Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

[PERSON] , 09 жовтня 2023 року звернулася в суд з позовом до Городоцької міської ради Львівської області, [PERSON] , просила визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області №\~138 від 20 березня 2003 року «Про затвердження акту прийомки в експлуатацію житлового будинку по [ADDRESS] » на ім`я [PERSON] , визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серія [NUMBER] ,\~видане Городоцькою\~міською радою\~Львівської області\~на підставі\~зазначеного рішення,\~що посвідчує\~право власності\~ [PERSON] \~на 1/2\~частку житлового\~будинку на\~ [ADDRESS] мотивуючи тим, що їй на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку на [ADDRESS] ,\~яку вона\~успадкувала після\~смерті свого\~чоловіка [PERSON] ,\~який був\~забудовником цього\~будинку,\~щооскільки будинок мав завелику площу, як для одного забудовника (196,\~8 кв.м) в радянські часи, за заявою її чоловіка іншим співзабудовником будинку, за рішенням органу місцевого самоврядування, 15 листопада 1979 року включено її брата [PERSON] . Будинок [ADDRESS] на момент включення співзабудовником [PERSON] , був завершений у будівництві, будувався виключно за кошти її чоловіка та її кошти, що дружина її брата - [PERSON] , коштів на будівництво не мала, обіцяла повернути, понесені нею та її чоловіком витрати на будівництво, проте так жодних коштів не віддавала, а [INFO] [PERSON] - померла. Зазначає, що як їй стало відомо у 2023 році, без її відома та згоди, рішенням виконкому Городоцької міської ради Львівської області №\~138 від 20 березня 2003 року «Про затвердження акту прийомки в експлуатацію житлового будинку по [ADDRESS] », вирішено затвердити акт прийомки в експлуатацію житлового будинку [ADDRESS] , із зовнішніми розмірами 6,\~40 х 9,\~77 кв.м, житловою площею 103,\~4 кв.м загальною 196,\~8 кв.м на ім`я [PERSON] , останню зобов`язано звернутись до Самбірського БТІ за оформленням Свідоцтва про право власності на будинок [ADDRESS] . 02 липня 2003 року [PERSON] на підставі цього ж рішення видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серія [NUMBER] , згідно якого [PERSON] належала 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] , загальна площа будинку 196,\~8 кв.м. Відтак вважає, що оскільки підставою для видачі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія [NUMBER] є рішення про затвердження акту прийомки на житловий будинок [ADDRESS] , а рішення виконкому Городоцької міської ради Львівської області №\~138 від 20 березня 2003 року «Про затвердження акту прийомки в експлуатацію житлового будинку на [ADDRESS] »,\~без її\~відома та\~згоди, приймалось на підставі рішення виконкому Городоцької міської ради Львівської області від 15 листопада 1979 року про включення в будівництво індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] співзабудовника [PERSON] , то таке свідоцтво є незаконним і підлягає скасуванню, як і рішення, яким затверджено акт про прийняття в експлуатацію жилого будинку [ADDRESS] та відповідно сам акт. Ухвалою судді від 19 жовтня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29 лютого 2024 року до розгляду прийнято заяву позивачки про збільшення позовних вимог, згідно якої остання, окрім первинних вимог просила також визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину, за реєстровим №\~809, видане 17 серпня 2023 року Городоцькою державною нотаріальною конторою Львівської області Скрипці Г.Г. про спадкування ним 1/2 частини житлового будинку на [ADDRESS] та скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 68914244 від 17 серпня 2023 року, до участі у справі, як третю особу залучено Городоцьку державну нотаріальну контору Львівської області. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у відповіді на відзив та додаткові пояснення до відзиву від 20 червня 2024 року, письмових поясненнях від 06 лютого 2025 року та в суді уточнені позовні вимоги підтримали, з мотивів наведених у позовній заяві, просять позов задовольнити. Крім цього, зазначили, що про порушення своїх прав позивачка дізналась у 2023 році, отримавши Витяг про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, згідно якого у будинку на [ADDRESS] , окрім членів сім`ї [PERSON] зареєстровані також члени сім`ї відповідача [PERSON] . Представник відповідача Городоцької міської ради Львівської області міський голова Ременяк В.В. у заяві від 11.07.2024 позов визнав, просив про розгляд справи за відсутності представника, представник відповідача [PERSON] в суді позов визнав, вказав на розбіжності у рішеннях щодо площі та адреси об`єкту, відсутність погодження із співзабудовником [PERSON] у Акті введення в експлуатацію, що затверджений з порушенням, відсутність відведеної земельної ділянки, інше. