будівлі, магазину, кадастровий номер 4824885800:04:058:0001 за адресою [ADDRESS] ; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,86га на території Новоодеської міської ради (колишня Троїцька сільська рада), Миколаївського району, Миколаївської області, кадастровий номер 4824885800:02:007:0128. Відповідач подала до суду заяву у якій позовні вимоги визнала, просила справу розглядати у її відсутність. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер чоловік позивача та батько відповідача - [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок по [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,25га для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд; приміщення магазину по [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,0082га для обслуговування нежитлової будівлі, магазину; земельна ділянка площею 1,86га для ведення особистого селянського господарства. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач, подавши відповідну заяву нотаріусу. Вищевказані обставини підтверджуються копіями: свідоцтва про смерть [PERSON] , свідоцтвом про шлюб позивача та [PERSON] , свідоцтва про народження відповідача їх доньки [PERSON] , свідоцтва про шлюб відповідача, правовстановлюючими документами на спірне спадкове майно, які було надано позивачем, та матеріалами спадкової справи №142/2022 відкритої до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] . Разом з тим матеріали спадкової справи містять довідку виконавчого комітету Новоодеської міської ради Миколаївської області №920/06-20 ід 26.04.2023року надану на запит приватного нотаріуса, згідно якої донька покійного [PERSON] , 1987 року народження, була зареєстрована разом зі спадкодавцем на день його смерті по [ADDRESS] . Проте згідно довідки виконавчого комітету Новоодеської міської ради Миколаївської області №291 від 13.09.2024 року, на день смерті [PERSON] в будинку по [ADDRESS] були зареєстровані: дружина [PERSON] . 1965 р.н. проживала та продовжує проживати; донька [PERSON] ,1987р.н. яка не проживає за даною адресою з 2017 року. Для забезпечення всебічного та повного розгляду справи, усунення можливих сумнівів у обставинах на які посилається позивач, усунення протиріч, усунення сумнівів у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав, суд за власною ініціативою витребував у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26, інформацію про перетинання державного кордону України у період з 01.01.2017 року по 04.06.2022 року громадянкою України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] виданий Новоодеським РВ УМВС України в Миколаївській області 09.08.2004 року. Згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, яка надійшла до суду 16.04.2025 року, [PERSON] [INFO] декілька разів перетинала кордон України з 2017 року, з 24.04.2019 року виїхала за межі України, та на час смерті [PERSON] не поверталася. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки законодавець пов`язує прийняття спадщини із фактом постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, а не з фактом їх реєстрації за однією адресою, тому [PERSON] як такій, що не проживала із спадкодавцем, необхідно було у встановлений законом строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте таку заяву вона не подала, тому спадщину не прийняла. Отже, оскільки [PERSON] в житловому будинку по [ADDRESS] була зареєстрована, проте не проживала, а сама по собі реєстрація місця проживання не може вважатися саме місцем проживання та свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, тому [PERSON] як спадкоємець не прийняла своєчасно спадщину, що відкрилася після смерті її батька [PERSON] , а отже, не набула права на спадкове майно. Зазначене узгоджується з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду України від 21.10.2020р. №569/15147/17, від 28.04.2022р. №204/2707/19, від 12.01.2022р. №446/53/16-ц. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Позивач набула права на спадкування, як спадкоємець першої черги, але не може оформити свої спадкові права у зв`язку з оспорюванням та не визнанням її права іншими особами. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Отже, враховуючи той факт, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті її чоловіка [PERSON] який прийняв спадщину її позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно положень ч.4 ст. 200 та ч.4 ст.206 ЦПК України, суд у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.. Суд приходить до висновку, що визнання права власності за позивачем на спадкове майно не порушить прав інших осіб, тому позовні вимоги є обґрунтованими. За клопотанням представника позивача судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved