Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

У травні 2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області з суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 2025549832 від 22.08.2019 у розмірі 67417,64 грн та судових витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.08.2019 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2025540832. Позивач зазначає, що банк умови договору виконав належним чином, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість. Позивач стверджує, що на підставі укладеного з первісним кредитором договору факторингу він набув права вимоги до відповідача за вказаним правочином. Оскільки відповідач не погасила заборгованість у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Учасникам справи надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, якою відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Водночас, відповідач ухвалу судді про відкриття провадження у справі не отримала, оскільки надіслана судом на її адресу кореспонденція повернулася до суду без вручення з відміткою уповноваженого працівника Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Позивачу копія ухвали судді про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи доставлена до його електронного кабінету. Від позивача будь-яких клопотань, заяв до суду не надходило. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просив розглядати справу за його відсутності за правилами спрощеного позовного провадження, не заперечував проти ухвалення судом заочного судового рішення. Відповідно до\~правил ст. 178 ЦПК України, відповідач скористалася своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву. 24.06.2025 відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги та права позивача як кредитора не визнає з огляду на те, що згідно з умовами кредитного договору та додатків до нього сума до повернення погоджена з первинним кредитором в розмірі 26 065,59 грн із графіком погашення протягом строк кредитування з 22.08.2019 по 22.08.2021 року. Вказує, що тіло кредиту в сумі 38\~000,00 грн їй не надавалося та не погоджувалося до повернення, у зв`язку з чим вона не визнає заборгованість по тілу кредиту у вказаному розмірі. Також звертає увагу, що комісія та проценти мають бути вирахувані окремо, оскільки проценти нараховуються від залишку тіла наданого кредиту за погодженим графіком платежів, а комісія стягується одноразово, згідно правової позиції Верховного Суду. Вказує, що кредит повертається щомісячними платежами згідно з погодженим графіком. З огляду на це не визнає вирахування процентів та комісії разом. Крім цього. не визнає розмір заборгованості по процентах і комісії в розмірі 29 317,64 грн, оскільки розрахунок заборгованості складено поза межами строку кредитування за кредитним договором та дії кредитної карти (до 09.09.2024 року). Наголошує, що позивач вказує про погашення боргу за кредитом в сумі 38 734,51грн. Просить позовні вимоги за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення. 24.06.2025 через систему «Електронний суд» представник позивача подав до суду клопотання про витребування доказів. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника [PERSON] [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 07.07.2025 відповідач подала до суду додаткові пояснення у справі, згідно з якими зазначає, що заявлений розмір позовних вимог в сумі 67 317,64 грн не відповідає умовам наданого кредитного договору в частині погодженої суми до повернення та перевищує погоджену до повернення в додатках до кредитного договору первинному кредитору суму боргу в розмірі 26 065,59 грн. Згідно з наданим кредитним договором, з первинним кредитором погоджені умови кредитування щодо строку кредитування, суми щомісячного платежу, розміру суми до повернення. Вважає, що заявлені позивачем вимоги і надані розрахунки боргу не відповідають умовам кредитного договору та погодженій до повернення, зазначеній у графіку платежів. Також вказує про те, що позивач не надав розрахунок заборгованості за щомісячними платежами та за тілом наданого кредиту та процентами окремо, у зв`язку з чим неможливо перерахувати яка частина суми є боргом за процентами, а яка \-? за комісією. За кредитним договором було погоджено товар у розстрочку до повернення 26 065,59 грн (тіло 21\~069,00 грн) з кредитним лімітом 2000,00 грн, загальна вартість витрат за кредитним договором ? 13 250,45грн. Вважає, що доводи позивача про встановлення кредитного ліміту в сумі 38000,00 грн не узгоджуються з умовами кредитного договору, позовні вимоги є необгрунтованими розрахунком та розрахунок на суму заявлених вимог не узгоджується із умовами нарахування процентів. Також вказує про те, що не визнає нарахування процентів після закінчення строку кредитування, оскільки автоматична пролонгація строку кредитування в односторонньому порядку не відповідає Закону України «Про споживче кредитування». У в`язку з ненаданням позивачем розрахунку боргу за щомісячними платежами також не визнає нарахування заборгованості. Також зазначає, що в період дії карантинних обмежень та воєнного стану до позичальника не застосовуються положення ст. 625 ЦК України. про що зазначено у п.15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Тому нарахування процентів за порушення умов кредитування (прострочення) та нарахування процентів після закінчення строку кредитування вважає неправомірним. Крім цього, не визнає права позивача як кредитора. Звертає увагу, що про відступлення прав грошової вимоги позивач її не повідомляв, первинної бухгалтерської документації, розрахунків заборгованості не надавав. Також позивач до суду не надав первинної бухгалтерської документації до матеріалів справи. Вважає, що позивач не обгрунтував та не підтвердив вимоги заявленого до неї позову. 