Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі ТОВ ««Газопостачальна компанія «Нафтогаз України») звернулось до Слобідського районного суду міста Харкова з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] на користь товариства заборгованість за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за період з січня 2022 року по травень 2025 (включно) в загальному розмірі 9 410,75 грн., та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», як суб`єкт ринку газу, з 01 листопада 2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб.\~Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам.\~Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2500 від 30 вересня 2015 року «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам», визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей\~633,\~634,\~641,\~642 ЦК України, відповідно укладається шляхом заявочного принципу та не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Зазначив, що відповідачу на праві власності належить житловий квартира [ADDRESS] . ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» поставило у період з січня 2022 року по травень 2025 (включно) за адресою: [ADDRESS] , природний газ на загальну суму 9 410,75 грн., вартість якого не сплачена відповідачем в повному обсязі, що свідчить про неналежне виконання ним своїх зобов`язань та порушує право позивача на одержання плати за поставлений природний газ у встановлений договором строк. За таких обставин позивач звернувся до суду за захистом своїх майнових прав. Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 04.07.2025 провадження у справі відкрито та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 08.07.2025 відповідачем через систему Електронний суд подано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що не погоджується з нарахуваннями з огляду на те, що вони були здійснені без фактичної звірки показань лічильника газу. Також вказав, що в телефонному режимі звертався до позивача з метою врегулювання спірної заборгованості, але отримав відмову, у зв`язку із знаходженням відповідальної особи у відпустці. Крім того, зазначив, що документи, що додані до позовної заяви не мають належного оформлення та засвідчення. 01.08.2025 представником позивача через систему Електронний суд подано відповідь на відзив, в якій останній просив позов задовольнити в повному обсязі, вважав доводи відповідача необґрунтованими. Зазначив, що відповідач є власником квартири, де виникла заборгованість, та відповідно до чинного законодавства у нього наявний обов`язок по її утриманню, також відповідачем не надано належних доказів звернення з метою врегулювання спірної заборгованості. 03.09.2025 відповідачем через систему Електронний суд подані заперечення на відповідь на відзив, в яких останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що доводи позивача, викладені у відповіді на відзив жодним чином не спростовують доводів відповідача, що викладені у відзиві, та є необґрунтованими. Представник позивача ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Прядко О.С. 12.03.2015, реєстровий № 619. \~ \~ \~ \~Зі змісту заяви приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживача «ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» від 30.12.2020 року вбачається, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг, які надаються ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». З долученої до матеріалів справи довідки про фінансовий стан споживача, виданої по рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що за період з січня 2022 року по травень 2025 року спожито природного газ на загальну суму 9 410,75 грн., споживачем здійснювалась часткова оплата, а саме 01.01.2023 року в сумі 2 090,46 грн. Зі змісту вказаної вище довідки вбачається, що в ній зазначено, зокрема: обсяг спожитого газу, тарифи за використання газу, показники лічильника, сплачені суми. 09.05.2025 року на адресу відповідача позивачем було направлено вимогу про сплату заборгованості із зазначенням суми заборгованості, яка підлягає сплаті, а також реквізитів для її сплати. Згідно з п. 2 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 6\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~виконавцями послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор ГРМ, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача Згідно з ч. 2\~ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу»\~споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Відповідно до ч. 1, 3, 4\~ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу»\~постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Взаємовідносини між постачальниками та споживачами природного газу регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими\~постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496. Згідно з пунктом 3 Розділу І Правил постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем. Пунктом 2 Розділу ІІІ Правил визначено, що постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам затверджено\~постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2500. Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам»\~визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання відповідно до ст.ст.\~633,\~634,\~641,\~642 ЦК України, відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідно до\~ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Статтею 634 ЦК України\~визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених\~Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу та/або факт фактичного споживання природного газу. Відповідно до ст.\~7,\~12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами/, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з ч. 1\~ст. 714 ЦК України\~за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ч. 1 ст.\~901, ч. 1 ст.\~903 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами\~статті 530 ЦК України\~передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1\~ст. 611 ЦК України). За змістом ст.ст.\~319,\~322 ЦК України\~власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~ Заперечення відповідача щодо неналежного оформлення та засвідчення (завірення) доданих до позовної заяви документів не можуть бути прийняті судом, оскільки не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, зокрема, в матеріалах справи наявні документи, оформлені та завірені представником позивача, повноваження якого підтверджуються довіреністю, виданою на його ім`я директором ТОВ «Нафтогаз України» Бєляєвим С.М. Щодо доводів відповідача стосовно того, що він звертався до позивача з метою врегулювання спірної заборгованості та відповідно про здійснення позивачем нарахувань без фактичної звірки показань лічильника газу, суд зазначає, що в процесі розгляду справи вказані доводи також не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідачем не надано належних доказів такого звернення. Суд не може прийняти скріншот із застосунку «Вайбер», наданий відповідачем, оскільки з його змісту неможливо встановити кому належить номер телефону зазначений на зображенні та відповідно між ким велася переписка, та з яким абонентом велися перемовини стосовно врегулювання спору. Отже, відповідачем не надано належних доказів на спростування доводів позивача, викладених у позові, зокрема, матеріалами справи підтверджується, що позивачем надавалися послуги з газопостачання, а відповідач користувався ними, зокрема, про це свідчить часткова сплата відповідачем вказаних послуг, але всупереч визначеним законом та умовами договору обов`язкам, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконав, не сплачував в повному обсязі вартість отриманих ним послуг, внаслідок чого має заборгованість перед позивачем, яка на теперішній час не погашена, та яка відповідно підлягає стягненню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» підлягають задоволенню з урахуванням досліджених в процесі розгляду справи доказів. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved