Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

06 червня 2025 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05 листопада 2011 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . З початку літа 2024 року сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося через відсутність взаєморозуміння, різні життєві цінності, конфлікти. Всі спроби зберегти сім`ю були безуспішними, що призвело до повного розриву сімейних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Спільне господарство не ведеться з червня 2024 року, позивачка мешкає окремо з цього часу. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. На примирення сторони не згодні. Враховуючи викладене, а також, те, що шлюб носить формальний характер, позивачка просить суд шлюб розірвати, залишити їй прізвище « [PERSON] » та стягувати з відповідача понесені судові витрати, які складаються з судового збору, сплаченого при подачі позову, у сумі 1\~211,20 грн та витрат на правову допомогу у сумі 11\~600,00 грн. В судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи у її та позивачки відсутність, позовні вимоги підтримали повністю (вх. № 4220/25-Вх 25.08.2025). Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про повернення поштового відправлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та через оголошення, опубліковане на офіційному сайті суду на порталі Судова влада України. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив на позов не надав. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. 05 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 103); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.11-зворот). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , на підтвердження чого надано копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області за актовим записом № 110 (а.с. 12). Сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, та порушуватиме інтереси сторін, суд доходить висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно з ст.113\~СК України позивачка має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем « [PERSON] ». Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки судовий збір, сплачений при подачі позову, у сумі 1\~211,20 грн. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). \~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч. 3\~ст. 141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. \~ \~ \~ \~При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до платіжної інструкції №1.164062777.1 від 05 червня 2025 року позивачкою сплачено адвокату Арабаджи І.А. на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 19 травня 2025 року за виконання оформлення позовної заяви 11\~600,00 грн (а.с. 15). На підтвердження понесених судових витрат в матеріалах справи міститься: договір про надання правової допомоги від 19 травня 2025 року; платіжна інструкція №1.164062777.1 від 05 червня 2025 року; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; ордер на надання правничої допомоги (а.с. 12-зворот-15). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Разом з тим, враховуючи складність справи, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, який не є значним, невжиття заходів щодо досудового врегулювання спору, суд вважає, що витрати на правничу допомогу підлягають задоволенню частково у розмірі 3 000,00 грн, який буде відповідати засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ Таким чином, за нормами ст.141 ЦПК України, суд ухвалює про стягнення з відповідача на користь позивачки 3 000,00 грн судових витрат на правову допомогу та 1\~211,20 грн судового збору.

Outcome: approved