Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

15.05.2025 АТ «СЕНС БАНК» в особі представника Гірчака А.М. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, ціна позову 187 373 грн., мотивуючи тим, що 06.01.2021 між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено угоду про надання кредиту № 501287297. Відповідно до умов договору позивач зобов`язався надати відповідачці кредит, а відповідачка зобов`язалася в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачці кредит на споживчі потреби у сумі 87 000 грн. строком на 60 місяців з процентною ставкою 18.99 % річних, тип ставки фіксована, дата повернення кредиту 06.01.2026. Проте відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним. Загальна заборгованість згідно з угодою № 501287297 від 06.01.2021 за період з 06.01.2021 по 06.01.2025 становить 187 373 грн., з яких за простроченим тілом кредиту заборгованість складає 75 476 грн. 19 к., за простроченими відсотками 42 373 грн. 99 к., за комісією за обслуговування кредиту 69 522 грн. 82 к. Зазначену заборгованість позивач просить стягнути на його користь з відповідачки. Ухвалою суду від 16.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 07.07.2025. Ухвалою суду від 07.07.2025 розгляд справи відкладено на 04.08.2025 задля забезпечення можливості сторони відповідача ознайомитись з матеріалами справи та подати відзив на позов. 30.08.2025 представниця відповідачки адвокат Рябченко К.П. надіслала до суду відзив, в якому просила задовольнити позовні вимоги частково. Відповідачка підтвердила, що 06.01.2021 підписала оферту на укладення угоди про надання кредиту № 501287297, отримавши на свій рахунок 87 000 грн. на 60 місяців під 18,99 % річних, з щомісячним платежем 4213 грн. 85 к. Однак відповідачка зазначила, що позивач, в порушення ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», не надав їй інформацію про необхідність сплати комісії за надання кредиту. Вона вважає вимоги позивача про стягнення 69\~522 грн. 82 к. комісії необґрунтованими, посилаючись на правові позиції Верховного Суду. Зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 та Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц, а також у постановах від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 та від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21, судді дійшли висновку, що надання кредиту є обов`язком банку, а не самостійною послугою. Крім того, умови договору, що передбачають оплату за дії, які не є послугою, є нікчемними відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування». Відповідачка зауважує, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових послуг, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, за які може стягуватись комісія. Щодо загальної суми заборгованості, відповідачка визнає, що отримала 87 000 грн. кредиту, і зазначає, що частково погашала заборгованість з 06.02.2021 по 06.02.2022. Причиною припинення платежів вона зазначає поважні обставини, а саме: повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, перелом гомілки з подальшим оперативним втручанням у 2022 та діагностоване на початку 2024 онкологічне захворювання III ступеня, що спричинило значні витрати на лікування. Відповідачка також зазначає, що не отримувала письмової вимоги про усунення порушень, що, на її думку, позбавило її права на реструктуризацію заборгованості. Виходячи з власних розрахунків, відповідачка вважає, що заборгованість за кредитом має становити 108 323 грн. 10 к. Ця сума включає тіло кредиту 87 000 грн. та відсотки в розмірі 71\~931 грн. 60 к. (18,99% річних / 12 міс. = 1,59%/міс. Період користування кредитом становить 52 місяці, що дорівнює 82,68% від суми кредиту), за вирахуванням уже сплаченої суми 50\~608 грн. 50 к. Таким чином, відповідачка просить задовольнити позовні вимоги лише частково. Ухвалою суду від 04.08.2025 розгляд справи відкладено на 01.09.2025 задля забезпечення можливості сторони позивача ознайомитися з відзивом та подати відповідь на відзив . Станом на день розгляду справи до суду від позивача не надійшла відповідь на відзив. Сторони, їх представники належним чином повідомлені про розгляд справи. До початку розгляду справи будь-яких інших заяв, клопотань, доказів сторонами не подано. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг. 06.01.2021 підписанням оферти на укладання угоди про надання кредиту № 501287297, обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідачка запропонувала Банку укласти Угоду про надання кредиту, обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб (далі Угода). Підставою для Угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ним та Банком. 06.01.2021 шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501287297, обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії, Банк прийняв пропозицію відповідачки на укладення Угоди про надання кредиту № 501287297, обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 06.01.2021, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. У Додатку № 1 до угоди сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Також сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту, в розділі 3 якого вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача. Таким чином, 06.01.2021 року між Банком та Відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено кредитний договір, що підтверджується: офертою на укладання угоди про надання кредиту № 501287297, обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 06.01.2021, акцептом пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 501287297, обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії, додатком № 1 «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг», паспортом споживчого кредиту; анкетою-заявою про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», із наступними основними умовами: тип кредиту «Кредит готівкою»; сума кредиту - 87 000 грн.; процентна ставка - 18.99 % річних, тип ставки - фіксована; строк кредиту - 60 місяців; спосіб видачі кредиту - переказ коштів на рахунок [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-Банк»; дата повернення кредиту - 06.01.2026 року; порядок повернення кредиту - графік платежів: до 06 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 4213 грн. 85 к., загальна кількість платежів 60. Власним підписом відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, надану виходячи із обраних умов кредитування; а також, що вона отримала всі пояснення, необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за договором. Акціонерне товариство «Альфа-Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, надавши відповідачці кредит на споживчі цілі у сумі 87 000 грн. строком на 60 місяців, дата повернення кредиту 06.01.2026. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. Відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, відповідачка сплатила станом на 06.02.2025 заборгованість лише у сумі 50 608 грн. 50 к., а тому позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення загальної суми заборгованості за період з 06.01.2021 по 06.01.2025 в сумі 187 373 грн., з яких за простроченим тілом кредиту заборгованість складає 75 476 грн. 19 к., за простроченими відсотками 42 373 грн. 99 к., за комісією за обслуговування кредиту 69 522 грн. 82 к. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до розрахунку заборгованості за наданим кредитним договором відповідачка не повернула своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. На день розгляду справи в суді зобов`язання відповідачкою не виконане. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Положенням ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правовідносини, встановлені договором, або законом. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Щодо твердження сторони відповідача про неправомірне нарахування комісії за надання кредиту, суд зазначає, що відповідно до позовної заяви та розрахунку заборгованості, позивач вимагає стягнути з відповідачки, зокрема, суму прострочених платежів за комісією в розмірі 69 522 грн. 82 к. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту у розмірі 2,25 % від суми кредиту, зазначеної в Оферті без ПДВ, пов`язаного з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена в Додатку № 1 до Угоди про надання кредиту № 501287297 від 06.01.2021 «Графік платежів та розрахунок загальної вартості споживчого кредиту та орієнтовної реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг» (колонка 8 графіка). Розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування складає з 06.02.2021 по 06.01.2026 в сумі 1 957 грн. 50 к. за кожен місяць. При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 1 (б) Угоди про надання кредиту № 501287297 від 06.01.2021 щодо обов`язку відповідачки щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від\~14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22). З урахуванням викладеного, суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії в розмірі 69 522 грн. 82 к. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ч.1 ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Судом встановлено, що відповідачка належним чином не виконувала взятих на себе зобов`язань згідно умов кредитного договору та порушила умови договору щодо строків сплати кредиту, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд визнає некоректними розрахунки заборгованості, надані як позивачем, так і відповідачем, та звертає увагу на наступне. Розрахунок позивача, наданий у позовній заяві, не може бути прийнятий, оскільки він включає до складу заборгованості комісію за надання кредиту в сумі 69 522 грн. 82 к., стягнення якої визнано судом необґрунтованим. Розрахунок відповідача також не є коректним, оскільки надана формула враховує період користування кредитом, що становить 52 місяці, хоча позивачем було заявлено про стягнення кредитної заборгованості в період з 06.01.2021 по 06.01.2025, що становить 48 місяців. Водночас, суд враховує, що відповідачка сплатила частину заборгованості у сумі 50 608 грн. 50 к. Оскільки стягнення комісії за обслуговування кредиту визнано необґрунтованим, а договір є нікчемним у цій частині, суд вважає, що сплачені відповідачкою кошти, зокрема у сумі 23 490 грн., які були зараховані банком як комісія, мають бути відраховані від загальної суми заборгованості за тілом кредиту та відсотками. Отже, враховуючи розрахунок позивача, сума заборгованості складає за простроченим тілом кредиту - 75 476 грн. 19 к., за простроченими відсотками 42 373 грн. 99 к., а всього 117 850 грн. 18 к. Також, з відрахуванням сплаченої відповідачем комісії у сумі 23 490 грн., заборгованість за договором становить 117 850 грн. 18 к. - 23 490 грн. = 94 360 грн. 18 к. Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідачки заборгованості на користь позивача за кредитним договором № 501287297 від 06.01.2021 за період з 06.01.2021 по 06.01.2025 у сумі 94 360 грн. 18 к. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково (94 360 грн. 18 к. * 100% / 187 373 грн. = 51%), з відповідачки підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого позивачем у сумі 1 235 грн 42 к. (51% від 2\~422 грн. 40 к.) Крім того, за змістом ч.ч.1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі № 466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року у справі № 199/3939/18-ц аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Тому суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. На підтвердження вказаних витрат позивачем суду надано довіреність № 023782/25 від 03.02.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 року. Враховуючи вищевикладене, складність справи, ціну позову, тривалість витраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог ч.3 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, в сумі 15 308 грн. слід зменшити до 1 000 грн., а тому зазначену суму слід стягнути з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial