Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 27 червня 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що позивач познайомилась із [PERSON] , у них були близькі стосунки, і сторони спільно проживали з 2007 року до 2011 року, у них народилося двоє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Наразі [PERSON] проживає окремо від позивача і дітей. Оскільки біологічний батько дитини [PERSON] відповідач [PERSON] не підтвердив своє батьківство відносно дочки у встановлений законом спосіб, тому відповідно до ч.1 ст.135 СК України, при реєстрації дитини, запис про батька у Книзі реєстрації народження здійснювався за прізвищем матері « [PERSON] », а ім`я по батькові батька дитини було записано за її вказівкою « [PERSON] ». Даний факт підтверджується витягом №00026776581 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України, що сформований 23 червня 2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Тростянецькому та Чечельницькому районах Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Отже у зв`язку із зазначеним у свідоцтві про народження дитини [PERSON] , [INFO] , батьком записаний « [PERSON] », який є вигаданою особою. [PERSON] , народився [INFO] , біологічним батьком дитини є [PERSON] , з яким позивачка в той час проживала. Відповідно до витягу №00026779090 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України, що сформований 23 червня 2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Тростянецькому та Чечельницькому районах Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) батьком [PERSON] , вказано [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] , батьком записаний « [PERSON] », а матір`ю позивача - [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень 07.07.2010 складено актовий запис за №24. На даний час виникла необхідність встановити батьківство [PERSON] , який є біологічним батьком дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки діти знаходяться на утриманні позивача і їй важко утримувати себе і спільних дітей сторін, а батько не бажає надавати матеріальної допомоги та брати участь у їх вихованні. Для забезпечення життєдіяльності та нормального розвитку малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на думку позивача найбільш розумним та справедливим визначити аліменти у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів. Судові витрати просить покласти на відповідача. З цих підстав [PERSON] просила суд визнати батьківство [PERSON] відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та в графі "відомості про батька "зазначити " [PERSON] ", громадянина України, змінити прізвище дитини з " [INFO] " на " [INFO] " та змінити по батькові дитини з " [INFO] " на " [INFO] " відомості про ім`я залишити без змін; визнати батьківство [PERSON] відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та в графі "відомості про батька" зазначити " [PERSON] ", громадянина України, змінити прізвище дитини з " [INFO] " на " [INFO] " відомості про ім`я та по батькові дитини залишити без змін; стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; судові витрати по справі покласти на відповідача. 29 липня 2024 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Чопенка С. А. надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Обгрунтовуючи свої заперечення відповідач вказує на те, що позивачем жодних конкретних відомостей щодо спільного проживання сторін у справі однією сім`єю впродовж 4-х років (з 2007 до 2011 року) у позові не вказано та відповідних доказів на підтвердження даного факту, позивачка суду не надала. На думку сторони відповідача за 4-х річний термін спільного проживання однією сім`єю, в якій народилися двоє спільних дітей, якби це відповідало дійсності, позивач об`єктивно мала можливість бути обізнаною з найнеобхіднішими біографічними та анкетними даними (відомостями про особу) свого цивільного чоловіка і батька двої їх спільних дітей. Але у позовній заяві вказано, що РНОКПП відповідача невідомий, а дату народження [PERSON] вказано [INFO] , тоді як він народився [INFO] . Поряд з цим, із відомостей які наявні у паспорті позивача випливає, що [PERSON] з 12.01.2006 по 03.03.2011 (тобто саме в той період коли позивачка народила обох дітей, 2007 та 2010 роки) вона проживала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , про що в заявленому до [PERSON] позові замовчано. У заявленому позові позивач лише вказала, що на даний час у неї виникла необхідність встановити батьківство [PERSON] , який є біологічним батьком дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки діти знаходяться на її утриманні і їй одній важко утримувати себе і їх спільних дітей, а батько не бажає надавати матеріальної допомоги та брати участь у їх вихованні, що й слугувало підставою (мотивом) для звернення із цим позовом. Водночас жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, у тому числі стосовно обізнаності відповідача про наявність у нього двох спільних з позивачкою дітей та про його ухилення від участі у виконанні батьківських обов`язків із утримання і виховання неповнолітніх дітей, позивачка суду також не надала. Крім того, у позові [PERSON] не вказала і не надала відповідних доказів чи мала (має зараз) вона правовий статус «одинокої матері» та чи/або перебуває на обліку в Департаменті соціального захисту населення місцевої районної ради (за місцем її проживання разом із дітьми) і отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та/або допомогу на дітей - одинокій матері. Зазначають, що з 24.02.2002 [PERSON] ( [INFO] ) проживав у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 10.03.2016, яке набрало законної сили 20.03.2016. У зазначений період їх спільного проживання у зареєстрованому шлюбі з колишньою дружиною [PERSON] у них народився спільний син, котрий наразі є повнолітнім. Це спростовує вказані у позові [PERSON] її безпідставні і необгрунтовані твердження про спільне проживання сторін однією сім`єю впродовж 2007-2011 років. З урахуванням наведеного в сукупності виникає обгрунтований сумнів, що саме [PERSON] ( [INFO] ) є належним відповідачем у цій справі. Наразі [PERSON] ( [INFO] ), з вересня 2018 року по даний час, перебуває у зареєстрованому шлюбі та разом зі своєю дружиною вони спільно виховують і утримують 2-х неповнолітніх дітей. Щодо зміни прізвища [PERSON] , 2007 року народження та прізвища і по батькові [PERSON] , 2010 року народження сторона відповідача зазначає, що такі вимоги є похідними від попередніх, які повністю не визнаються відповідачем та його представниками, звертають увагу суду на те, що станом на 26 червня 2023 року обом дітям виповнилося понад 7 років. Згідно з вимогами чинного законодавства, батьки виконують свої обов`язки щодо виховання дитини, а інші обставини які мають бути підтверджені належними доказами що засвідчують відповідність зміни прізвища та по батькові інтересам дітей, яких позивачкою [PERSON] (матір`ю дітей) при зверненні до суду не надано. В порушення приписів ст. 148 СК України та ст. 295 ЦК України, позивачка [PERSON] (мати дітей) одноосібно, без врахування особистої згоди (бажання) дітей та без попереднього висновку (згоди) органу опіки та піклування (місцевої служби у справах дітей) вимагає в судовому порядку змінити прізвища обох дітей з « [INFO] » на « [INFO] », а також змінити по батькові сина [PERSON] з « [INFO] » на « [INFO] ». Крім того, позивачкою заявлено похідну вимогу про стягнення аліментів, не вказавши в позові періодичність стягнення аліментів та, окрім анкетних даних щодо дітей, позивачка не надала суду належних доказів обгрунтування розміру заявлених нею позовних вимог щодо кожної дитини. Окрім того, зазначено, що очікувані судові витрати відповідача [PERSON] , за попередніми очікуваннями (орієнтовний) розмір зазначених витрат відповідача може загалом становити близько 76000 грн, що пов`язані із розглядом цієї справи. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 21 липня 2023 року відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначене на 11 годину 00 хвилин 15 серпня 2023 року. Ухвалою суду від 15 серпня 2023 року постановлено: призначити у справі судово-генетичну (молекулярно-генетичну) експертизу; проведення судово-генетичної (молекулярно-генетичної) експертизи доручити судовим експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України у Вінницькій області, який знаходиться у м. Вінниці по вул. Порика, буд. 8; експерту про дату, час та місце відібрання біологічних зразків повідомити підекспертних осіб; зобов`язати сторони з`явитися за викликом експерта для надання біологічних зразків та всіх інших необхідних даних; витрати на проведення експертизи покласти на [PERSON] та провести їх оплату невідкладно з моменту отримання повідомлення експерта про необхідність оплати експертизи; провадження у цивільній справі - зупинити. 08 листопада 2023 року від Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України у Вінницькій області надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи та матеріали цивільної справи. Ухвалою суду від 09 листопада 2023 року постановлено: поновити провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Тростянецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини; продовжити слухання справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 15:00 годину 21 листопада 2023 року. У зв`язку із відсутністю відомостей про належне повідомлення всіх учасників справи про дату та час підготовчого засідання, останнє відкладено на 06.12.2023. Підготовче засідання з урахуванням клопотання представника позивача відкладалось та призначено на 28.12.2023. Ухвалою суду від 28 грудня 2023 року постановлено закрити підготовче провадження та призначити до розгляду по суті цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Тростянецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак від представника позивача - адвоката Бодачевського Р. В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Також представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення суду. Разом з тим стророна позивача в своїй заяві зазначила, що не має можливості виконати вимоги ухвали суду від 28.12.2023 та забезпечити прибуття в судове засідання свідків, оскільки останні відмовляються давати показання будь-якого змісту, що стосується відповідача [PERSON] , а тому позивач відмовляється від їхнього допиту. