Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який на день смерті проживав в с.Олександрівка Старобешівського району Донецької області. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований у [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт, яким своє майно заповів позивачеві [PERSON] . Позивач як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, подавши заяву до нотаріуса у визначений законом строк та 31.07.2025 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що належала батьку [PERSON] . Крім позивача, спадкоємцем майна за законом є його рідний брат [PERSON] , який спадщину не приймав, проживає на тимчасово окупованій території у с. Олександрівка Старобешівського району Донецької області, на спадщину не претендує та надіслав заяву про відмову від прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає. Проте, оформити право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] позивач у нотаріуса не може через відсутність правовстановлюючого документа, який би посвідчував право власності спадкодавця на будинок. Тому, позивач вимушений звертатися до суду та просить визнати за ним право власності на вищевказаний будинок з господарськими будівлями та спорудами. У судове засідання позивач та представник відповідача не з`явилися і надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позов підтримує та просить його задовольнити, а відповідач - Новобасанська об`єднана територіальна громада в особі Новобасанської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області позовні вимоги визнає. Судом на підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного\~засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.3\~ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 06.02.1953 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження. Вони були батьками [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] помер [INFO] , що засвідчено копіями свідоцтв про смерть (а.с.9,10,11,12,25). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.09.2024, заяву [PERSON] про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України задоволено та встановлено факт, що [PERSON] , помер [INFO] у с. Олександрівка Старобешівського району Донецької області, Україна (а.с.22-24). 03 березня 2011 року [PERSON] заповів належний йому житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] та земельні ділянки, які розташовані в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку і по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства; право на майновий пай; земельну ділянку розміром 3,9038 га, належну йому на праві приватної власності на підставі державного акта серії ЯБ №932279, що знаходиться на території Вороньківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського вироб\-ництва; належні йому грошові заощадження, що зберігаються у Бобровицькому відділенні ВАТ Державний Ощадний банк України філії 3258/019 на рахунку №9155/1590 з належними відсотками та сумами компенсацій, позивачу [PERSON] , що підтверджується заповітом, який посвідчено секретарем виконкому Вороньківської сільської Бобровицького району Чернігівської області, реєстраційний номер 26 (а.с.8). З довідки виданої Новобасанською сільською радою Чернігівської області від 13.05.2025, видно, що станом на 15.04.1991 року у житловому будинку, який розташований в [ADDRESS] , мешкали [PERSON] голова двору та його дружина [PERSON] (а.с.13). З інформації, що міститься у довідці від 16.06.2025 року №01-13/4/79 виданої виконавчим комітетом Новобасанської сільської ради Чернігівської області, вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті та протягом шести місяців з дня смерті проживав та був зареєстрований її чоловік [PERSON] (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.07.2025, [PERSON] є спадкоємицем майна після померлого [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,2499 га, що розташована в с. Вороньки Ніжинського району Чернігівської області та належала [PERSON] (а.с.15). Згідно свідоцтва про право особистої власності від 26.04.1993 року, власником житлового будинку у [ADDRESS] , був [PERSON] - голова колгоспного двору (а.с.17). Довідкою № 301 КП «Ніжинського міжміського бюро технічної інвентаризації» від 16.06.2025 року підтверджується, що право власності на житловий будинок в [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с.16). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу від 31.07.2025 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , через відсутність у нього необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів. У постанові зазначено, що згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 26 квітня 1993 року Вороньківською сільською радою, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] має статус колгоспного двору. Згідно довідки Новобасанської сільської ради Чернігівської області від 13 травня 2025 року, станом на 15 квітня 1991 року у вказаному житловому будинку були зареєстровані [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31 липня 2025 року, інформація щодо нерухомого майна відсутня. З введенням в дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», колгоспні двори було ліквідовано, а отже свідоцтво про право власності на колгоспний двір на даний час не є чинним. В матеріалах спадкової справи відсутні документи необхідні для вчинення нотаріальної дії, тобто відсутній дійсний правовстановлюючий документ на будинок (а.с.27). Згідно заяви [PERSON] від 19.06.2025 року, останній відмовився від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с.26). Положеннями статей\~15,\~16 ЦК,\~статтею 4 ЦПК\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у визначені Законом способи захисту. Відповідно до приписів статтей\~1216,1217,\~1218 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися\~внаслідок його смерті. Згідно з приписами\~ст. 1223 ЦК України\~право спадкування за заповітом мають особи, визначені у заповіті. Статтею 328 ЦК\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року\~„Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом на будинковолодіння в нотаріальній конторі не може, через відсутність правовстановлюючого документа, який би посвідчував право власності спадкодавця на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, його право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Разом з тим, суд враховує, що іншим шляхом захистити право позивача на спадщину неможливо, а набуття ним права власності на житловий будинок з будівлями та спорудами не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої\~статті 206 ЦПК\~є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону.

Outcome: approved