Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтований наступним. 09.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський», далі - Банк, та гр. [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), далі - Відповідач, укладено угоду № 200499657 щодо кредитування, далі - Кредитний договір. Відповідно до умов Кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 17157,36 грн., з встановленим строком користування з 09.04.2016 р. по 09.04.2017 р., а Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20 липня 2020 року ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС», набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020р., укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020 р., що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021р. у справі № 910/11298/16 відповідно до якої Позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», в тому числі і за даним Кредитним договором. Приналежність права вимоги за вищезазначеними кредитними договорами які були предметом договору відступлення прав вимоги від 20.07.2020 укладеним між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», та ТОВ «Діджи Фінанс» було предметом спору у справі № 910/11298/16 Господарського суду міста Києва за позовом ПАТ «Банк Михайлівський» (ухвалою Господарського суду від 03.09.2020 замінено на правонаступника - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» (далі - ТОВ «ФК «Плеяда»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» (далі - ТОВ «ФК «Фагор»), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО); Національного банку України (далі - НБУ), про застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда», визнання недійсним договору факторингу від 20.05.2016 № 1, укладеного між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор». Суть спору. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказом Тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» від 30.05.2016 № 37 затверджено результати проведеної перевірки, наведені в акті про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають критеріям нікчемності від 30.05.2016 № 1, згідно з якими встановлено нікчемність укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» і ТОВ «ФК «Плеяда» договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, за умовами якого останній зобов`язався передати грошові кошти у розпорядженні ПАТ «Банк Михайлівський», а банк зобов`язався відступити на користь ТОВ «ФК «Плеяда» право вимоги до третіх осіб (боржників), яке у подальшому ТОВ «ФК «Плеяда» відступило на користь ТОВ «ФК «Фагор» за договором факторингу від 20.05.2016 № 1. Посилаючись на нікчемність договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, зважаючи на положення ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Постановою від 01.07.2021р. у справі № 910/11298/16 визначено зокрема: - застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2. зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» та ТОВ «Фінансова компанія «Фагор». Окрім того, визнано відсутніми у ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього. Зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. Оригінали документів, а саме кредитних договорів, щодо яких право вимоги відступлено на підставі договору від 20.07.2020р. не були передані ТОВ «Діджи Фінанс» Так, на примусове виконання вищезазначеної постанови суду за заявами ТОВ «Діджи Фінанс» від 12.08.2021 приватним виконавцем відкрито ВП 66483131 щодо ТОВ «ФК «Плеяда» та від 12.08.2021 приватним виконавцем відкрито ВП 66491947 щодо ТОВ «ФК «Фагор». Лише на початку 2023 року оригінали вищезазначених документів були отримані ТОВ «Діджи Фінанс». Саме наявність тривалого судового спору щодо приналежності права вимоги кредитору, в деяких випадках за частиною кредитних договорів призвело до спливу встановленого законодавством загального строку позовної давності, в межах якого суд має право задовольнити позовні вимоги кредитора (за умови що боржник клопотатиме перед судом про застосування такої позовної давності), що в свою чергу також є підставою для його поновлення/не застосування судом позовної давності, оскільки кредитор з об`єктивних причин був позбавлений можливості звернутись до суду в межах такого строку. Станом на 29.04.2025 р. загальний розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем за Кредитним договором становить 47 514,73 грн., з яких: 15718,15 грн. - заборгованість за кредитом; 31796,58 грн. - заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом на дату укладання до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020 укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» та зафіксована у додатку до договору - реєстрі кредитних договорів. Господарські операції на підставі договору № 200499657 від 09.04.2016 року в тому числі розрахунок заборгованості проводились ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно до вимог НБУ та умов договору на основі зарахованих на розрахунковий рахунок сум та за допомогою ліцензованого програмного забезпечення, як визначено чинним законодавством України. Заборгованість відповідача за кредитним договором № 200499657 від 09.04.2016 року становить 47 514,73 грн. Сума збитків з урахуванням 3% річних - 4 280,23 грн. за період з 23.02.2019 р. по 23.02.2022 р.; сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 10 389,78 грн. за період з 23.02.2019 р. по 23.02.2022 р. Разом заборгованість становить - 62 184,74 грн. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд: 1. поновити строк позовної давності для подання позову до гр. [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200499657 від 09.04.2016 року. 2. стягнути з гр. [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за договором № 200499657 від 09.04.2016 року у загальному розмірі 62 184,74 грн., яка складається з: суми заборгованості - 47 514,73 грн., суми інфляційних втрат та 3% річних за період з 23.02.2019 р. по 23.02.2022 р. 3. стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на сплату судового збору та на правничу допомогу. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2025 р. відкрито провадження по справі та призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, також встановлений строк для надання сторонами заяв по суті справи. \~ \~ \~ \~Відповідач надав відзив на позов, в якому не визнав позовні вимоги, зазначив, що заборгованість за вищевказаним кредитним договором перед позивачем відсутня. Повернення кредиту не відбувалося позичальником, оскільки банк припинив приймати платежі через свою неплатоспроможність, за якої всі його фінансові операції банку були призупинені. Позивач не надав належного підтвердження, що він дійсно придбав право вимоги боргу за даним кредитним договором. Просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Вважає причини пропуску строку позовної давності, заявлені позивачем, неповажними. Також відповідачем додано до відзиву копію свідоцтва про зміну прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] ». В судове засідання представник позивача не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений, в позові міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що вважає позивача не належним кредитором у вищевказаному кредитному договорі. Після отримання кредитних коштів він здійснив перший черговий щомісячний платіж. Сплачені ним кошти на другий черговий платіж зайшли, але невідомо про їх зарахування в суму погашення кредиту. Після банкрутства кредитора він не виконував кредитні зобов`язання, оскільки не знав куди сплачувати платежі. Вважає позивачем пропущений строк позовної давності, тому просив застосувати наслідки пропуску цього строку та відмовити в позові. Вислухав пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їй правовідносини. 09.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський», далі - Банк, та гр. [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), далі - Відповідач, укладено угоду № 200499657 щодо кредитування. Відповідно до п. 2 цього кредитного договору позивач зобов`язався надати відповідачу кошти в розмірі 17157,36 грн. строком на 365 днів, а саме, на період з 09.04.2016 р. по 09.04.2017 р. Розмір процентної ставки 0,00001 % річних. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 2041,00 грн., останній платіж у сумі 2035,84 грн. Дата сплати щомісячного платежу 09 число кожного місяця. У відповідності до Графіку платежів, підписаного сторонами цього кредитного договору, погашення кредиту здійснюється позичальником щомісячними платежами у вищевказаних розмірах, в період з 09.05.2016 р. по 09.04.2017 р. Вищевказані умови кредитування також дублюються в Довідці про умови кредитування від 09.04.2016 р., підписаної сторонами кредитного договору. Зі встановлених постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.07.2021 р. обставин у справі № 910/11298/16 за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда», ТОВ «Фінансова компанія «Фагор», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України, про застосування наслідків нікчемності правочину, відновлення становища, яке існувало до порушення права, вбачається, що «…постановою Національного Банку України від 22.12.2015 № 917/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії проблемних. Указаною постановою, зокрема, було віднесено ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних строком до 180 днів. Також установлено певні обмеження, зокрема, не здійснювати кредитних операцій в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття даної постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобов`язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам. 19.05.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» (клієнт) і ТОВ «ФК «Плеяда» (фактор) укладено договір факторингу № 1905, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження клієнта, а банк зобов`язався відступити на користь ТОВ «ФК «Плеяда» право вимоги до третіх осіб (боржників). 20.05.2016 між ТОВ «ФК «Плеяда» і ТОВ «ФК «Фагор» укладено договір факторингу № 1, за умовами якого ТОВ «ФК «Плеяда» за плату відступило на користь ТОВ «ФК «Фагор» права вимоги, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору факторингу № 1905. 23.05.2016 згідно з рішенням Правління Національного банку України №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. 05.06.2020 відбувся продаж ПАТ «Банк Михайлівський» на публічних торгах (аукціоні) лоту №GL16N618071, який включав кредитний портфель фізичних осіб, відчужений на користь ТОВ «ФК «Плеяда» (з подальшою переуступкою ТОВ «ФК «Фагор»), за яким застосована нікчемність. Переможцем вказаних торгів (аукціону) стало ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». 20.07.2020 року відбулось підписання договору №7_БМ відступлення ПАТ «Банк Михайлівський» (за договором - банк) прав вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (за договором - новий кредитор) за результатами проведення вищезгаданих торгів (аукціону). Згідно з п. 2. вказаного договору новий кредитор у день настання відкладальної обставини відповідно до п. 16 цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами. За регламентом роботи електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, який складається з автоматичного покрокового зниження початкової (стартової) ціни лота, етапів подання закритих цінових пропозицій та цінової пропозиції для продажу активів (мапа) що виводяться з ринку або ліквідуються в розділі 7.21 зазначається, що переможець аукціону зобов`язаний: 1. здійснити повну оплату коштів за лот, які повинні надійти на рахунок банку (банків) не пізніше кінця 18 (вісімнадцятого) робочого дня з дати формування ЦБД протоколу електронного аукціону; 2. укласти договір купівлі-продажу/відступлення права вимоги протягом 20 (двадцяти) робочих днів з дати формування протоколу електронного аукціону за умови відсутності рішення Фонду стосовно продовження такого строку. З огляду на викладене, укладання договору купівлі-продажу майновий вимог проводилося після оплати кредитного портфелю за домовленою ціною, що підтверджується платіжним дорученням № 25 від 09.07.2020. Представник ПАТ «Банк Михайлівський» у суді першої інстанції підтвердив факт отримання коштів від ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»…» Вищевказаною постановою Північного апеляційного\~господарського суду\~від 21.07.2021\~р.\~у справі\~№ 910/11298/16, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 910/11298/16 задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» у цій частині. Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор». Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього. До даного позову додано копію вищевказаного договору від 20.07.2020 №7_БМ відступлення ПАТ «Банк Михайлівський» (за договором - банк) прав вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (за договором - новий кредитор) за результатами проведення вищезгаданих торгів (аукціону), платіжну інструкцію про сплату коштів позивачем на виконання умов вищевказаного договору відступлення. Відповідно до\~витягу з\~реєстру прав\~вимог до\~вищевказаного договору\~відступлення прав\~вимог,\~право вимоги\~до відповідачка\~за вказаним\~вище кредитним\~договором перейшло\~до позивача,\~і станом\~на день\~відступлення загальна\~сума заборгованості\~становила47514,73 грн., з яких: 15718,15 грн. - заборгованість за кредитом; 31796,58 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно з ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду\~на вищенаведене,\~суд дійшов\~висновку,\~що позивач\~на підставі\~вищевказаного договорі\~відступлення набув право вимоги до відповідачки за даним кредитним договором. Позивачем надана виписка з особового кредитного рахунку за період з 23.05.2016 р. по 27.07.2020 р. Згідно з цієї виписки (Т. 1 а.с. 61) 03.04.2017 р по док.No70230 позичальником здійснено платіж у розмірі 9 грн. на погашення цього кредиту. Відомості щодо руху коштів в період з дати надання кредитних коштів по 22.05.2016 р. позивачем не надано. В судовому засіданні відповідачем не заперечувався факт отримання кредитних коштів від ПАТ «Банк Михайлівський», при цьому належних доказів про повернення їх кредитору суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається Таким чином, судом встановлено порушення прав кредитора щодо повернення наданих кредитних коштів в обумовлені сторонами договору строк. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача відсотків, суд враховує наступне. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Право кредитодавця\~нараховувати передбачені\~договором проценти\~за кредитом\~припиняється після\~спливу визначеного\~договором строку\~кредитування чи\~у разі\~пред`явлення\~до позичальника\~вимоги згідно\~із ч.2\~ст.1050\~ЦК. Таким правовий висновок Верховного Суду викладений також у постанові від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18. З виписок з особового рахунку позичальника вбачається, що позикодавець після закінчення строку кредитування, а саме, після 09.04.2017 р. і 27.07.2020 р. систематично нараховував в цей період проценти за користування кредитними коштами, зокрема і поза строком кредитування. З графіку платежів в межах строку кредитування вбачається, який є додатком №1 до кредитного договору, вбачається, що відсотки нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, при цьому суми для сплати відсутні, та в рядку щодо кожного місяця по відсотках відображений нуль. Позивачем належного розрахунку заборгованості по сплаті відсотків в межах строку кредитування суду не надано. З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті відсотків у заявленому у позові розмірі необґрунтовані та не підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем на загальну суму заборгованості по тілу кредиту та відсоткам нараховані: 3% річних за період прострочення з 23.02.2019 р. по 23.02.2022 р. - 4 280,23 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань за період за зазначений період у розмірі - 10 389,78 грн. З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів, вищевказаний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат необґрунтований. Відповідачем в судовому засіданні заявлено про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників(частина перша статті 1 ЦК України). Для приватного права апріорі властивою є така засада як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно - правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18квітня 2022 року у справі № 520/1185/16?ц). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Тлумачення статті 20 ЦК України, з урахуванням принципу розумності свідчить, що здійснення права на захист на власний розсуд означає, що управнений суб`єкт: має можливість вибору типу поведінки - реалізовувати чи не реалізовувати своє право на захист; у випадку, якщо буде обрана реалізація права на захист - має можливість вибору форми захисту, тобто звернутися до юрисдикційного (судового чи іншого) чи неюрисдикційного захисту суб`єктивного цивільного права чи законного інтересу, а також можливість поєднання цих форм захисту; самостійно обрати спосіб захисту в межах тієї чи іншої форми захисту, а також визначає доцільність поєднання способів захисту чи заміну одного способу захисту іншим. Водночас така свобода захисту «на власний розсуд» має і зворотну сторону - обрання однієї форми чи певного засобу захисту жодним чином не перешкоджає настанню обставин, які можуть тим чи іншим чином нівелювати корисний ефект від звернення до іншої форми чи способу захисту. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (ст. 262 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (абзац 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України). У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою ст. 261ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема,прострочення виконання)позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед,для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак,за вказаних умов початок перебігу позовної давності неможна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу). Аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналогічні правові висновки відображені в постанові Верховного Суду по справі № 235/8060/15-ц від 31 січня 2025 р. В матеріалах справі відсутні відомості щодо внесення відповідачем чергових платежів в межах строку кредитування до 03.04.2017 р., в дану дату здійснені дії відповідачем на сплату чергового (останнього за графіком) платежу на суму 9 грн. Станом на день закінчення строку кредитування та здійснення останнього чергового платежу 09.04.2017 р., відповідач не повернув кредитору кредитні кошти, передбачений договором черговий останній платіж по тілу кредиту у розмірі 1425,05 грн. в повному обсязі не здійснив. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з наступними змінами і доповненнями) установлено з 12 березня 2020 року по 22 травня 2020 року на всій території України карантин. Законом України від 30 березня 2020року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.» Зазначений закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Надалі карантин неодноразово продовжувався, з 01 липня 2023 р. він скасований. Таким чином, строки позовної давності станом на 02 квітня 2020 року призупинились на час карантину. Згідно розділу «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 19, за змістом якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем, який звернувся до суду з цим позовом 19.05.2025\~р. пропущений строк звернення до суду з позовними вимогами про стягнення боргу по тілу кредиту за період з 09.04.2016 р. по 09.03.2017 р. Зазначені позивачем причини пропуску, а саме, тривалий судовий спір щодо правонаступництва в кредитному зобов`язанні, з урахуванням, що в грудні 2022 р. (відповідно до постанови приватного виконавця про закінчення виконавчого провадження №66483131 з виконання вказаного судового рішення господарського суду), позивач вже отримав всю документацію по кредитним договорам, які йому відступлені, при цьому з цим позовом звернувся лише через майже два з половиною роки після цього, суд не вважає поважними. Тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту за період з 09.04.2016 р. по 09.03.2017 р. не підлягають задоволенню в зв`язку з пропуском строку позовної давності. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 року у справі № 910/4590/19 в п.43 виснує, що інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги». В строк\~до 09.03.2020\~р.,\~тобто в\~межах строку\~позовної давності,\~кредитор не\~звернувся з\~вимогами про\~стягнення заборгованості\~по тілу\~кредиту за період з 09.04.2016 р. по 09.03.2017 р., та 3% річних та інфляційних втрат за невиконання зобов`язання, тому трирічна (загальна) позовна давність для стягнення тілу кредиту за вказаний період, 3 % річних та інфляційних втрат (які не є штрафними санкціями і тому на них розповсюджується також загальний (трирічний) строк позовної давності), як додаткового зобов`язання, сплила 09.03.2020 року. Неможливим у даній справі при вищевикладених встановлених судом фактичних обставинах цієї справи є застосування правового висновку Верховного Суду, викладений у постанові від 08.11.2019 року у справі №127/15672/16-ц (в якій 3% річних нараховувались позивачем за триваюче порушення в межах 3-х років до дати звернення з позовом від 2016 року до суду за наявності вже рішення суду від 2009 року про стягнення основного боргу за кредитним договором), оскільки наведені у постанові Верховного Суду та в цьому рішенні фактичні обставини є різними. Тобто, після закінчення строку позовної давності та за відсутності судового рішення про стягнення боргу по тілу кредиту в межах строку позовної давності, позивач не обґрунтовано нарахував 3 % річних та інфляційні збитки за вказаний в позові період на суму основного боргу за період з 09.04.2016 р. по 09.03.2017 р. та відсоткам. З огляду на вищенаведене, враховуючи часткове внесення оплати відповідачем на здійснення останнього платежу, передбаченого графіком платежів, призупинення строку позовної давності по стягненню цього платежу під час дії карантину та продовження цього строку на час воєнного стану, суд дійшов висновку, що з позовними вимогами в частині стягнення несплаченої суми чергового платежу за останній місяць кредитування у розмірі 1\~416,05 грн. позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності. Також обґрунтовані вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних на дану суму боргу у вказаний в позові період, в межах нижчезазначеного розрахунку. Розрахунок інфляційних втрат за період з 23.02.2019 р. по 23.02.2022 р. здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ...... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період IIc (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.21866444 Інфляційне збільшення: 1 416,05 x 1.21866444 - 1 416,05 = 309,64 грн. Розрахунок 3%\~річнихза період з 23.02.2019 р. по 23.02.2022 р. розраховується за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році], де: [Сума боргу] сума простроченого боргу; [Процентна ставка (%)] проценти річних; [Кількість днів] кількість днів прострочення зобов`язання; [Кількість днів у році] кількість днів у календарному році. Період розрахунку: з 23.02.2019 року по 31.12.2019 року - 312 днів [Проценти] = 1 416,05 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 312 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 36,31 грн. Період розрахунку: з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року - 366 днів [Проценти] = 1 416,05 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 366 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 42,48 грн. Період розрахунку: з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року - 365 днів [Проценти] = 1 416,05 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 42,48 грн. Період розрахунку: з 01.01.2022 року по 23.02.2022 року - 54 дні [Проценти] = 1 416,05 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 54 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 6,28 грн. 36,31\~грн.\~+\~42,48\~грн.\~+\~42,48\~грн.\~+6,28 грн.=127,55 грн. З огляду на вищевказане, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу по тілу кредиту у розмірі 1 416,05 грн., 3% річних за період з 23.02.2019 р. по 23.02.2022 р. у розмірі 127,55 грн., інфляційні втрати за цей період 309,64 грн., що в загальні сумі становить 1853,24 грн., в іншій частині заявлені вимоги підлягають залишенню без задоволення. Позивачем заявлені вимоги про стягнення судових витрат на сплату судового збору та правничої допомоги. Відповідно до платіжного доручення від 30.04.2025 р. позивачем здійснена сплата судового збору за пред`явлення цього позову на суму 2422,40 грн. Відповідно до акту про підтвердження факту надання правничої допомогу від 16.05.2025 р. та детального опису цих робіт, договору від 15.02.20224 р. про надання цієї допомоги позивачу АБ «Анастасії Міньковської» та додаткової угоди від 15.02.2024 р., вбачається, що позивачу були надані даним адвокатським об`єднанням правничі послуги зі складання цього позову на суму 7000,00 грн. Заяв про зменшення витрат на правничу допомогу відповідачем не заявлялося. З урахуванням положень ст.ст. 137, 141 ЦПК України, часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору та правничу допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам (3%), а саме, на сплату судового збору у розмірі 72,70 грн.; на правничу допомогу 210,00 грн., що в загальній сумі складає 280,70 грн.

Outcome: partial