Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

23.07.2025 р. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (надалі також - позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач) про стягнення заборгованості, який обґрунтовується тим, що 11.12.2020 р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2082869, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 15000,00 грн., а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін, встановлений договором та виконати всі інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеним умовами кредитного договору. Відповідач зі свого боку не виконала умови кредитного договору. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача становить 67125,00 грн., з яких:15000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 50625,00 грн. заборгованість за відсотками, 1500,00 грн. заборгованість за комісією. Також зазначає, що 23.03.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», відповідно до чинного законодавства України, укладений договір відступлення прав вимоги № 65-МЛ, відповідно до умов якого, позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до відповідача за кредитним договором № 2082869 від 11.12.2020 р. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також понесені судові витрати. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача у позові просив проводити розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не подала. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Так, судом встановлено, що 11.12.2020 р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , на підставі анкети-заяви позичальника, укладено кредитний договір № 2082869, який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «W84414» та підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с. 22-23, 24-29, 31). Згідно умов кредитного договору: сума кредиту складає 15000,00 грн.; строк кредиту 30 днів; дата повернення кредиту 10.01.2021 р. Згідно п.1.5 договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити позичальник за цим договором (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 7125,00 грн. в грошовому виразі та 578,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтована реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1-1.5.2, 1.6 договору. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2.2, 2.2.3 договору. Пунктом 5.1.1 передбачено, що комісія за надання кредиту нараховується за ставкою 10,00 відсотків від сум кредиту одноразово і складає 1500,00 грн. Відповідно до п.2.1 кредитного договору визначено, що кредитні кошти надаються позичальнику на її картковий рахунок. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 15000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією платіжного доручення № 35211919 від 11.12.2020 р. (а.с.32). Відповідач свої зобов`язання перед кредитором, щодо повернення кредиту, не виконала. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами\~ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом також встановлено, що 23.03.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 65-МЛ, згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до відповідача (а.с. 36-44, 46). Відповідно до п.6.2.3 договору права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Згідно витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 65-МЛ від 23.03.2021 р., [PERSON] є боржником за кредитним договором № 2082869 від 11.12.2020 р. та загальна сума заборгованості складає 67125,00 грн. (а.с. 45). Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 2082869. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та необхідність погашення заборгованості, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» повідомило [PERSON] , шляхом направлення відповідної претензії на поштову адресу позичальника (а.с. 48). Отже, з досліджених доказів вбачається, що кредитор дотримався умов кредитного договору, натомість відповідач належним чином не виконала умов договору, що призвело до виникнення заборгованості. За положеннями\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин 1, 2\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). Згідно ч. 1\~ст. 1048 цього Кодексу\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За правилами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем доводи та обґрунтування позову в ході розгляду справи не спростовані, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у загальній сумі 67125,00 грн. Згідно ч.\~ч.1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; Таким чином, з відповідача необхідно стягнути\~на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу суд виходить з такого.\~ За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 0206 від 02.06.2025 р., укладеного з Адвокатським об`єднанням «Апологет»; ордер; акт № 14 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 18.06.2025 р., відповідно до якого, витрати на професійну правничу допомогу складають 7000,00 грн.; детальний опис наданих послуг до акту № 14 від 02.06.2025 р. (а.с. 53,54,55). Однак, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17). Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 7000,00 грн. є завеликими для даної категорії і складності справи і не відповідають критерію реальності таких витрат, тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн., які будуть достатніми, співмірними і справедливими у даному випадку. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 509, 526, 527, 530, 611, 626, 628, 638,1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved