Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до\~ [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що 09 лютого 2014 року між позивачкою та відповідачем виконкомом Новоселицької сільської ради зареєстровано шлюб за актовим записом № 14. Від шлюбу мають двох дітей, сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO] . Позивачка зазначає, що спочатку все складалося дуже добре та маючи двох дітей з відповідачем по справі вони намагалися створити міцну сім`ю. Разом прожили майже десять років. З часом вони почали спілкуватися як чужі люди та відповідач повідомив її, що не бачить їх разом, як сім`ю. Разом з цим зазначає, що в той же час батько дітей, після того, як вони почали проживати окремо повністю усунувся від виконанння батьківських обов`язків. З цього часу, відповідач не надав коштів на утримання дітей, а тому вона змушена звернутися з позовом про стягнення аліментів з батька на утримання дітей до суду. Зазначає, що відповідач є молодою здоровою, працездатною людиною, має постійну роботу в Чеській Республіці, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, живе в своє задоволення, а тому він зможе сплачувати аліменти на її користь на утримання їх малолітніх дітей в розмірі по 5000 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Враховуючи наведене просить стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] на її користь на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі по 5000 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 29.07.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. 02.09.2025 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву. У вказаному відзиві зазначив, що відповідач заперечує проти задоволення позову, та відповідно вважає, що позовні вимоги є безпідставними та завищеними. Зазначає, що відповідач ніде не працює та має на утримані двох батьків - інвалідів другої та третьої групи, які не працюють і на їх лікування відповідач тратить всі гроші, а тому відповідач в змозі виплачувати на утримання дітей по 2500 гривень на кожну дитину, щомісячно. Також, представник відповідача зазначає, що діти періодично проживають з відповідачем в с. Підплеша та у батьків дружини в с.Новоселиця, оскільки дружина працює в Чехії. Посилаючись на зазначене та положення Закону України «Про Державний бюджет України» N4059-ІХ просить, позов задовольнити частково та стягувати з нього аліменти у розмірі по 2500 грн. на кожну дитину, щомісячно. Позивачка, та її представник будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. 04.09.2025 року представник позивачки, адвокат Антал І.В. подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити без його та позивачки участі, позов просить задовольнити. Відповідач, та його представник, адвокат Коржук І.І. будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. 04.09.2025 року представник відповідача, адвокат Коржук І.І. подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити без його та відповідача участі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що надані позивачкою до позовної заяви, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.02.2014 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконкомом Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області Україна 09.02.2014 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ,\~що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданих виконкомом Нересницької сільської ради Тячівського району, Закарпатської області, України 12.06.2014 та 18.11.2016. Батьками в свідоцтвах про народження дітей значаться сторони (а.с.5-6). Діти, перебувають на утриманні і вихованні у позивачки, про що свідчить акт обстеження дворогосподарства [PERSON] від 22.07.2025 року, складений депутатом Нересницької сільської ради та стверджений підписом голови Нересницької сільської ради (а.с.7). Таким чином позивачці належить право вимоги за пред`явленим до відповідача позовом, про стягнення аліментів на утримання дітей. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї позивачки складеного депутатом Нересницької сільської ради від 22.07.2025 року вбачається, що діти проживають з позивачкою в будинку разом з мамою позивачки [PERSON] . [PERSON] участі у вихованні та утриманні дітей не приймає та знаходиться на території Чеської Республіки, життям неповнолітнії дітей не переймається (а.с.7). Таким чином під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з дітьми. Належну матеріальну допомогу на їх утримання не надає, однак, виходячи з того, що він у свідоцтві про народження дітей зазначений батьком, він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей на користь позивачки, з якою вони проживають. Вирішуючи спір та визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступних норм права. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня 3196 гривень. Разом з тим, згідно довідки №290/11-16 від 01.09.2025 року виданої головою Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області В.Гасинець, [PERSON] , проживає в [ADDRESS] разом зі своїми батьками - [PERSON] , 1965 р.н. та [PERSON] , 1975 р.н.. З копії посвідчення серії [NUMBER] виданого Дубівським ВСЗН Тячівського УСЗН 05.10.2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , являється особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання. З копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] виданого Пенсійним фондом України 30.08.2010 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи загального захворювання, термін дії - довічно. При визначенні розміру аліментів на утримання спільних дітей, суд враховує майновий стан позивачки, яка веде догляд за дітьми, вік дітей, майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, відсутність постійного місця роботи та стабільного джерела доходу, розмір цього доходу, часткове визнання в судовому засіданні позову, його представником, наявність у нього на утриманні інших утриманців, а також вимоги щодо розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 3000 (три тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 28.07.2025 року і до їх повноліття, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дітей мінімальним та найнеобхіднішим. Доказів того, що відповідач спроможний сплачувати більший розмір аліментів при вирішенні розглядуваного спору, позивачкою суду не надано. У відповідності із ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 гривень судового збору. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial