Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Діджи Фінанс» звернулося до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем кредитних зобов`язань, посилаючись на наступне. 17 травня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) укладено угоду № 200531538 щодо кредитування. 20 липня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі №910/11298/16 відповідно до якої позивач визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за кредитним договором. Додатком до договору є реєстр кредитних договорів. До позовної заяви надано витяг з додатку 1 до договору від 15.06.2020 №7_БМ про відступлення прав вимоги, який мав місце станом на дату укладання договору із зазначенням, окрім іншого, суми заборгованості. Заборгованість відповідача за кредитним договором №200531538 від 17.05.2016 складає 29 858,90 грн, з яких: заборгованість за кредитом 6 668,80 грн; заборгованість за відсотками 13 490,36 грн; сума збитків з урахуванням 3% річних 1 815,98 грн; сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 7 883,76 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання та заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Діджи Фінанс». 1.2. Відповідно до ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 01 травня 2025 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження у змішаній формі, з викликом (повідомленням) сторін. 1.3. 05 серпня 2025 року представником позивача через систему «Електронний суд» подано заяву в якій просить долучити до матеріалів справи уточнену позовну заяву та виправлений розрахунок заборгованості, у зв`язку з допущенням технічних помилок щодо номеру кредитного договору та дати договору. 1.4. У судове засідання представник позивача повторно не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Зокрема, відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії ухвали суду за місцем її реєстрації, проте конверт повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до постанови КЦС ВС від 10 травня 2023 року № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку\~«адресат відсутній за вказаною адресою»\~вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відтак, відповідач вважається належним чином повідомленою про розгляд справи. 1.5. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. 1.6. Відповідно технічна фіксація справи за позовом ТОВ «Діджи Фінанс», про стягнення заборгованості не здійснювалася у зв`язку з неявкою всіх сторін по справі, про що зазначено в протоколі судового засідання. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. 17 травня 2016 року відповідач звернулася до ПАТ «Банк Михайлівський» з заявою № 200531538 у якій просила відкрити поточний рахунок у гривнях на її ім`я. Заява складена таким змістом, що вона є письмовою формою кредитного договору. Отже, 17 травня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем укладено кредитний договір № 200531538, відповідно до умов якого (повернення, платності, строковості) банк надав відповідачу у користування кредитні кошти у сумі 8\~850,00 грн, з встановленим строком користування з 17.05.2016 по 20.05.2017, а відповідач зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Умови кредитування викладені у довідці від 17.05.2016 року підписаної відповідачем. 17 травня 2016 року між відповідачем та ТОВ «Страхова компанія «М-ЛАЙФ» від імені якого діяв повірений ПАТ «Банк Михайлівський» укладеного договір страхування життя. Згідно з розпискою про отримання платіжної картки та/або ПІН-коду [PERSON] отримала платіжну картку [NUMBER] . Згідно товарного чеку №4136192 від 17.05.2016 та фіскального чеку від 17.05.2016, в магазині Ельдорадо придбано та оплачено товари на загальну суму 7 668,80 грн, з яких 1\~000,00 грн сплачено готівко. 2.2. 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ «Банк Михайлівський» відступає новому кредитору ТОВ «Діджи Фінанс» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, що підтверджується копією вказаного договору. Договір укладено\~за результатами\~публічних торгів\~(аукціону)\~лоту №\~GL16N618071,\~проведеного 15.06.2020,\~що підтверджено\~постановою Північного\~апеляційного господарського\~суду від\~01.07.2021\~у справі\~№ 910/11298/16,\~відповідно до\~якої позивача\~визнано єдиним\~та належним\~кредитором за\~кредитними договорами,\~укладеними з\~позичальниками ПАТ\~«Банк Михайлівський»,\~в тому\~числі і\~за зазначеним\~кредитним договором. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором № 200531538 від 17 травня 2016 року станом на 29.04.2025 становить 20 159,16 грн, з яких: 6 668,80 грн заборгованість за кредитом; 13 490,36 грн заборгованість за відсотками. Також суд встановив, що 23.05.2016 згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. Фонд має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлений права вимоги. При цьому згода відповідного боржника (позичальника) на укладання такого договору не вимагається. Приймаючий банк набуває усіх прав та обов`язків кредитора щодо позичальника (боржника), вимоги до якого передані відповідно до договору про відступлення прав вимоги, разом із правами за договором забезпечення таких вимог. 2.3. З розрахунку заборгованості за договором № 200531538 від 17 травня 2016 року, укладеним між Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Діджи Фінанс»\~до [PERSON] , вбачається, що утворилася заборгованість в сумі 29 858,90 грн, з яких: заборгованість за кредитом 20 159,16 грн; сума збитків з урахуванням 3% річних 1 815,98 грн; сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 7 883,76 грн. 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 3.2. За приписами пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 3.3. Відповідно до положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Щодо заявленої представником позивача позовної вимоги про поновлення позовної давності для стягнення заборгованості за кредитним договором № 200531538 від 17.05.2016 суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Тлумачення цієї норми, положення якої сформульоване зі словом «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акту, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується. Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони. Вказані висновку суду відповідають висновкам Верховного Суду, зазначеним у постанові від 21.10.2020 у справі № 509/3589/16-ц (провадження № 61-16895св18). Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність. 4.2. Представником позивача було надано докази того, що відповідач [PERSON] уклала кредитний договір та отримала суму кредиту. Представником було надано виписку з рахунку відповідача, з якої вбачається, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання з виплати кредиту. Доказів на користь того, що відповідачем було погашено вищевказані суми заборгованості, до суду надано не було. Договір кредиту у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Отже, існують підстави для стягнення з відповідача заборгованості з повернення тіла кредиту та нарахованих відсотків у розмірі 20\~159,16 грн. 4.3. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат на суму 7\~883,76 грн за період з 25.04.2022 по 25.04.2025 та 3 % річних у розмірі 1 815,98 грн за період з 25.04.2022 по 25.04.2025, суд зазначає наступне. Представником позивача не враховано пункт 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, за яким боржники на період воєнного стану за такими договорами звільняються від оплати штрафу, пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та іншої відповідальності. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних втрат задоволенню не підлягають. 5. Розподіл судових витрат 5.1. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконала, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню в розмірі 20 159,16 грн = 6\~668,80 грн (за тілом кредиту) + 13\~490,36 грн (відсотки). 5.2. У зв`язку з частковим задоволенням позову (67,51%), до перерозподілу належать документально підтверджені судові витрати позивача зі сплати судового збору. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд» та відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 422 грн 40 коп. Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1635,36 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 5.3. Враховуючи положення статей 137 та 141 ЦПК України, сторона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката за умови подання нею до суду заяви про відшкодування таких судових витрат, яка подана до судових дебатів у справі, подання доказів таких витрат (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснені ним витрати, необхідні для надання правничої допомоги, тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі. На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано до суду: - договір про надання правової допомоги №26 від 15.02.2024; - додаткова угода до договору № 26 від 15.02.2024; - детальний опис робіт (наданих послуг) до договору № 26 від 15.02.2024 від 15.02.2025. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» послуг адвоката та понесення витрат на правову допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268). Верховний суд у постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 виклав правову позицію про те, що принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, а тому враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не\~має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Клопотань щодо зменшення розміру судових витрат від відповідача не надійшло. Враховуючи часткове задоволення позову (67,51%) з відповідача на користь позивача слід стягнути 4 725,70 грн в якості відшкодування витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial