Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс», третя особа Державне підприємство «Національні інформаційні системи», згідно якої позивач просив суд: 1) скасувати приватне обтяження у вигляді заборони відчуження транспортного засобу автомобіля марки SKODAOCTAVIA TOUR, VIN: [NUMBER] , чорного кольору, 2007 р.в., [NUMBER] накладеного 18.07.2024 року та вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис від 18.07.2024 року за № 31454364 в частині об`єкта обтяження: автомобіля марки SKODA OCTAVIA TOUR, VIN: [NUMBER] , чорного кольору, 2007 р.в., [NUMBER] ; 2)визнати припиненим приватне обтяження рухомого майна, що зареєстроване 18.07.2024 року за № 31454364, боржник - [PERSON] , об`єктом якого є автомобіль легковий SKODA OCTAVIA TOUR, VIN: [NUMBER] , чорного кольору, 2007 р.в., [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; 3)Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, б.8, ЄДРПОУ 38750239) подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення і виключення з реєстру приватного обтяження, зареєстрованого 18.07.2024 року за № 31454364, боржник - [PERSON] , об`єктом якого є автомобіль легковий SKODA OCTAVIA TOUR, VIN: [NUMBER] , чорного кольору, 2007 р.в., [NUMBER] . А також в порядку розподілу судових витрат стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, б.8, ЄДРПОУ 38750239) на користь [PERSON] , ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) 1211,20 грн. судового збору та 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10 травня 2024 року позивач придбав у [PERSON] транспортний засіб SKODAOCTAVIA TOUR, VIN: [NUMBER] , чорного кольору, 2007 р.в.. про що свідчить договір купівлі - продажу 2141/2024/4565298 від 10.05.2024 року. Після чого у відповідному ТСЦ проведено реєстраційну дію та видано позивачу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ДНЗ [NUMBER] . В позові окремо зазначено, що автомобіль був придбаний офіційно та пройшов перевірку на наявність арештів та заборон на рухоме майно. Станом на момент придбання транспортного засобу, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна була відсутня будь - яка інформація про наявність приватного обтяження відносно транспортного засобу. Оскільки позивач вирішив розпорядитись своїм власності транспортним засобом, проте отримав відмову у зв`язку із тим, що в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна міститься заборона на його відчуження. Витяг №314543 від 08.11.2024 року містить в собі інформацію про наявність актуального приватного обтяження - застави рухомого майна, яке зареєстроване через два місяці після того, як позивач придбав транспортний засіб, а саме - 18.07.2024 року о 14:23 за №31454364, реєстратором Кондратюк Наталією Сергіївно регіональної філії міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи», Київська область. Документом - підставою зазначено договір застави транспортного засобу, серія та номер 2354 від 17.05.2007 року, а обтяжувачем зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Позивач зазначає, що у період з 10 травня 2024 року позивач не укладав жодних договорів застави щодо свого транспортного засобу і є добросовісним набувачем та на відповідних законних підставах отримав свою приватну власність транспортний засіб SKODA OCTAVIA TOUR, VIN: [NUMBER] , 2007 р.в., чорного кольору, номер держреєстрації [NUMBER] . Також позов обґрунтований тим, що відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням боржником предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. На момент набуття позивачем у власність автомобіля (10.05.2024 року) у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про його обтяження. Сторона позивача посилається на ту обставину, що, як вбачається із копії витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №31454364 від 08.11.2024, обтяжувачем за реєстраційним записом 18.07.2024 року за №31454364, про вилучення якого просить Позивач, являється ТОВ «Він Фінанс» (стара назва ТОВ ФК «Довіра та Гарантія») у даному випадку - відповідач. Реєстратором, який вчинив спірну дію є Кондратюк Н.С. - реєстратор регіональної філії міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи», Київська область. Вилучення спірного запису, як приватного обтяження, можливе шляхом подання саме обтяжувачем електронної заяви до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» добровільно, або на виконання рішення суду. При цьому, згідно частин першої та другої статті 43 Закону «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача. Держатель або реєстратор Державного реєстру вносить запис до Державного реєстру про відомості, що містяться в заяві обтяжувача. Запису присвоюється реєстраційний номер. На момент набуття позивачем у власність автомобіля (10.05.2024 року) у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про його обтяження. За вказаних обставин, а також посилаючись на порушення своїх прав, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який просив задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.11.2024 було відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2025 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивач у судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив її задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивачем щодо заочного розгляду справи заперечень не вказано, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 10 травня 2024 року позивач придбав у власність у [PERSON] транспортний засіб SKODAOCTAVIA TOUR, VIN: [NUMBER] , чорного кольору, 2007 р.в.. про що свідчить договір купівлі - продажу 2141/2024/4565298 від 10.05.2024 року, який посвідчений ТСЦ 2141 РСЦ ГСЦ МВС у Львівській, Івано Франківській та Закарпатській областях. Після чого у зазначеному ТСЦ проведено реєстраційну дію та видано позивачу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ДНЗ [NUMBER] . Позивач у справі вирішив розпорядитись належним йому на праві власності транспортним засобом та здійснив дії спрямовані на його продаж, проте отримав відмову у зв`язку із тим, що в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна міститься заборона на його відчуження. При цьому, Витяг №314543 від 08.11.2024 року містить в собі інформацію про наявність актуального приватного обтяження - застави рухомого майна, яке зареєстроване 18.07.2024 (через два місяці після того, як позивач придбав транспортний засіб), о 14:23 за №31454364, реєстратором Кондратюк Наталією Сергіївно регіональної філії міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи», Київська область. Документом - підставою зазначено договір застави транспортного засобу, серія та номер 2354 від 17.05.2007, посвідченого приватним нотаріусом Донецького МНО Ждановим В.П.. Об`єктом обтяження зазначено транспортний засіб SKODA OCTAVIA TOUR, VIN: [NUMBER] , 2007 р.в., чорного кольору, НДР: [NUMBER] . При цьому, боржник - [PERSON] . Обтяжувачем зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Судом приймається до уваги і надані стороною позивача докази на підтвердження обставин, які стосуються зміни назви відповідачем у справі, яка відбулась 25.07.2024 року, сформовано витяг № 34328406, 22.01.2025 14:23:11, який свідчить про те, що 25.07.2024 о 17:47:10 відповідачем у справі здійснено державну реєстрацію змін відомостей про юридичну особу, реєстраційна дія № 1000741070024056209 та змінено назву товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс». До 25.07.2024 року Відповідач мав назву - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», про що свідчить витяг № 34329257, 22.01.2025 15:17:14, який сформований на дату 23.07.2024 року та також додається представником позивача до цієї заяви. Доказів тому, що у період з 10 травня 2024 року позивач укладав будь-які договори відносно спірного транспортного засобу, а також наявність активних кредитів та укладених договорів застави транспортного засобу, - матеріали справи не містять. Натомість, на запит адвоката позивача, Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Львівській, Івано- ранківській та Закарпатській областях своїм листом №31/28 повідомив, що за даними Єдиного державного реєстру ТЗ, перереєстрація вказаного ТЗ номерний знак [NUMBER] здійснювалася територіальним сервісним центром №2141 (на правах відділу м. Ужгород) у відповідності до вимог чинного законодавства України. Перевірки на предмет наявності обтяжень про заборону відчуження рухомого майна під час оформленя договору купівлі-продажу «2141/2014,4565298 від 10.05.2024 проводились у повному обсязі у відповідності до п.8 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1988 №1388. Під час перереєстрації даного автомобіля інформація про наявність обтяжень щодо власника транспортного засобу у реєстрі боржників значилась відсутня. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння користування та розпорядження своїм майном. В силу ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. ч.1 ст. 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (). Відповідно до ч.1,2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Положеннями ст.3 Закону України «Про заставу» визначено, що заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча вимога або вимога, яка може виникнути в майбутньому, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Згідно вимог ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що становлять предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу й у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Згідно ч.ч.1-2 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст. 3, 4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувала на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Частиною 2 ст. 586 ЦК України передбачено, що заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків:1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження;2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Як передбачено ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.1-2 ст. 12 Закону «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Отже, відповідно до вимог чинного законодавства України, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням боржником предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Матеріалами справи підтверджено, що на момент набуття позивачем у власність автомобіля (10.05.2024 року) у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про його обтяження. Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2004 р. № 830, закрема, п.п.24-26 розділу «Державна реєстрація відомостей про припинення обтяження» визначено наступне: «24. Відомості про припинення обтяження реєструються на підставі судового рішення або заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. У разі проведення державної реєстрації публічного обтяження, строк дії якого обмежено законом, та внесення до Реєстру інформації про відповідний строк відомості про припинення обтяження реєструються програмними засобами Реєстру після закінчення такого строку, який обраховується з дати державної реєстрації публічного обтяження. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації (крім випадку, коли строк дії публічного обтяження обмежено законом) не більш як на п`ять років. На підставі судового рішення або заяви щодо припинення обтяження виключенню підлягає запис стосовно всього рухомого майна, що є предметом обтяження. У разі коли на підставі судового рішення припинено обтяження на індивідуально визначене рухоме майно, відомості про яке містяться в записі про обтяження рухомого майна, що містить відомості про декілька об`єктів рухомого майна, припинення обтяження здійснюється реєстратором шляхом внесення змін до відповідного запису в Реєстрі, а саме - виключення відомостей із запису про відповідне індивідуальне визначене рухоме майно, щодо якого припинено обтяження. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору відповідну заяву для припинення обтяження та виключення його з Реєстру, крім випадку, коли державну реєстрацію припинення обтяження на підставі судового рішення вже проведено. Відомості про припинення обтяження на підставі судового рішення можуть бути зареєстровані також за зверненням боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, або самостійно реєстратором у зв`язку з отриманням судового рішення в своєму електронному кабінеті в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами. Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. 25. Реєстратор вносить до Реєстру відомості про припинення обтяження в день прийняття заяви до розгляду реєстратором, а у разі звернення боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, або надходження судового рішення до електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, - протягом п`яти робочих днів з дня відповідного звернення або надходження, але не раніше дня набрання таким рішенням законної сили. У разі подання заяви в електронній формі в позаробочий час відомості про припинення обтяження вносяться до Реєстру не пізніше наступного робочого дня. У разі звернення боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, реєстратор в порядку електронної інформаційної взаємодії Реєстру та Єдиного державного реєстру судових рішень, визначеному держателем Реєстру разом з Державною судовою адміністрацією, отримує примірник судового рішення в електронній формі. 26. У разі припинення обтяження до Реєстру вносяться відомості про підставу припинення обтяження». Підстави для внесення запису про припинення обтяження до Реєстру визначені відповідно до ст.ст. 43 та 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Так, ч.ч. 5-8 ст.43 вказаного Закону врегульовано, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача. Держателю та реєстраторам Державного реєстру забороняється вимагати від обтяжувача подання додаткових документів чи інформації, а також перевіряти достовірність і обґрунтованість відомостей, що містяться в заяві. Обтяжувач несе відповідальність згідно із законом за достовірність відомостей, що містяться в заяві. Зміну відомостей про обтяження у зв`язку з обов`язковим продажем акцій акціонерами на вимогу особи (осіб, що діють спільно) - власника домінуючого контрольного пакета акцій реєструє заявник вимоги, визначений відповідно до частини четвертої статті 65-2 Закону України "Про акціонерні товариства", шляхом подання держателю або реєстратору Державного реєстру заяви з урахуванням особливостей, передбачених зазначеним Законом. В свою чергу, п. 24 розділу «Державна реєстрація відомостей про припинення обтяження» Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна передбачає, що: «Відомості про припинення обтяження реєструються на підставі судового рішення або заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. У разі проведення державної реєстрації публічного обтяження, строк дії якого обмежено законом, та внесення до Реєстру інформації про відповідний строк відомості про припинення обтяження реєструються програмними засобами Реєстру після закінчення такого строку, який обраховується з дати державної реєстрації публічного обтяження. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації (крім випадку, коли строк дії публічного обтяження обмежено законом) не більш як на п`ять років. На підставі судового рішення або заяви щодо припинення обтяження виключенню підлягає запис стосовно всього рухомого майна, що є предметом обтяження. У разі коли на підставі судового рішення припинено обтяження на індивідуально визначене рухоме майно, відомості про яке містяться в записі про обтяження рухомого майна, що містить відомості про декілька об`єктів рухомого майна, припинення обтяження здійснюється реєстратором шляхом внесення змін до відповідного запису в Реєстрі, а саме - виключення відомостей із запису про відповідне індивідуальне визначене рухоме майно, щодо якого припинено обтяження. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору відповідну заяву для припинення обтяження та виключення його з Реєстру, крім випадку, коли державну реєстрацію припинення обтяження на підставі судового рішення вже проведено. Відомості про припинення обтяження на підставі судового рішення можуть бути зареєстровані також за зверненням боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, або самостійно реєстратором у зв`язку з отриманням судового рішення в своєму електронному кабінеті в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами. Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження». Відповідно до частини сьомої статті 43 Закону держателю та реєстраторам Державного реєстру забороняється вимагати від обтяжувача подання додаткових документів чи інформації, а також перевіряти достовірність і обґрунтованість відомостей, що містяться в заяві. Обтяжувач несе відповідальність згідно із законом за достовірність відомостей, що містяться в заяві. Як вбачається із копії витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №31454364 від 08.11.2024, обтяжувачем за реєстраційним записом 18.07.2024 року за №31454364, про вилучення якого просить Позивач, являється ТОВ «Він Фінанс» (стара назва ТОВ ФК «Довіра та Гарантія») у даному випадку - відповідач. Реєстратором, який вчинив спірну дію є Кондратюк Наталією Сергіївно регіональної філії міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи», Київська область. Водночас, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому, положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Таким чином, аналізуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені по справі обставини, враховуючи що автомобіль позивачем придбаний без обтяжень, які зареєстровані вподальшому, [PERSON] є добросовісним набувачем вказаного транспортного засобу, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки обтяження рухомого майна, яке перебуває у власності позивача, порушує права останнього, як власника та перешкоджають вільному та повноцінному здійсненню ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 968,96 грн, які сплачено позивачем за подання позову до суду. Щодо судових витрат позивача на професійну правничу допомого, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У своїй позовній заяві, представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підставі Договору про надання професійної правничої допомоги від 15 жовтня 2024 року № 15-10 адвокат Сєдов М.В. надає позивачеві [PERSON] правову допомогу у цій справі. При цьому, відповідний Акт №1 виконаних робіт за договором загальну суму наданих послуг в 10000,грн., підписаний сторонами договору, підтверджує належне виконання адвокатом послуг та прийняття цих послуг позивачем. Відповідно до умов додатку №1 до вказаного Договору, визначений перелік та вартість послуг за договором від 15.10.2024, відповідно до умов якого вартість послуг адвоката під час наданих послуг на стадії розгляду в суді першої інстанції, становить сукупно 10000,00 грн. Таким чином, судом встановлено, що представником позивача здійснювалась правнича допомога на стадії розгляду справи в суді першої інстанції. При цьому, відповідачем не викладено заперечення щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу. У постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі N 362/3912/18 (провадження N 61-15005св 19) та від 30 вересня 2020 року в справі N 201/14495/16-ц (провадження N 61 -22962св 19) викладено правовий висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд прийшов до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі 10000,00 грн. є співмірним із складністю справи, на думку суду визначений в договорі розмір витрат на професійну правничу допомогу у не являється завищеним, такий розмір є розумним і необхідним з урахуванням вищевказаних обставин. Отже, враховуючи обґрунтованість та пропорційність розміру витрат на правничу допомогу до предмета спору, значення справи для сторін, суд вважає за можливе стягнути із відповідача на користь позивача 10000,00 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved