Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

06.12.2024 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-сервісна компанія «Проспект» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовано тим, що 16.10.2018 року між ТОВ «Житлово-сервісна компанія «Проспект»» і співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] згідно з рішенням співвласників будинку, оформленого протоколом загальних зборів співвласників будинку від 27.07.2018 року, було укладено договір про надання послуги з управління будинком за вищевказаною адресою, який діяв до 01.07.2023 року. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] та не здійснював оплату за отримані житлово-комунальні послуги, тому станом на 01.07.2023 року у відповідача існує прострочена заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 5 895,04 грн. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Житлово-сервісна компанія «Проспект» заборгованість за договором про надання послуги з управління будинком за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 5 895,04 грн., збитки від інфляції у сумі 563,21 грн., 3% річних у сумі 237,47 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 2500 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. 01.09.2025 року від [PERSON] надійшло пояснення, у якому зазначено, що 18.03.2025 року він отримав досудову вимогу від позивача та 23.03.2025 року оплатив борг у розмірі 5 895,04 грн. Оскільки він виконав всі вимоги позивача у визначений досудовою вимогою термін, просить відмовити в задоволенні позову. Представник позивача Внуков В. у позові просив здійснювати розгляд справи без його участі. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, у якій просив розглядати справу без його участі, позов не визнав через відсутність предмету спору. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, встановив такі обставини справи. У ході судового розгляду встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-сервісна компанія «Проспект» (код ЄДРПОУ 41900129) зареєстровано як юридична особа у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Протоколом від 27.07.2018 року загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , визначено управителем вказаного багатоквартирного будинку ТОВ «Житлово-сервісна компанія «Проспект» та затверджено умови договору на управління і обслуговування будинку, розірвано договір з попереднім управителем та уповноважено управителя ТОВ «Житлово-сервісна компанія «Проспект»» на подання протоколу для зберігання до виконавчого комітету Дніпровської міської ради. У матеріалах справи також наявний типовий договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 16.10.2018 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, який укладено між ТОВ «Житлово-сервісна компанія «Проспект» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: будинку [ADDRESS] , разом з додатками і додатковими угодами до вказаного договору. Матеріалами справи підтверджено, що відповідачу [PERSON] на праві власності належить нерухоме майно квартира [ADDRESS] , загальною площею 54,2 кв.м., житловою площею 32,1 кв.м. Згідно з відповіддю Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР від 16.01.2025 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 2012 року по теперішній час. З наявного в матеріалах справи акту звіряння по квартирі [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ) за період з 01.01.2019 року по 01.07.2023 року вбачається, що відповідач споживав послуги, які надаються позивачем, з утримання будинку і прибудинкової території, проте не сплачував за них, та в результаті систематичного невиконання відповідачем своїх обов`язків, як співвласником житлового будинку, у зв`язку з чим утворилась заборгованість перед позивачем за вказаний період у розмірі 5 895,04 грн. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Отже, в зазначений позивачем період нарахування заборгованості з 01 січня 2019 року по 01 липня 2023 року відповідач був співвласником будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Статтею 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Пунктом 5 частини 2 статті 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно з ст. 18 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 ЖК України. У відповідності до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи вищезазначене, відповідач зобов`язаний був у період з 01 січня 2019 року по 01 липня 2023 року здійснювати оплату послуг за управління багатоквартирним будинком. Відповідач зазначив, що отримав 18.03.2025 року досудову вимогу позивача від 10.03.2025 року про сплату боргу, яку виконав 21.03.2025 року, сплативши борг у розмірі 5 895,04 грн., що підтверджується квитанцією від 21.03.2025 року. Разом з тим, з даним позовом ТОВ «Житлово-сервісна компанія «Проспект» звернулося 06.12.2024 року, а 14.02.2025 року [PERSON] було вручено поштове відправлення, надіслане судом з судовою повісткою про виклик до суду, копією ухвали про відкриття провадження та позову з додатками. Таким чином, відповідачу ще 14.02.2025 року стало відомо про наявність судової справи про стягнення з нього боргу на користь позивача. Отже, твердження про виконання досудової вимоги та відсутність предмету спору не знайшло своє підтвердження в матеріалах справи. Однак, оскільки відповідач після звернення позивача до суду під час розгляду судової справи добровільно задовольнив вимоги ТОВ «Житлово-сервісна компанія «Проспект» у частині оплати боргу, правові підстави для стягнення 5 895,04 грн. у суду відсутні, тому позов у цій частині задоволенню не підлягає. У позові ТОВ «Житлово-сервісна компанія «Проспект» просить також стягнути з відповідача за період з 21.07.2023 року по 22.11.2024 року 3 відсотки річних у сумі 237,47 грн. та збитки від інфляції в сумі 563,21 грн. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач сплатив заборгованість лише 21.03.2025 року, позивач законно нарахував на непогашену заборгованість у період з 21.07.2023 року по 22.11.2024 року 3 відсотки річних у сумі 237,47 грн. та збитки від інфляції в сумі 563,21 грн. На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3 відсотків річних у сумі 237,47 грн. і збитків від інфляції в сумі 563,21 грн. та задоволення позову в цій частині. Отже, суд задовольняє позов частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково внаслідок сплати суми основного боргу під час судового розгляду справи, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ТОВ «Житлово-сервісна компанія «Проспект» в повному обсязі, тобто в сумі 3 028 грн. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Щодо заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 2500 грн. суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів її понесення з боку позивача, а тому такі судові витрати не підлягають стягненню.

Outcome: partial