Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що має з відповідачем спільну дитину. Мати проживає окремо від дитини, не бере жодної участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні, не цікавиться справами сина та не підтримує з ним контакт. Мати також не сплачує аліменти на дитину. Окрім того, відповідач відбувала покарання за злочин, пов?язаний з насильством, веде асоціальний спосіб життя. Рішенням Рівненського міського суду від 28 лютого\~2023\~року визначено місце проживання дитини разом з батьком. Ухвалою від 31 липня 2024 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі. Ухвалою від 08 листопада 2024 року суд зобов`язав Службу у\~справах дітей\~виконавчого комітету\~Рівненської\~міської\~ради\~ подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору у справі. Ухвалою від 10 грудня 2024 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Ухвалою від 28 березня 2025 року суд залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, військову частину [NUMBER] . В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що сторони перебували у шлюбі, але проживали разом протягом невеликого терміну часу. Коли [PERSON] виповнилося два роки, позивач з сином повернувся жити до своїх батьків і з того часу самостійно виховує сина. Офіційно сторони розірвали шлюб в 2023 році. Протягом семи років мати ніяким чином не бере участі у вихованні і утриманні сина, повністю самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Позивач понад три роки безперервно перебуває у складі ЗСУ. Бажає самостійно виховувати сина, який з початку війни живе з бабусею. Відповідач знає де проживає дитина, перешкод у спілкуванні з сином їй ніхто не чинить, але вона такого бажання не виявляє. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Представник третьої особи [PERSON] у заяві від 04 грудня 2024 року просить судові засідання проводити без її участі, висновок органу опіки та піклування підтримує та в інтересах неповнолітнього [PERSON] просить позов задовольнити. За наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , \~виданим 24 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2023 року у справі № 569/17080/22 шлюб між сторонами розірвано, визначено місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з батьком. Син сторін [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] (перебуває на службі в ЗСУ), дідом [PERSON] та бабою [PERSON] , про що свідчить акт обстеження умов проживання, затверджений начальником Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради 11 квітня 2024 року. Свідок [PERSON] показала, що її син (позивач) перебував у шлюбі з [PERSON] . Після того, як невістка порізала ножем свого батька, вона наполягла, щоб [PERSON] з сином проживали у неї. [PERSON] на той час було 3,5 роки. Ще під час спільного проивання з її сином відповідач залишала дитину і пропадала на декілька місяців. Син був змушений розрахуватись з роботи, щоб доглядати дитину. В дитячий садок теж вона влаштовувала онука, бо мати цього не зробила. Декілька разів вихователька дзвонила, щоб забрали дитину, бо мама за нею не прийшла. У [PERSON] вроджена вада серця, але невістка, якій це було відомо ще в пологовому будинку, навіть не повідомила про це батька дитини, жодної прививки дитині не зробила. З початку війни онук проживає з нею та її чоловіком, який за станом здоров`я не може опікуватися ним. Вона перенесла інфаркт, а тому переживає, що онук, батько якого служить, а мати невідомо де, залишиться сам. Перешкод відповідачу у спілкуванні з сином не чинили, але вона, проживаючи в м.Рівне, за весь час жодної турботи до дитини не виявляє, не допомагає, не цікавиться ним, не телефонує, на день народження не вітає. Онук навіть забув як звати матір, боявся її, бо вона його била. Свідок [PERSON] показала, що відповідач покинула свого сина ще сім років тому і з того часу не з`являється. Позивач (її брат) виховує сина з допомогою їх батьків. Коли мама (бабуся дитини) хворіла, вона забирала племінника до себе. Брат не поспішав з розлученням та позбавленням матері батьківських прав, бо мав надію, що відповідач змінить свою поведінку. Але відповідач жодної турботи про сина не виявляє, не телефонує йому, не