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Конверти адресовані відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання повертались до суду як невручені з відміткою відділення поштового зв`язку: "адресат відсутній за вказаною адресою". Додатково відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному сайті Судової влади. Представник третьої особи Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області в судове засідання не прибув, через канцелярію суду надано заяву начальника відділу Ірини Чернієнко в якій просить слухання справи проводити без участі представника відділу, повідомила, що заперечень щодо визнання батьківства за заявою [PERSON] не мають. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заочним рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 14 березня 2024 року ухвалено позов задовольнити повністю. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 11 липня 2024 року постановлено поновити відповідачу [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення; заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення у справі №147/828/23- задовольнити; заочне рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 14 березня 2024 року у справі №147/828/23 - скасувати; зобов`язати Тростянецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) анулювати зміни до актового запису №24 складеного 07 липня 2010 року Ободівською сільською радою Тростянецького району Вінницької області про народження [PERSON] , [INFO] , внесені відповідно до рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 14 березня 2024 року у справі №147/828/23; зобов`язати Тростянецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) анулювати зміни до актового запису №26 складеного 03 грудня 2007 року Виконавчим комітетом Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про народження [PERSON] , [INFO] , внесені відповідно до рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 14 березня 2024 року у справі №147/828/23; відкликати виконавчі листи видані Тростянецьким районним судом Вінницької області у цивільній справі №147/828/23; розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження; призначити підготовче засідання про що повідомити учасників справи. Ухвалою суду від 06 вересня 2024 року постановлено: призначити у справі судово-генетичну (молекулярно-генетичну) експертизу; проведення судово-генетичної (молекулярно-генетичної) експертизи доручити судовим експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України у Вінницькій області, який знаходиться у м. Вінниці по вул. Порика, буд. 8; експерту про дату, час та місце відібрання біологічних зразків повідомити підекспертних осіб; зобов`язати сторони з`явитися за викликом експерта для надання біологічних зразків та всіх інших необхідних даних; витрати на проведення експертизи покласти на [PERSON] та провести їх оплату невідкладно з моменту отримання повідомлення експерта про необхідність оплати експертизи; провадження у цивільній справі - зупинити. 04 грудня 2024 року від Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України у Вінницькій області надійшов висновок експерта №СЕ-19/102-24/19583-БД від 14.11.2024 та матеріали цивільної справи. Ухвалою суду від 09 грудня 2024 року постановлено: поновити провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання. 29 січня 2025 року від представника відповідача надійшло клопотання про приєднання письмових доказів до справи. Крім того, 29 січня 2025 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Чопенка Сергія Анатолійовича про призначення повторної судової молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою суду від 29.01.2025 постановлено: клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Чопенка Сергія Анатолійовича про призначення повторної судової молекулярно-генетичної експертизи - задовольнити; призначити у справі повторну судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Постановою Вінницького апеляційного суду від 13 березня 2025 року задоволено апеляційну скаргу представника позивача - адвоката Зубаня О. О., ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 29 січня 2025 року про призначення в справі повторної судової молекулярно-генетичної експертизи скасовано, а справу направлено для продовження її розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 27 березня 2025 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання на 17 квітня 2025 року. 15 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Чопенка Сергія Анатолійовича про призначення повторної судової молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 17 квітня 2025 року клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Чопенка Сергія Анатолійовича про призначення повторної судової молекулярно-генетичної експертизи - залишити без задоволення. Підготовче засідання відкладено на 16:00 годину 22 квітня 2025 року. З урахуванням клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Чопенка С. А. від 18.04.2025, підготовче засідання відкладено на 14:00 годину 06 травня 2025 року. З урахуванняи клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Чопенка С. А від 05.05.2025, підготовче засідання відкладено на 10:00 годину 28 травня 2025 року, про що повідомлено осіб, які беруть участь у справі. Ухвалою суду від 28 травня 2025 року постановлено: клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Чопенка Сергія Анатолійовича про відкладення підготовчого засідання - залишити без задоволення; закрити підготовче провадження та призначити до розгляду по суті цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Тростянецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, на 10 годину 30 хвилин 13 червня 2025 року в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області (вул. Соборна, 21, селище Тростянець, Гайсинський район, Вінницька область); резервною датою судового засідання визначити 10 годину 00 хвилин 25 червня 2025 року; з`ясування обставин по справі та дослідження доказів здійснювати в загальному порядку, передбаченому ЦПК України; справу розглядати суддею одноособово; клопотання представника відповідача - адвоката Лісуня Михайла Вікторовича про виклик і допит в якості свідка відповідача: [PERSON] - задовольнити; викликати в судове засідання: [PERSON] , [INFO] , фактична адреса проживання: [ADDRESS] , тел.: [NUMBER] . 10 червня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] - адвоката Чопенка С. А. надійшло клопотання про визнання обов`язковою та забезпечення явки в судове засідання у справі №147/823/23 позивача [PERSON] для надання нею особистих пояснень для з`ясування обставин, зазначених у її позові до [PERSON] . У обґрунтування клопотання зазначає, що зі змісту позовної заяви випливає, що у позивачки були тривалі близькі стосунки із відповідачем [PERSON] , зокрема, що вони спільно проживали з 2007 по 2011 (тобто впродовж 4-х років), у цей період в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком яких є [PERSON] . Однак на підтвердження факту і обставин спільного проживання сторін у справі однією сім`єю впродовж 4-х років (з 2007 по 2011 рік) жодних відомостей у позові не вказано та відповідних доказів на їх підтвердження позивачка суду не надала. Водночас такі твердження позивачки відповідачем заперечується (не визнаються). Наявнимим у паспорті позивачки [PERSON] відомостями підтверджується, що з 12.01.2006 по 03.03.2011 (тобто коли народилися діти у 2007 році та у 2010 році) насправді вона проживала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , про що в позові замовчено. Відповідач [PERSON] з 24.02.2002 проживав у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано на підставі рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 10.03.2016. У заяві зазначено також про те, що наявний у справі висновок експерта від 14.11.2024 у сторони відповідача викликає сумнів у його достовірності, як доказу у справі. Представник відповідача зазначає, що це клопотання мав намір подати на підготовчому засіданні 28.05.2025, однак не зміг його реалізувати у зв`язку з його зайнятістю в іншій справі. Ухвалою суду від 13 червня 2025 року постановлено клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Чопенка Сергія Анатолійовича про визнання обов`язковою та забезпечення явки в судове засідання у справі №147/823/23 позивача [PERSON] для надання нею особистих пояснень для з`ясування обставин, зазначених у її позові до [PERSON] - залишити без задоволення. З урахуванням заяви представника відповідача - адвоката Чопенка С. А., чергове судове засідання у справі відкладено на 26.08.2025. З урахуванням клопотання представників сторони відповідача для надання часу для підготовки до судових дебатів, у судовому засіданні 26.08.2025 оголошено перерву до 16:00 години 10.09.2025. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Бодачевський Р. В. в судове засідання не прибули, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлені в порядку передбаченому ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Зубань О. О. зазначив, що у нього повноваження не обмежені довірителем, а позивач не заперечує щодо розгляду справи за наявності лише одного представника. Висловився, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник позивача зазначив, що враховуючи докази, а також висновок ДНК - експертизи, вимоги позивача є обгрунтованими, інших висновків або тверджень, що ставлять під сумнів висновок експерта, матеріали справи не містять. Зразки відібрано правильно, це підтверджує те, що відповідач є батьком дітей. Доказів того, що на утриманні відповідача є його інші діти, або ж те, що стан здоров`я перешкоджає його працездатності, або ж доказів перебування на утриманні відповідача непрацездатних батьків матеріали справи не містять, тому просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлений в порядку передбаченому ЦПК України. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи іншого змісту від нього не надходило. Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. У Постанові Верховного Суду від 25.03.2025 у справі №706/208/15-ц (61-11296св23) зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 грудня 2023 року у справі №725/7357/21, від 29 січня 2025 року у справі №752/5046/22, 05 лютого 2025 року у справі №128/240/20 (провадження №61-10183св24). Представники відповідача - адвокати Лісунь М. В. та Чопенко С. А. в судовому засіданні категорично заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини вказані у відзиві. Додатково зазначили, що позовні вимоги не змінювались з первісного подання, у позові зазначено про близькі стосунки сторін впродовж 2007 - 2011 років, однак жодних доказів на підтвердження цих обставин позивачем не надано, та не здобуто під час розгляду справи. І позивачка і відповідач у період вказаний, як спільне проживання перебували у зареєстрованих шлюбах з іншими особами. На час народження дітей, позивач проживала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , а тому з урахуванням положень ст. 122 СК України саме він є батьком дітей. Щодо рішення суду, яким було вирішено позов [PERSON] про оскарження батьківства, зазначають, що [PERSON] позов було визнано, що і стало підставою для задоволення позову, натомість експертиза щодо кровної спорідненості [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] не проводилася. Їхній довіритель з 2018 року проживає у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина, а також на утриманні сім`ї є ще дитина дружини їхнього довірителя [PERSON] . Щодо висновку експертизи від 14.11.2024 представники вважають його неналежним та недопустимим доказом, адже під час його проведення порушено ряд вимог чинного законодавства, а також він має багато протиріч. Під час дослідження відеозапису доданого до висновку, як відібрання зразків у підекспертних осіб випливає, що він не містить звукового супроводу, знятий на незрозумілий технічний пристрій, який нагадує камеру спостереження за приміщенням, а не фіксації факту відібрання зразків букального епітелію у підекспертних осіб. Зразки відбиралися не одночасно, а по черзі спочатку мати з дітьми, а потім у їхнього довірителя. В той же час акт складений лише один, а не по кожному, більше того час зазначений у акті, як відібрання зразків не збігається з фактичним часом зафіксованим на відео. Також відеозапис не безперервний, а складається з 7 фрагментів. У випадку проведення експертизи за ухвалою суду мав би складатися Протокол відібрання зразків, а не акт, який складається у разі самостійного звернення осіб із проханням провести експертизу. У висновку експерта зазначено, що проводилися порівняння зразка букального епітелію [PERSON] зі зразками крові [PERSON] , в той час як кров у їхнього довірителя не відбиралася. Також зазначають про те, що судом не надавалася згода на знищення зразків чи їхню зміну. Не надано доказів на підтвердження того, як упаковувалися відібрані зразки у підекспертних осіб, які засоби використовувались при їхньому запаковуванні, чим підтверджується цілісність таких зразків. Наголошують на тому, що сторона позивача не скористалася правом на виклик і допит експерта для надання пояснень щодо висновку експерта, і задля з`ясування розбіжностей та протиріч, які містяться у висновку. Окрім сумнівного висновку, позивач не надає жодних інших доказів на підтвердження своїх вимог, в той час, як доказування покладено саме на позивача у таких справах. Щодо вимоги про зміну записів про народження дітей зазначають, що вони необгрунтовані та заявивши позовні вимоги позивачка перевищила свої повноваження, як законний представник неповнолітніх дітей, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Вимога щодо стягнення аліментів є похідною, яку представники відповідача не визнають та зазначають, що на утриманні їхнього довірителя перебуває син та дочка його дружини. Просили відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Представник третьої особи Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області в судове засідання не прибув, до суду надано заяву начальника відділу Ірини Чернієнко в якій просить слухання справи проводити без участі представника відділу, повідомила, що заперечень щодо визнання батьківства за заявою [PERSON] не мають. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Заслухавши представника позивача на підтримання позовних вимог, представників відповідача на заперечення проти задоволення позову, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. Питання реєстрації народження та визначення походження дитини регулюються ЦК України та СК України, Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5. [PERSON] [INFO] у селі Ободівка Гайсинського (раніше Тростянецького) району Вінницької області народила дочку [PERSON] (т. 1, а.с. 14). Дитина була зареєстрована в органах РАЦС на підставі ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою матері, що підтверджується витягом №00026776581 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України, що сформований 23 червня 2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Тростянецькому та Чечельницькому районах Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (т. 1, а.с. 13). [PERSON] , народився [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] , батьком записаний « [PERSON] », а матір`ю - [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень [INFO] складено актовий запис за №24 (т. 1, а.с. 15). Відповідно до витягу №00026779090 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України, що сформований 23 червня 2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Тростянецькому та Чечельницькому районах Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) батьком [PERSON] , вказано [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (т.1, а.с. 12). Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-24/19583-БД від 14.11.2024 (т. 2, а.с. 109-130) випливає, що 1) [PERSON] (об`єкт №2), ймовірно, є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] (об`єкт №3). Ймовірність даної події складає 99,99999999; 2) [PERSON] (об`єкт №2), ймовірно, є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] (об`єкт №4). Ймовірність даної події складає 99,99999999%. Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановлену цим кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї (далі - Конвенція), згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (стаття 10 ЦПК України). Для приватного права апріорі властивою є така засада як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц (провадження № 61-28728сво18), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19 (провадження № 61-7013св20)). У пунктах 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У рішенні від 07 грудня 2006 року в справі «Хант проти України», заява №31111/04, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Згідно зі статтею 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ніяких моральних та правових обмежень будь-які діти не знають. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17). За вимогами статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 122 СК України визначено походження дитини від матері та батька, які перебувають у шлюбі між собою та передбачено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (частина перша статті 122 СК). Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. За положеннями ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Водночас позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. Так, частиною 1 ст. 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У свідоцтві про народження [PERSON] матір`ю дитини вказана [PERSON] . У свідоцтві про народження [PERSON] матір`ю дитини вказана [PERSON] . Оскільки на час народження дочки і сина їхня мати у шлюбі не перебувала, відомості про батька в актовому записі про народження записані відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою матері. Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] вказувала на те, що відповідач [PERSON] є батьком її дітей [PERSON] та [PERSON] , однак він відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства та цього факту не визнає. Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України. Згідно зі статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першоїстатті 135 цього Кодексу. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 вказаної вище Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено судам, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, який визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК України). Передумовою звернення до суду в таких справах є наявність кровного споріднення між особою, яка вважає себе батьком, і дитиною. У рішенні Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) на підставі його практики вказав, що в подібних справах має враховуватися справедливий баланс між відповідними конкуруючими інтересами. Усі рішення щодо найкращих інтересів дитини повинні мати надзвичайне значення (§ 23 рішення). ЄСПЛ звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини (рішення від 22 березня 2012 року у справі «Каутзор проти Німеччини» ("Kautzor v. Germany"), та від 22 березня 2012 року у справі «Аренс проти Німеччини» ("Ahrens v. Germany")). Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18). Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved