Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

16.05.2025 року позивач ТзОВ «Коллект центр» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами №4201346 від 11.08.2021 у розмірі 58779,45грн. та понесених судових витрат. Обґрунтовує позов тим, що 11.08.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір позики №4201346. Даний договір укладений шляхом обміну електронними повідомленням, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України про електронну комерцію». В подальшому 15.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладений договір факторингу № 15/12-2021-22, відповідно до умов якого до ТзОВ «Вердикт Капітал» перейшли права грошової вимоги до боржника за вказаним кредитним договором. 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект центр» укладений договір факторингу № 10-03/2023/01, відповідно до умов якого до ТзОВ «Коллект центр» перейшли права грошової вимоги до боржника за вказаним кредитним договором. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4201346 від 11.08.2021 в сумі 58779,45грн, з яких: 7631,00грн.-\~заборгованість за основним боргом, 50844,85грн. - \~заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 303,60грн. - заборгованість за комісіями. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договорам не виконав, тому просить позов задовольнити, стягнути з відповідача вказані суми боргу та стягнути судові витрати. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Львова від 20.05.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву. Так, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача, М.Ткаченко у позовній заяві просить розглядати справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Згідно з ч.13 ст.7\~ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч.2 ст.281\~ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. За таких обставин, відповідно до ч.1ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3\~статті 13 ЦПК\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому, виходячи з положень\~ст. 16 ЦК України\~особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.08.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір позики №4201346 з умовами та правилами отримання кредитування відповідач ознайомився. Кредитний договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно\~телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису з одноразовим ідентифікатором згідно\~Закону України «Про електронну комерцію». Договір укладений на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст.6,627 ЦКУ України. Позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою Системи Bank ID НБУ, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.35). Після здійснення акцепту позичальником оферти кредитодавця, що є укладанням договору відповідно до ч.3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», кредитодавець накладає на оригінал договору кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Товариства із кваліфікованою електронною позначкою часу, а примірник договору клієнта завантажується (надсилається) в особистий кабінет клієнта. Відповідно до\~статті 11Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти(оферти)однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших. Таким чином, відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~вказані вище договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного в письмовій формі. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1\~ст. 634 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Кредитна установа свої зобов`язання за договором виконала в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 1 2 Договору загальний розмір кредиту становить 9200,00грн. Відповідно до п. 1.5.2 Договору проценти за користування кредитом становлять 978,88грн. які нараховуються зі ставкою 0,38 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на його картковий рахунок. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). 30.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладений договір факторингу № 15/12-2021-22, відповідно до умов якого до ТзОВ «Вердикт Капітал» перейшли права грошової вимоги до боржника за вказаним кредитним договором. 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект центр» укладений договір факторингу № 10-03/2023/01, відповідно до умов якого до ТзОВ «Коллект центр» перейшли права грошової вимоги до боржника за вказаним кредитним договором. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4201346 від 11.08.2021 в сумі 58779,45грн, з яких: 7631,00грн\~заборгованість за основним боргом, 50844,85 грн.\~заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 303,60грн. заборгованість за комісіями. ТзОВ «Коллект центр» є новим кредитором за кредитним договором №4201346 від 11.08.2021 від 23.10.2023 на підставі укладеного Договору відступлення прав вимог № 10-03/2023/01. Відтак, у нього виникло право вимоги до відповідача. Згідно з статтею 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №4201346 від11.08.2021, що підлягає стягненню з відповідача становить 58779,45грн, з яких: 7631,00грн\~заборгованість за основним боргом, 50844,85 грн.\~заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 303,60грн. заборгованість за комісіями. З огляду на те, що відповідачем не надано іншого розрахунку заборгованості чи відомості про відсутність такої, суд, приймає вказаний розрахунок позивача, як належний та допустимий доказ (а.с.39-40). За змістом ст.ст.3,6,627 ЦК України\~в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст.ст.526,\~530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно правової\~позиції Верховного\~Суду в\~постанові від\~23.09.2015р.\~у справі\~№6-979цс15,\~боржник,\~який не\~отримав повідомлення\~про передачу\~права вимоги\~іншій особі,\~не позбавляється\~обов`язку\~погашення заборгованості,\~а лише\~має право\~на погашення\~заборгованості первісному\~кредитору.\~Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Згідно з\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. За змістом ст.1056-1ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №4201346 від 11.08.2021 становить 58779,45грн, з яких: 7631,00грн.-заборгованість за основним боргом, 50844,85грн.\~- заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 303,60грн. - заборгованість за комісіями. З огляду на те, що відповідачем не надано інших розрахунків заборгованостей чи відомостей про відсутність таких, суд, ухвалюючи заочне рішення у справі, приймає вказані розрахунки позивача як належні та допустимі докази. Частина 1 ст.\~13\~та ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, зобов`язує сторони довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитних договорів, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованостей за такими, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договорам №4201346 від 11.08.2021 в сумі 58779,45 грн. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2422,40 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16000,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1\~ст. 137 ЦПК\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між ФОП [PERSON] та ТОВ «Коллект центр» 02.09.2024 укладено договір про надання правової допомоги (а.с.14-15). На підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатом, окрім договору про надання професійної правничої допомоги від 02.09.2024, додано тарифи на послуги, заявку на надання юридичної допомоги №29 від 01.02.2025р. та витяг з акту №6 від 28.02.2025р. про надання юридичної допомоги (а.с.18-20). З приводу наведеного приймається до уваги те, що суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved