Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Позивач стверджує,\~що відповідач\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~зареєстрована за\~адресою:\~ [ADDRESS] з\~09.12.2015\~року,\~проте за\~цієюадресою ніколи не проживала, що підтверджується наступними доказами: -Довідкою\~№16/02.2.11\~від 26.05.2025\~року,\~яка виданаКобаківським старостинським округом. - Витягом з реєстру територіальної громади. - Відомостями про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. -Довідкою № 17/02.2.11 від 25.06.2025 року, яка видана Кобаківським старостинським округом. - Довідкою №\~153\~від 25.06.2025\~року,\~яка видана\~Кобаківськимстаростинським округом. - Актом обстеження\~матеріально-побутових\~умов сім`ї\~від 24\~червня2025 року, отже - втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву із проханням розглядати справу у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, повідомлена про день та час розгляду справи своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи та/або відзив на позов до суду не подавала. Отже, суд вважає за можливе в порядку ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Косівського районного суду від 10.07.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. На підставі даної ухвали відповідачу було надано термін для подачі відзиву або інших клопотань пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. Відповідачем не було надіслано до суду будь-яких клопотань. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підставними, доведеними та такими, що підлягають до задоволення з нижче наведених підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є громадянином України, народився [INFO] в с. Кобаки Косівського району Івано-Франківської області та від 02.01.1986 року зареєстрований в с. Кобаки Косівського району Івано-Франківської області, що підтверджується копією його паспорта (а.с.7-8). [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р., підтвердженням чого є долучена копія посвідчення № [NUMBER] (а.с.9). Зі змісту копії листа від 25.06.2025 року №17/02.2-11 вбачається, що на звернення адвоката Краснюка В.В. від 03.06.2025 року №82 Кобаківським старостинським округом Рожнівської сільської ради у відповідь надано акт обстеження матеріально-побутових умов сімї від 24.06.2025 №75 на [PERSON] , [INFO] , та довідку відносно [PERSON] (а.с.10) Так, копією довідки від 25.06.2025 року №153 Кобаківського старостинського округу Рожнівської сільської ради стверджується, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але за вказаною адресою фактично не проживала та не проживає (а.с.11). Згідно копії акта обстеження матеріально-побутових умов сімї від 24.06.2025 №75 [PERSON] , [INFO] зареєстрована в [ADDRESS] , де розташовано житлове приміщення загальною площею 41,8 м 2, однак, як зазначено в акті, [PERSON] фактично по місцю реєстрації не проживає (а.с.12-13). Як вбачається з копії листа від 26.05.2025 року №16/02.2.11, на запит адвоката Краснюка В.В. від 19.05.2025 року №74 щодо надання інформації про осіб, які зареєстровані за адресою [ADDRESS] Кобаківським старостинським округом Рожнівської сільської ради надано витяг з реєстру про зареєстрованих за даною адресою осіб (а.с.14). Відповідно долученої копії витягу з реєстру територіальної громади зазначено, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , від 02.01.1986 року зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.15). Згідно наданої копії відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 26.05.2025 року №439 вказано, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані двоє осіб: [PERSON] , [INFO] з 09.12.2025 року по теперішній час та [PERSON] , [INFO] з 02.01.1986 року по теперішній час (а.с.16). Згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 16.05.2025 року [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , має на праві спільної власності частку в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, який є об`єктом житлової нерухомості, його загальна площа складає 41,8 кв.м, який розташований за адресою [ADDRESS] (а.с.20-22). У відповідності до вимог ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. А згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною першою статті 156 ЖК та статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.11.20216 року, справа №6-709цс16. Згідно ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і межах строків, встановлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої та частиною четвертою ст. 71 цього кодексу. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Оскільки збереження або втрата права користування житлом за відсутнім мешканцем, у будь-якому випадку, прямо залежить від причин відсутності, то під час вирішення цієї категорії справ з`ясуванню підлягають обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності особи. Поважності причин відсутності відповідача [PERSON] в спірному житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] судом не встановлено. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідач не є членом сім`ї позивача, не веде з ним спільне господарство та не проживає у будинку позивача фактично з часу реєстрації у будинку за адресою: [ADDRESS] , до цього житла не проявляє будь-якої зацікавленості. За ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі за текстом «Закон») місцем проживання - житло, розташоване на території адміністративно - територіальної одиниці, в якому особа проживає. За змістом ст.6, п.2 ч.1 ст.7 Закону особа зобов`язана зареєструватися за місцем проживання, підставою для зміни місця реєстрації може бути рішення суду про втрату права користування житлом. Спірний будинок не є, у розумінні вказаного закону, місцем проживання відповідача, тому він підлягає зняттю з реєстрації у цьому будинку. Згідно правового висновку, висловленого у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 235/9835/15-ц (провадження № 61-8142св18): Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач вселилася в будинок і набула право користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Тому право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Судом встановлено, що відповідач не користується спірним будинком, тому наявні правові підстави для визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, яке належить позивачу на праві власності, набутому в установленому законом порядку. Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд вважає, що відповідача слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] . На підставі ст. ст. 64, 71- 72, 107, 156 Житлового Кодексу України, ст.ст. 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved