Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 жовтня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» і [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 02059-10/2023, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3\~900,00 грн і зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. 29 січня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 29012024-1, у відповідності до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, його заборгованість за кредитним договором становить 15\~210,00 грн, яка складається із: 3\~900,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 11\~310,00 грн заборгованість за відсотками. Враховуючи вказані обставини, просив стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 15\~210,00 грн і судові витрати. 23 червня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу роз`яснено його право на подання відзиву на позов. 24 липня 2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідач, вказує що позов є незаконним та необґрунтованим, посилаючись на те, що позивач не є кредитором за спірним кредитним договором, оскільки не надав жодних доказів на підтвердження відступлення права вимоги за цим кредитним договором, а витяг з договору факторингу складений позивачем в односторонньому порядку, без будь-яких відміток іншої сторони договору факторингу, а тому є неналежним доказом і не може бути взятий судом до уваги. Також зазначив, що позивачем не надано доказів дійсного розміру права вимоги до нього (відповідача), а зазначений у позові розмір не підтверджений жодними доказами. Крім того вважав, що в нього не виник обов`язок виконувати кредитні зобов`язання на користь позивача, оскільки він не був повідомлений про зміну кредитора, а також позивачем не надано жодних доказів на підтвердження виконання кредитором умов кредитного договору, зокрема доказів зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 06 жовтня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» і [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 02059-10/2023, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора W1281, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 900,00 грн, строком кредитування 360 днів до 29 вересня 2024 року, зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 2,50% в день (а.с. 8-22, 25, 26). 29 січня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 29012024-1, у відповідності до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, у тому числі й до [PERSON] за кредитним договором № 02059-10/2023 від 06 жовтня 20223 року. Згідно витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги сума заборгованості відповідача становить 15\~210,00 грн, яка складається із: 3\~900,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 11\~310,00 грн заборгованість за відсотками (а.с. 23, 27 33). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 02059-10/2023 від 06 жовтня 2023 року, заборгованість [PERSON] становить 15\~210,00 грн, яка складається із: 3\~900,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 11\~310,00 грн заборгованість за відсотками (а.с.23 зворотній бік -24). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до [PERSON] з досудовою вимогою Вих.№ 23333858 від 14 березня 2025 року про зобов`язання протягом 7 днів погасити заборгованість за кредитним договором (а.с. 34). Проте, як вбачається із позовної заяви, така вимога відповідачем проігнорована. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою\~статті 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша\~статті 612 ЦК України). Частиною першою\~статті 626 ЦК України\~встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~\~договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до вимог абз. 2 ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною першою\~статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~встановлено, що електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з вимогами ч. 1 та 2\~ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. За приписами\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями\~статті 12 цього Закону\~визначено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 12 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1\~глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1\~ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Враховуючи викладене, оскільки відповідач умови вказаного кредитного договору належним чином не виконував, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором у заявленому позивачем розмірі 15\~210,00 гривень. При цьому доводи відповідача суд вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи наявні документи на підтвердження надання відповідачу за вказаним кредитним договором кредитних коштів, а також відступлення права вимоги за цим договором від первісного кредитора до позивача. Так, позивачем долучено до матеріалів справи: копію повідомлення вих.№3426_250206170300 від 06 лютого 2025 року і копію квитанції про зарахування № 293378597 від 06 жовтня 2023 року, з яких вбачається, що за умовами договору № 02059-10/2023 на платіжну картку, яка вказана [PERSON] перераховано кредитні кошти у сумі 3\~900,00 грн; копію витягу з реєстру боржників, який містить підписи та печатки сторін договору, у тому числі підпис директора ТОВ «Стар Файненс Груп»; копію досудової вимоги Вих.№23333858 від 14 березня 2025, відповідно до якої ТОВ «ФК «Кредит Капітал» повідомило відповідача про відступлення права вимоги та необхідність сплати заборгованості за вказаним вище кредитним договором. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, який сплачений із застосуванням пониженого коефіцієнту 0,8.

Outcome: approved