Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт його перебування на утриманні внука [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] під час виконання бойового завдання у с.Терни Краматорського району Донецької області. Свою заяву обґрунтовує тим, що [INFO] помер його внук [PERSON] . [PERSON] був сином його померлої доньки [PERSON] . Зважаючи на те, що відомості про батька [PERSON] було внесено відповідно до ч.1 ст.135 СК України, а він на момент смерті доньки вже досяг віку більше 60-ти років його внук був зареєстрований та проживав з ним за адресою [ADDRESS] та був влаштований в сім?ю його сина [PERSON] . З вересня 2019 року його померлий внук [PERSON] почав навчатися в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка. Зважаючи, що він був обдарований він вже з того часу не лише отримував стипендію, а і отримував кошти за свою працю - знімав кліпи, займався професійно фотографуванням. З того часу він був на утриманні свого внука, оскільки пенсійні виплати (єдиний вид його доходу), які отримував на той час були 1 638,00 грн, а дохід, який отримував [PERSON] значно їх перевищував. Він йому постійно надавав кошти для проживання - на продукти харчування, ліки, необхідні побутові речі. Допомога, яка надавалася йому онуком [PERSON] носила постійний характер. 20 липня 2023 року його онук [PERSON] на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 був призваний по мобілізації у військову частину [NUMBER] Національної гвардії України де і проходив службу. [INFO] під час виконання бойового завдання у с.Терни Краматорського району Донецької області у період дії воєнного стану мій онук, [PERSON] , загинув, про що його було повідомлено сповіщенням №1/3288 від 13.03.2024. Наказом командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України №246мтд від 05.10.2024 старшого солдата [PERSON] було виключено зі списків особового складу частини і всіх видів забезпечення. Згідно з Постановою Державної установи «Територіальне медичне об`єднання міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» Медична (військово-лікарська) комісія №78 від 27.03.2025 травма, що призвела до смерті [INFO] та причина смерті ТАК, пов?язана з захистом Батьківщини. Встановлення факту перебування його на утриманні внука [PERSON] необхідно для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги через загибель військовослужбовця. Ухвалою суду від 25.06.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. Клопотання заявника про виклик свідків задоволено, викликано в судове засідання наступних свідків: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] . 11.07.2025 від заінтересованої особи - Міністерства внутрішніх справ України надійшло клопотання, в якому повідомляється, що належною заінтересованою особою у справі є Головне управління Національної гвардії України В судовому засіданні 09.09.2025 свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт перебування заявника на утриманні внука [PERSON] . Заявник та його представник в судовому засіданні підтримали заяву у повному обсязі. Суд, заслухавши заявника та його представника, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, заслухавши свідків, встановив таке. [INFO] помер внук заявника [PERSON] , про що Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було складено відповідний актовий запис за №607. [PERSON] був сином доньки заявника - [PERSON] , яка померла [INFO] . Розпорядженням Рівненського міського голови від 10.02.2017 №126-р, [PERSON] було надано статус дитини сироти. 20 липня 2023 року [PERSON] на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 був призваний по мобілізації у військову частину [NUMBER] Національної гвардії України де і проходив службу. [INFO] під час виконання бойового завдання у с.Терни Краматорського району Донецької області у період дії воєнного стану [PERSON] , загинув, про що заявника було повідомлено сповіщенням №1/3288 від 13.03.2024. Наказом командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України №246мтд від 05.10.2024 старшого солдата [PERSON] було виключено зі списків особового складу частини і всіх видів забезпечення. Згідно з Постановою Державної установи «Територіальне медичне об?єднання міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» Медична (військово-лікарська) комісія №78 від 27.03.2025 травма, що призвела до смерті [INFO] та причина смерті ТАК, пов?язана з захистом Батьківщини. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з положеннями частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як визначено частиною сьомою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до пункту 5 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 2 частини 1статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - одноразова грошова допомога виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; Частиною 1 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. Пунктом 4 зазначеної статті визначено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець);батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", одноразова грошова допомога виплачується сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції Закону від 23.12.2022, чинній на день загибелі військовослужбовця), а саме: батькам, одному із подружжя, який не одружився вдруге, дітям, які не досягли повноліття, утриманцям загиблого (померлого). Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Відповідно ч. 2 ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 592/17552/18 також наголосив, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановлені факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Також Верховний суд зазначив, що постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім?ю складають особи, які спільно проживають, пов?язані спільним побутом, мають взаємні права та обов?язки. Дитина належить до сім ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно із ч. 4 ст. 3 СК України, сім?я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім і та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім?ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім?ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов?язки осіб, які об?єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС Верховного Суду від 23 квітня 2020 року по справі №686/8440/16-ц. Згідно з абзацом п?ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім?ї» членами сім?ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв?язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз?яснено, що судам необхідно мати на увазі, що засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Факт перебування фізичної особи на утриманні померлого може бути встановлено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім?ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов?язок щодо утримання цього члена сім?ї. Основне значення допомоги необхідно з?ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17. Відповідно до інформації про доходи [PERSON] за період з січня 2020 по грудень 2024 , як дохід заявник отримував лише пенсію. При вирішенні питання щодо встановлення факту перебування на утриманні суд приймає до уваги п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст. 62 ЦПК України. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Враховуючи те, що основним і постійним джерелом засобів до існування для заявника була матеріальна допомога [PERSON] , заявник фактично перебував на його утриманні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви та наявність підстав для її задоволення.

Outcome: approved