Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

29.11.2023 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ БАНК» (далі АТ «А-БАНК») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22.08.2018 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Всі основні умови кредитування доведені відповідачеві, що свідчить його підпис в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов договору. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором [PERSON] станом 24.10.2023 року має заборгованість у розмірі 50\~505,13 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 32\~945,16 грн та заборгованості за відсотками в сумі 17\~559,97 грн. У зв`язку з цим позивач просив стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитними договорами та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 14.12.2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 11.06.2024 року провадження по справі зупинено до залучення у справі правонаступника померлого відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 05.05.2025 року до участі у справі залучено правонаступника відповідача [PERSON] . Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги до [PERSON] підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подала заяву, відповідно до якої вона не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту, у задоволені вимог в частині стягнення відсотків просить відмовити. Розгляд справи просить проводити без її участі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовну заяву та письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 31.12.2013 року [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ «А-БАНК», у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» від 31.12.2013 року Згідно вказаної Анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що вказана заява разом з Умовами та правилами і Тарифами становлять договір про надання банківських послуг. На підтвердження факту підписання анкети-заяви банк також надав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів, які розміщені на офіційному сайті: https://a-bank.com.ua/terms. Згідно копії довідки за картами, на ім`я [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні карки: № [NUMBER] , строком дії до травня 2022 року, № [NUMBER] , строком дії до листопада 2022 року, № [NUMBER] , строком дії до грудня 2024 року та № [NUMBER] , строком дії до червня 2027 року. Відповідно до копії довідки за лімітами за період з 22.08.2018 року до 24.10.2023 року, клієнт [PERSON] , вбачається, що 22.08.2018 року встановлено кредитний ліміт в сумі 3000,00 грн, ініціатором є клієнт; 29.09.2018 року кредитний ліміт збільшено до 11 000,00 грн, ініціатором є банк; 07.11.2018 року кредитний ліміт збільшено до 14 000,00 грн, ініціатором є банк; 26.02.2019 року кредитний ліміт збільшено до 19\~000,00 грн, ініціатором є банк; 06.09.2019 року кредитний ліміт збільшено до 39\~000,00 грн, ініціатором є банк; 17.02.2020 року кредитний ліміт збільшено до 50\~000,00 грн, ініціатором є банк; 02.03.2022 року кредитний ліміт зменшено до 34\~065,00 грн, ініціатором є банк; 27.09.2023 року кредитний ліміт зменшено до 32\~945,16 грн, ініціатором є банк; 27.09.2023 року кредитний ліміт збільшено до 33\~000,00 грн, ініціатором є банк. При цьому, вказана копії довідки за лімітами не містить відомостей про те, на яку саме з карток, які було видано банком [PERSON] , відбувалось нарахування кредитних коштів. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 22.10.2023 року становить 50\~505,13 грн, та складається з: заборгованості за кредитом в сумі 32\~945,16 грн та заборгованості за відсотками в сумі 17\~559,97 грн. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 17.01.2024 року [PERSON] [INFO] помер. Відповідно до матеріалів спадкової справи №178/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті останнього звернулась його дружина [PERSON] . Дочки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від спадщини. Ухвалою суду від 05.05.2025 року до участі у справі залучено правонаступника відповідача [PERSON] . Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у згаданому випадку АТ «АКЦЕНТ-БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, зокрема, крім основної заборгованості за кредитом (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за користування кредитними коштами (заборгованість за відсотками). Відповідач [PERSON] підписання [PERSON] анкети-заяви б/н від 22.08.2018 року не оспорює, однак категорично не погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, в частині стягнення відсотків за користування кредитом. Судом встановлено, що у анкеті-заяві позичальника від 31.12.2013 року, яку було підписано [PERSON] , процентна ставка не зазначена, матеріали справи не містять підтверджень, що саме той витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, на які посилається позивач, розумів [PERSON] та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов, а також те, що вказані документи на момент отримання [PERSON] кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови, що розміщені на офіційному сайті позивача, змінювалися самим АТ "АКЦЕНТ-БАНК" з часу виникнення спірних правовідносин (22.08.2018) до моменту звернення до суду з указаним позовом (29.11.2023), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані [PERSON] умови, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із [PERSON] кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Зазначені вимоги позову про стягнення заборгованості за відсотками не можуть бути задоволені у зв`язку з їх безпідставністю через відсутність передбаченого обов`язку [PERSON] щодо їх сплати позивачу у анкеті-заяві від 31.12.2013 року, оскільки витяг з Умов та Правил, який викладений на банківському сайті не може вважатися складовою частиною кредитного договору. Долучений позивачем до позовної заяви паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] 22.08.2018, хоча й містить умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, однак не є належним доказом зобов`язання боржника їх сплачувати, оскільки істотні умови договору про споживчий кредит повинні бути зафіксовані в самому кредитному договорі, а не в його паспорті. Так, Верховний Суд у своїй постанові від 23 травня 2022 року по праві № 393/126/20 вказав, що «паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язки кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2022 року по справі №156/268/21. Окрім того, Верховний Суд зазначив, що «посилання Банку на те, що відповідачка підписала паспорт споживчого кредиту, як підстава для задоволення позову, є необґрунтованим, так як Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545 сво 20) указав, що паспорт споживчого кредиту є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Крім того, наданий позивачем паспорт споживчого кредиту містить умови кредитного продукту за карткою «Універсальна» та Універсальна Gold». Відомостей про те, яку саме з цих карток було видано [PERSON] , матеріали справи не містять. Тобто, на час отримання кредитних коштів і нарахування АТ«АКЦЕНТ-БАНК» заборгованості по відсотках, були відсутні погоджені з [PERSON] такі умови кредитування. За таких обставин, банк не довів, що саме надані ним Умови та Правила [PERSON] мав на увазі, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно брав на себе зобов`язання зі сплати відсотків за користування кредитом. При цьому, як вбачається з копії виписки по картці, рахунок [NUMBER] , відкритій на ім`я [PERSON] , останній активно користувався кредитними коштами та частково здійснював погашення заборгованості. Відповідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача [PERSON] , як правонаступника [PERSON] , на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 32\~945,16 грн. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками задоволенню не підлягаю. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1\~750,81 грн (32 945,16х100/50 505,13х2 684/100).

Outcome: partial