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у відзиві на позовну заяву від 10 листопада 2023 року, додаткових поясненнях від 18 грудня 2023 року, відзиві на позовну заяву про збільшення позовних вимог від 13 березня 2024 року, запереченні від 15 жовтня 2024 року, додаткових поясненнях від 28 жовтня 2024 року, запереченні від 26 лютого 2025 року та в суді позов заперечили, зазначили, що права позивачки не порушені, а відповідач [PERSON] у відповідності до вимог чинного законодавства прийняв та оформив спадщину після смерті матері [PERSON] , в тому числі на 1/2 частину житлового будинку на [ADDRESS] . Також зазначили, що навіть, якщо права позивачки справді порушено, то про це останній було відомо ще у 2003 та 2019 році, що підтверджується також долученим до матеріалів справи висновком КП «Городоцьке районне БТІ» №\~466 від 26 вересня 2019 року, яким встановлено, що будинок на [ADDRESS] за технічними показниками може бути поділено і чітко вказується склад новоутворених об`єктів нерухомого майна. Також вказують, що на момент включення [PERSON] співзабудовником індивідуального житлового будинку на [ADDRESS] , будівництво будинку завершено не було, що видно із змісту рішення Городоцької міської ради №\~345 від 15 листопада 1979 року, а саме рішення виконкому Городоцької міської ради Львівської області №\~138 «Про затвердження акту прийомки в експлуатацію житлового будинку по [ADDRESS] » на підставі якого [PERSON] 02 липня 2003 року видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серія [NUMBER] , прийнято ще 20 березня 2003 року. Просять у позові відмовити за необґрунтованістю, при цьому покликаються на пропущення позивачкою [PERSON] строків позовної давності, інше. Представник Городоцької державної нотаріальної контори Львівської області державний нотаріус Шаравара В.В. у заяві від 11.06.2025 просила про розгляд справи за її відсутності, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. Згідно ст. 4, 12, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб?єкта владних повноважень і ці наслідки пов?язані з реалізацією порушеного права особи на житло, то такі спори відносяться до захисту цивільних (житлових) прав, незалежно від участі у справі суб?єкта владних повноважень як відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі №\~804/3718/18). Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі №\~820/4089/16. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Пунктом 15 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад входить скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень. Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Частиною 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Аналіз наведених положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб`єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування. Водночас, у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Цей принцип знайшов своє відображення й у статті 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами. Так, рішенням виконкому Городоцької міської Ради Народних депутатів від 15 листопада 1979 року задоволено заяву гр. [PERSON] про включення в будівництво індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] (будівельна адреса) співзабудовника - гр. [PERSON] , без збільшення земельної ділянки виділеної під будівництво гр. [PERSON] (т. 2 а.с. 1). [PERSON] помер [INFO] , що убачається із копії долученого до матеріалів справи Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Тимофеєвою А.М., за реєстровим №\~2797 (т. 2 а.с. 2). Згідно зазначеного Свідоцтва, спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , яка складається із: «1/2 частини будинку незавершеного будівництвом, який знаходиться у [ADDRESS] , готовність виконаних робіт 87%, який належав спадкодавцю на підставі рішення виконкому Городоцької міської Ради №\~345 від 15 листопада 1979 року про включення співзабудовника [PERSON] до будівництва будинку в [ADDRESS] та довідки Самбірського БТІ за №\~35 від 23 жовтня 1989 року», прийняла його дружина мати відповідача [PERSON] (т. 2 а.с. 3). [PERSON] помер [INFO] , що убачається із копії Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 27 грудня 2004 року державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Богаченко О.І., за реєстровим №\~1-3892 (т. 1 а.с. 10). Згідно зазначеного Свідоцтва, спадщину після [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] . Спадкове майно на яке видано свідоцтва складається з: «1/2 частини цегляного житлового будинку в якому п`ять житлових кімнат житловою площею 104,\~2 кв.м та дві кухні і загальною площею 207 кв.м, що розташований в [ADDRESS] » (т. 1 а.с. 10). Із змісту вищевказаного Свідоцтва також убачається, що: «ця 1/2 частина житлового будинку з відповідною 1/2 частиною господарських та надвірних споруд належить спадкодавцю на підставі дубліката свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого на підставі рішення Городоцької міської ради 11 листопада 2004 року за №\~616, зареєстрованого в Городоцькому БТІ за реєстраційним №\~9018363» (т. 1 а.с. 10). Із копії дубліката Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 грудня 2004 року, виданого на підставі Рішення Городоцької міської ради Львівської області №\~616 від 11 листопада 2004 року видно, що [PERSON] за життя, належало право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 414,\~1 кв.м, житловою площею 208,\~4 кв.м, який складається із 5 кімнат та 2 кухонь (т. 2 а.с. 13). Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №\~6831750 від 25 березня 2005 року, Інформації сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» №\~9018363 від 07 листопада 2022 року, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27 грудня 2004 року належить 1/2 частина житлового будинку на [ADDRESS] , загальна площа будинку 414,\~1 кв.м, житлова площа 208,\~4 кв.м (т. 1 а.с. 8, 9). Між тим, як убачається із матеріалів справи, 20 березня 2003 рішенням виконкому Городоцької міської ради №\~138 «Про затвердження акту прийомки в експлуатацію житлового будинку по [ADDRESS] » затверджено акт прийомки в експлуатацію житлового будинку [ADDRESS] 6,\~40 х 9,\~77 кв.м., житловою площею 103,\~4 кв.м, загальною площею 196,\~8 кв.м. на ім`я [PERSON] (т. 2 а.с. 4-7). На підставі зазначеного рішення 02 липня 2003 року [PERSON] видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серія [NUMBER] 1/2 частину будинку [ADDRESS] , загальною площею 196,\~8 кв.м, житловою площею 103,\~4 кв.м (т. 2 а.с. 8). [PERSON] померла [INFO] , що убачається із копії Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] (т. 1 а.с. 32 зворот). Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 17 серпня 2023 року державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Львівської області Шараварою В.В., за реєстровим №\~809, спадщину після смерті [INFO] [PERSON] прийняв її син відповідач у справі [PERSON] (т. 1 а.с. 33, 33 зворот). Спадщина на яку видане це свідоцтво складається з: 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , житловою площею 208,\~4 кв.м загальною площею 414,\~1 кв.м, належної померлій на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Городоцькою міською радою Львівської області 02 липня 2003 року на підставі рішення Городоцької міської ради Львівської області від 20 березня 2003 року за №\~138, зареєстрованого 02 липня 2003 року в Самбірському МБТІ, реєстраційний номер 1693192 (т. 1 а.с. 33, 33 зворот). Як убачається із Витягу з Державного реєстру речових прав №\~343174824 від 17.08.2023, Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №\~353338368 від 07 листопада 2023 року, право власності на 1/2 частку житлового будинку , житловою площею 208,\~4 кв.м загальною площею 414,\~1 кв.м, що на [ADDRESS] , на підставі вищезазначеного Свідоцтва про право на спадщину, зареєстровано за відповідачем [PERSON] рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 68914244 від 17 серпня 2023 року (т. 1 а.с. 34). Згідно положень статті 112 ЦК Української РСР 1963 року, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди - спір вирішується судом (частина перша статті 112 ЦК Української РСР 1963). Порядок державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб на час виникнення спірних правовідносин регламентувався Правилами державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово - комунальному господарству №\~56 від 13 грудня 1995 року (далі - Правила №\~56). Відповідно до п. 1.4 Правил №\~56, державну реєстрацію об`єктів нерухомого майна здійснюють державні підприємства - бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів (додаток №\~1), за рахунок коштів власників нерухомого майна. До об`єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, відносяться: жилі будинки (домоволодіння) розташовані на земельній ділянці, під окремим порядковим номером по вулиці, площі, провулку (п. 1.5 Правил №\~56). Згідно п. 1.6 Правил №\~56 передбачено, що державній реєстрації підлягають тільки ті об`єкти, які закінчені будівництвом та прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, незалежно від форм власності і відомчого підпорядкування та при наявності матеріалів інвентаризації. Згідно п. 1.10 Інструкції №\~121 у державній реєстрації об`єкта нерухомості, може бути відмовлено якщо: а) правовстановлювальний документ не передбачений цією Інструкцією; б) у правовстановлювальному документі відсутні потрібні реквізити (місто, в якому розташований об`єкт нерухомого майна, найменування юридичної особи чи прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, розмір власності і т.і.); в) форма правовстановлювального документа не відповідає формі, передбаченій чинним законодавством. Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин (Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені\~Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону №\~280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Відповідно до статті 25 Закону №\~280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Перелік питань, які вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради передбачено статтею 26 Закону №280/97-ВР. Відповідно до пункту 15 частини першої статті 26 Закону №\~280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень. Відповідно до підпункту першого пункту б частини першої статті\~31 Закону №\~280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідно до частини 1 статті 59 Закону №\~280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Відповідно до частини 6 цієї статті виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. Відповідно до частин 9 та 10 цієї статті рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Конституційний Суд України у рішенні від 16.04.2009 №\~7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» дійшов висновку, що системний аналіз положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб`єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування. Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України,

Outcome: approved