бачиться з ним. Ще до війни зустріла [PERSON] на подвір`ї будинку будинку, де проживають батьки та брат з сином. Відповідач виходила із сусіднього під`їзду, а [PERSON] якраз катався на велосипеді, але вона навіть не захотіла з ним поговорити, сказала, що їй ніколи. Де нині проживає відповідач їй не відомо. [PERSON] не цікавиться долею матері, бо вона його била. Була очевидцем, як відповідач тягнула сина по асфальту, бо десь поспішала, а він повільно йшов. Син заважав їй жити, тому вона його покинула. За змістом висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-01-1972/24 від 02 грудня 2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON] не стягувались. Добровільно матеріальної допомоги мати синові не надає. Оскільки [PERSON] мобілізований та перебуває на службі в ЗСУ, малолітній проживає з дідом [PERSON] і бабою [PERSON] , які фактично займаються вихованням онука. В помешканні створені належні умови для проживання, виховання і розвитку хлопчика. [PERSON] з татом спілкується в телефонному режимі. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики, виданої Рівненською гімназією № 10, успіхами дитини цікавиться бабуся. Мати хлопчика зв?язку з вчителями не підтримує, до закладу не з?являлася. [PERSON] з вересня\~2018\~року є декларантом КНП "ЦПМСД "Північний» Рівненської міської ради, перебуває на диспансерному обліку у кардіоревматолога. За період медичного спостереження за дитиною, в перші роки взяття на облік на прийоми до лікаря малолітній приходив у супроводі батька, упродовж останніх трьох років приходить з бабусею, оскільки тато перебуває в ЗСУ. Під час бесіди малолітній [PERSON] пояснив, що вже сім років живе з татом, мама з ними не проживає. Ще раніше хлопчик періодично проводив вихідні у мами - вона забирала його у п?ятницю з дитячого садка, а в суботу повертала татові. У мами Сашкові було погано, бо вона вживала алкоголь, сварила його і била. Останній раз бачив маму три роки тому. Мати не знає, де навчається [PERSON] . Вона ніколи не приходила в гімназію, щоб поцікавитись його навчанням, не турбується про здоров?я дитини. З перших днів війни тато малолітнього добровільно вступив до лав ЗСУ, до цього часу перебуває в зоні бойових дій. Весь цей період хлопчик проживає з дідусем і бабусею. Мама за три роки жодного разу не прийшла до дитини, не телефонувала і нічого йому не передавала. [PERSON] знає, що тато звернувся до суду з заявою про позбавлення мами батьківських прав стосовно нього, і він не заперечує проти цього. Малолітній не знає, де живе його мама і не хоче цього знати. Останнє відоме місце перебування [PERSON] - [ADDRESS] . За цією адресою мешкає [PERSON] , батько [PERSON] . Засоби зв?язку з відповідачем не відомі.\~ Відповідно до статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у ст.7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених Сімейним кодексом України або домовленістю (договором) сторін (ч.4 ст.15 СК України). Пунктами першим, другим статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У постанові від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 Верховний Суд зазначив, що тлумачення змісту п.2 ч.1 ст.164 СК України\~дає можливість зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд встановив, що з 2018 року виховує та утримує сина [PERSON] одноосібно його батько [PERSON] , що підтверджується показаннями свідків та письмовими доказами. Батько дитини з березня 2022 року проходить службу в Збройних Силах України, на час своєї відсутності виховання сина доручив своїм батькам. Відповідач протягом семи років не піклується про сина, не спілкується з ним, участі у його вихованні та матеріальному забезпеченні не бере, не цікавиться його життям, не сприяє створенню умов для розвитку, за наявності воєнного стану в країні не турбується про його безпеку, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що суд розцінює як ухилення її від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини. \~ \~З огляду\~на пріоритетність\~захисту якнайкращих\~інтересів саме\~дитини,\~наявні підстави\~для позбавлення\~відповідача батьківських\~прав щодо\~сина [PERSON] ,\~а отже,\~позов належить\~задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved