Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

31.07.2025\~року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на її утримання, у розмірі\~1/4\~частки з\~усіх видів\~заробітку (доходу)\~відповідача до досягнення сином [PERSON] трьох років. Обґрунтовуючи позов позивач зазначила, що з 09.06.2023 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач не виявляє піклування про дитину, не цікавиться його здоров`ям та соціальним розвитком, матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку відмовляється надавати. Також позивач вказує, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та жодного доходу, крім виплат при народженні дитини, не отримує, що не покриває її з сином витрати, у зв`язку з чим перебуває в скрутному матеріальному становищі та змушена шукати матеріальної підтримки від своїх батьків, тому вважає, що має право на утримання від чоловіка до досягнення сином трьох років. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04.08.2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.21-22). 18.08.2025 року представник відповідача адвокат Терещенко Тетяна Валеріївна подала відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги визнає частково, погоджується на стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі частки у усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та на утримання позивача у розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу). В обґрунтування заперечень зазначено, що відповідач є військовослужбовцем та його заробітна плата не забезпечує можливості утримувати себе та виконувати всі покладені на нього зобов`язання у повному обсязі, у зв`язку з чим визначений позивачем розмір аліментів на її утримання є надмірним та таким, що не відповідає реальним фінансовим можливостям відповідача. Твердження позивача про те, що відповідач не виявляє піклування про дитину та відмовляється надавати матеріальну допомогу є недостовірними. Відповідач з 24.02.2022 року мобілізований та проходить військову службу у ЗСУ, нині перебуває у зоні бойових дій. Виконуючи військовий обов`язок відповідач не завжди має можливість для особистого контакту з дитиною, однак постійно цікавиться її здоров`ям та розвитком та систематично надає фінансову підтримку. Крім того, відповідач власним коштом здійснював оплату ремонту квартири та придбання меблів для спільного проживання, де наразі проживає позивач. Твердження позивача про відсутність у неї доходів не відповідають дійсності, оскільки 12.09.2023 року позивач зареєструвалася як фізична особа підприємець за видом економічної діяльності 96.02 «Надання послуг перукарнями та салонами краси», відтак має реальні можливості для самостійного забезпечення власних потреб і частково потреб дитини. Крім того зазначено, що відповідач під час походження служби отримав численні поранення, у зв`язку з чим потребує постійного медичного лікування та профілактики рецидивів захворювань, що зумовлює наявність у відповідача значних та регулярних витрат (а.с.33-37). 02.09.2025 року позивач подала додаткові пояснення, згідно яких зазначила, що ще до народження сина у 2023 році зареєструвалася як фізична особа-підприємець. Після народження дитини не має змоги повноцінно займатися підприємницькою діяльністю, оскільки займається доглядом і вихованням дитини. Має змогу працювати лише коли батьки можуть приділити час, щоб побути з дитиною. В рік має дохід від підприємницької діяльності 72000 грн., що близько 6000 грн. на місяць, з яких після утримання податків та зборів чистого прибутку залишається 1137 грн. 20 коп., тому не спроможна забезпечити себе та сина всім необхідним. З відповідачем спілкується рідно, при цьому він ніколи не цікавиться дитиною. Відповідач перераховував їй кошти з постійними погрозами, що якщо з дитиною не виселимося з його квартири, то більше кошти не отримаємо. Ці кошти повинна була випрошувати у відповідача проходячи через образи і приниження (а.с.105-106). Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Разом з позовом подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу без її участі (а.с.14). Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача адвокат Терещенко Т.В. подала до суду заяву про проведення розгляду справи без участі сторони відповідача (а.с.138). Частиною ч.ч. 1, 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач частково визнав позов, зазначивши про це у відзиві на позовну заяву, і визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає наявність законних підстав для визнання відповідачем позову в частині вимог. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09.06.2023 року Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №364, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 09.06.2023 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.12.2023 року (а.с.11). Дитина має зареєстроване місце проживання разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про склад сім`ї Бобринецької міської ради від 30.07.2025 року №03-18/365 (а.с.13) та копією витягу з реєстру територіальної громади від 30.07.2025 року (а.с.12). Позивач є фізичною особою підприємцем за видом економічної діяльності 96.02 «Надання послуг перукарнями та салонами краси» та за 2024 рік отримала дохід від підприємницької діяльності в сумі 72000 грн., з яких сплачує податки та збори, що підтверджується податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2024 рік (а.с.107-108) та платіжними інструкціями про сплату податків та зборів (а.с.109-129). Згідно копій\~військового квитка\~серії [NUMBER] ,\~виданого 20.05.2005\~року та довідки військової частини [NUMBER] від 05.08.2025 року №0666/118/5878 встановлено, що [PERSON] з 24.02.2022 року призваний по\~мобілізації на\~військову службу\~до Збройних\~Сил України\~та в\~період з\~01.01.2025\~року по\~14.02.2025\~року,\~з 05.03.2025\~року по\~31.07.2025\~року брав\~участь у\~заходах,\~необхідних для\~забезпечення оборони\~України(а.с.97-100). Згідно копій платіжних інструкцій встановлено, що відповідач у періоди з вересня по грудень 2024 року, протягом 2024 року та з січня по липень 2025 року перерахував кошти на рахунок позивача в загальній сумі 414180 грн. (а.с.39-95). Згідно копій медичних документів встановлено, що відповідач має захворювання вертеброгенна цервікобрахіолгія, тораколюнбалгія з больовим та м`язово-тонічним синдромами, у зв`язку з чим проходив обстеження та перебував на стаціонарному лікуванні (а.с.134-135). Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). Враховуючи викладене\~та приймаючи\~до уваги\~встановлені судом\~обставини,\~зокрема те,\~що відповідач\~є батьком\~малолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю, та в силу ст.180 СК України зобов`язаний утримувати сина, визнав позов в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі визначеному позивачем та його визнання прийняте судом, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в цій частині, стягнувши з відповідача аліменти на утримання сина розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини\~суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, малолітній син сторін проживає разом з позивачем, яка до виповнення сином трьох років має право на утримання від відповідача незалежно від того працює вона чи ні. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров`я відповідача, а також його фінансову спроможність утримувати малолітнього сина та його матір у заявленому позивачем обсязі, щоб це не створювало для нього надмірного фінансового навантаження. Відповідач, не погоджуючись з позовом в частині стягнення аліментів на утримання дружини, посилався на те, що визначений позивачем розмір є надмірним та таким, що не відповідає його реальним фінансовим можливостям. На переконання\~суду,\~сукупний розмір\~аліментів на\~утримання дружини\~та сина\~у розмірі\~2/4\~частки всіх\~видів його\~заробітку (доходу) є надміру завищеним та таким, що покладає на платника аліментів надмірний тягар, а тому, враховуючи норми чинного законодавства України, виходячи з засад розумності та справедливості вважає, що достатнім та обґрунтованим розміром аліментів, які підлягають стягненню на утримання дружини до досягнення сином трирічного віку є 1/6 частка всіх видів заробітку (доходу) відповідача. При цьому, відповідач не надав суду достатніх та переконливих доказів про неспроможність сплачувати аліменти дружині до досягнення дитиною трьох років у розмірі визначеному судом. Доказів про розмір своїх доходів відповідач також не надав. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки суд задовольняє частково позов про стягнення аліментів, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 1211 грн. 20 коп. судового збору, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду

Outcome: partial