14.07.2025 представник відповідача адвокат Варшавський К.А. подав до суду додаткові пояснення у справі, згідно з якими зазначає про те, що нарахування відсотків (процентів) з 23.08.2021 року по 09.09.2024 року проведено поза межами строків погодженого кредитування. Щодо встановлення кредитного ліміту вважає, що нарахування процентів за ст. 1048 ЦК України здійснюється в межах строку кредитування (36 місяців) з дати видачі кредитного ліміту по дату повернення, а саме: з 22.08.2019 по 22.08.2022 року, а тому всі нарахування відсотків, що нараховані в розрахунку заборгованості з 23.08.2022 року вона не визнає. Згідно розрахунку заборгованості позивач нарахував заборгованість за процентами у розмірі 61748,45 грн, при цьому нарахування боргу за процентами проведено поза межами строку погодженого кредитування з 23.08.2021 по 09.09.2024 року (24 місяці за кредитом товар в кредит та 36 місяців за кредитною лінією) Розмір нарахованих процентів в кілька разів перевищує суму отриманого кредиту та не узгоджується із умовами кредитування, які зазначені у кредитному договорі та додатках до нього, виходячи із строків кредитування та сум погоджених до повернення первинному кредитору. Розрахунок боргу не містить відсоткової ставки, за якою нараховано заборгованість, а у виписці за банківським рахунком не вказано за яким саме рахунком надано відомості та не містить підпису особи, яка надала виписку. Розрахунок заборгованості складено за двома кредитами за одним рахунком, що містив різні умови кредитування та строки повернення. Доводи позивача про встановлення кредитного ліміту в сумі 38000,00 грн вважає такими, що не узгоджуються з умовами кредитного договору, додатками до нього та умовами кредитування. З урахування сум, що зазначені до повернення в договорі та з урахуванням погашеної суми боргу, позовні вимоги не обґрунтовані розрахунком та розрахунок на суму заявлених вимог не узгоджується із умовами нарахування відсотків. Вимоги і розрахунки боргу позивача не відповідають умовам кредитного договору та сумі, що погоджена до повернення у графіку платежів. Позивач не надав розрахунок заборгованості за щомісячними платежами та за тілом наданого кредиту та процентами окремо. Заборгованість за комісією та процентами вирахувано одною сумою, що є неправомірним з урахуванням неможливості перерахувати яка частина суми є боргом за відсотками, а яка за тілом кредиту. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що про відступлення прав грошової вимоги позивач її не повідомляв, первинну бухгалтерську документацію, розрахунки заборгованості не надавав. Вважає, що позивач не обґрунтував та не підтвердив вимоги заявленого позову та не підтвердив наявності прав вимоги. Вважає, що нарахування відсотків за ст. 1048 ЦК України є неправомірним, а в період карантинних обмежень та дії воєнного стану застосування положень ст. 625 ЦК України є незаконним. Просить позовні вимоги залишити без задоволення. Оскільки справа призначена судом до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, тому для її розгляду відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться. 22.08.2019 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №2025540832. Відповідно до п. 1.1 договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його у розмірі 21097,80 грн. Протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмірі 0,1% річних. Згідно з додатком 1 до договору про надання споживчого кредиту, дата надання кредиту 22.08.2019, дата повернення кредиту 22.08.2021. Реальна річна процентна ставка 19,88%, загальна вартість кредиту 26065,59 грн. 20.09.2024 АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Свеа фінанс» уклали договір факторингу № 01.02-24/24, відповідно до умов якого АТ «ОТП БАНК» передає ТОВ «Свеа фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Свеа фінанс» приймає належні АТ «ОТП БАНК» права вимоги до божників, вказаних у реєстрі боржників. За умовами цього договору до позивача перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, який формується згідно Додатку 1 та є невід`ємною частиною цього договору. На підтвердження права вимоги до відповідача позивач надав документ з назвою «додаток №1 до договору факторингу № 01.02-24/24 від 20.09.2024». За твердженням позивача відповідач свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. На підтвердження розміру заборгованості позивач подав до суду документ з назвою «Розрахунок заборгованості за кредитним договором №2025540832 від 22.08.2019», згідно з відомостями якого загальна сума заборгованості становить 67317,64 грн, з яких: 38000,00 грн сума заборгованості по тілу кредиту, 29317,64 грн заборгованість за процентами та комісії. На підтвердження факту користування позичальником кредитними коштами та часткового погашення кредитної заборгованості позивач надав Виписку за договором № 2025540832 за період з 22.08.2019 по 20.09.2024. Висновки суду: Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд дійшов до таких висновків. З матеріалів справи суд встановив, що спірні правовідносини стосуються наявності у позивача права вимоги до відповідача у справі щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. За твердженням позивача таке право вимоги ним набуте на підставі договору факторингу, укладеного з первісним кредитором АТ «ОТП БАНК Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. На підтвердження наявності права вимоги до відповідача позивач додав до позовної заяви докази, якими підтверджено перехід до нього такого права від первісного кредитора на підставі договору факторингу. Отже, позивач довів факт відступлення йому первісним кредитором права грошової вимоги до відповідача у справі за кредитним договором, про стягнення заборгованості за яким позивач подав цей позов. Водночас щодо суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд зазначає таке. Вирішуючи спір у ці справі, суду належить встановити чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. З матеріалів справи суд встановив, що відповідач уклав кредитний договір шляхом приєднання, який складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднався до кредитного договору в цілому. На підтвердження існування у відповідачки заборгованості\~\~за кредитним договором\~до позовної заяви надано виписку по рахунку фізичної особи. Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 виклав правовий висновок, за яким банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Згідно з відомостями виписки з карткового рахунку відповідача, остання активно користувалась картковим рахунком, здійснювала платежі у різних закладах, отримувала різноманітні послуги за кошти з цього рахунку, переказувала грошові кошти іншим особам, знімала готівку. Окрім того, суд встановив, що відповідач здійснювала часткове погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. Суд вважає, що рух коштів по картковому рахунку відповідача свідчить про те, що вона була обізнаною про списання процентів, оскільки зазначені відомості є у її вільному доступі. Отже, надана позивачем виписка про рух коштів по картці підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також розмір заборгованості за кредитом, розмір отриманих відповідачем кредитних коштів та розмір здійснених сплат на погашення заборгованості. Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору, який оформлений угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування, яка містить власноручний підпис відповідача. Ця угода про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки не визнана недійсною. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що факт укладення означеного кредитного договору і його невиконання боржником підтверджений належним чином. За таких обставин у спірних правовідносинах підтверджено, що кредитор свої зобов`язання за договором виконав та надав позичальнику кредит в обумовленому договором розмірі, а позичальник свої обов`язки за вказаним договором не виконав та не повернув отримані кошти і проценти за користування кредитом. На підтвердження розміру заборгованості позивач надав до позовної заяви виписку по рахунку та довідку-розрахунок заборгованості. Водночас суд критично сприймає твердження відповідача про безпідставне нарахування позивачем заборгованості за комісією та штрафних санкцій за ст. 625 ЦК України, оскільки вказане спростовується змістом позовної заяви а доданих до неї доказів. Також суд вважає безпідставними доводи відповідача про нарахування позивачем процентів за межами строку кредитування після 22.08.2024, оскільки згідно з відомостями виписки по рахунку після вказаного часу відповідач після закінчення строку кредитування продовжила використовувати кошти з кредитного рахунку, здійснювала після цієї дати оплату товарів та зняття готівки на суму 44303,71 грн. Згідно з наданим позивачем розрахунком, з дня укладення договору сума використаних відповідачкою коштів становить 70420,14 грн, сума сплати на погашення боргу становить 38734,51 грн. Відповідач не спростувала зазначений позивачем розмір наявної у неї заборгованості та не надала суду свої контррозрахунки чи докази на спростування розміру позовних вимог. Суд вважає безпідставним твердження відповідача про те, що зазначена позивачем у позові сума заборгованості перевищує суму до сплати, що погоджена сторонами кредитного договору, оскільки ця сума погоджена з розрахунку виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів відповідно до погодженого графіку сплати заборгованості, якого відповідач не дотримувалась. Водночас суд бере до уваги доводи позивача про погашення нею суми боргу в розмірі 38734,51 грн. Проте вказане не свідчить про відсутність у відповідачки заборгованості у спірних правовідносинах та не спростовує розмір заявлених позовних вимог. На підставі наявних у справі доказів суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати неправильним наданий позивачем розрахунок заборгованості. Водночас, цей розрахунок заборгованості не спростований відповідачем. При цьому суд критично сприймає доводи відповідача щодо нарахування позивачем процентів після відступлення позивачу права вимоги до відповідача щодо спірної заборгованості, оскільки таке твердження спростоване наявними у матеріалах справи доказами. З огляду на встановлені судом обставини справи та приписи чинного законодавства, враховуючи наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про те, що цей позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 , п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням\~результату вирішення\~цієї справи з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved