Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2\~000 гривень щомісячно, та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000 гривень щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.09.2016 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у Верховинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №52. За час перебування у шлюбі в них народилися дві дочки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із нею у будинку її батьків. Шлюб із відповідачем розірвано 08.04.2025 року рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. [PERSON] працює у Верховинському ліцеї, де має повне педадогічне навантаження. Крім того, має декілька днів на тиждень, коли може додатково отримувати дохід виконуючи інші роботи, додатково надає туристичні послуги. Відповідач є здоровим та працездатним та має нестабільні доходи, тому аліменти повинен сплачувати в твердій грошій сумі. Достатнім та розумним розміром для утримання [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття є сума в розмірі 2000 гривень, а для утримання [PERSON] , [INFO] , до досягнення повноліття є сума в розмірі 4\~000 гривень. Відповідач не має на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї. Ухвалою суду від 07.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання з`явилася, просила позов задоволити. Відповідач у судове засідання з`явився, вказав, що позов визнає часково, спроможний платити аліменти на 2-х дітей в загальній сумі 4,5-5 тисяч гривень. Суд, оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для вирішення спору, та приходить до такого висновку. Встановлено, що рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 08.04.2025 року (справа №938/853/24, провадження № 2/938/32/25) розірвано шлюб, зареєстрований 24.09.2016 року Верховинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що складено актовий запис №52, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу відновлено позивачу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , (а.с.7,8). Відповідно до довідки Верховинської селищної ради від 22.07.2025 року №1175 (а.с.9), виданої [PERSON] жительці [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять дочки [PERSON] та [PERSON] . Розглядаючи дану цивільну справу, суд керується принципом забезпечення найкращих інтересів дитини, який визначений у п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року. Цією нормою передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Так, положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Згідно з ст. 141 Сімейного Кодексу ( далі - СК) України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних обов`язків, що закріплений у ч.2 ст.51 Конституції України та в ст.180 СК України. У ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15.05.2006\~р.\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. У ч. 3 ст.\~181\~СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України). Позивач наполягає на стягненні аліментів із відповідача саме в твердій грошовій сумі. Оскільки, відповідно до норм ч.\~1\~ст.\~13\~ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, то суд не вправі самостійно визначати спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти в частці від його доходу. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04.07.2018 року в справі № 490/4522/16-ц. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~У ч. 2 ст. 182 СК України закріплено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6\~років -\~2563\~гривні,\~для дітей\~віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Враховуючи, що діти сторін віком до 6 років та від 6 до 18 років, то прожитковий мінімум в розрахунку на місяць становить 2563\~гривні та 3196 гривень відповідно, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто не менше 1281,5 гривень та 1598 гривень. Відповідно до вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Верховний Суд у постанові від 11.03.2020 року по справі №759/10277/18 зазначив, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Тобто Верховний Суд вважає, що інтереси дитини перевалюють над майновим становищем платника аліментів. Таким чином, слід задоволити позовні вимоги частково та стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та 3250 гривень щомісячно, на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів не є надмірним та є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку і розумних потреб дітей, оскільки аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього. Разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків і має бути рівним та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до ст.191СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ст.123ЦПК України\~перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Оскільки позивач звернулася до суду з позовними вимогами 05.08.2025 року, тому з 06.08.2025 року слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, відповідно до ч.1\~ст.264 ЦПК України\~суд під час ухвалення рішення вирішує питання, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. В\~ст. 430 ЦПК України\~закріплено, що суд допускає негайне виконання рішень у справі про стягнення аліментів\~у межах суми платежів за 1 місяць. Враховуючи вищевказані вимоги законодавства, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення у межах суми платежів за 1 місяць. У\~ст. 265 ЦПК України\~закріплено, що в рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved