Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

Позивач КП «Деражнянська ЖЕК №1» звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Позовна заява обґрунтована тим, що рішенням Деражнянської міської ради №14 від 18.12.2009 року, квартира [ADDRESS] закріплена на праві господарського відання за КП «Деражнянська ЖЕК №1». 16.12.1998 року Виконавчий комітет Деражнянської ради народних депутатів надав [PERSON] Ордер на заселення №051775 від 16.12.1998 року. На підставі вказаного ордеру, остання заселилася до квартири. [INFO] [PERSON] померла. На даний момент відповідно до «Поквартирної карточки «Ф17» КП «Деражнянська ЖЕК №1» у квартирі [ADDRESS] зареєстровано дві особи, а саме: [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за даною адресою від 19.03.2009 року (правнук) та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за даною адресою від 21.04.2011 року (правнук). Відповідачами протягом 3 роки та 5 місяців не сплачувалась плата за утримання будинку і споруд та прибудинкової території, що призвело до створення боргу у розмірі 2\~494,78 грн. Також вказана квартира через бездіяльність наймача була доведена до аварійного стану та завалилась. Сусіди постійно скаржаться на руїни, люди,що зареєстровані у квартирі вже тривалий термін там не проживають, подвір`я будинку захаращене. Разом з тим, позивач зазначає, що ним неодноразово проводились комісії, на підставі яких було складено Акти про відсутність зареєстрованих осіб у місці реєстрації. В позовній заяві позивач просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняти їх з реєстрації за місцем проживання. Ухвалою судді від 24.10.2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. В судове засідання позивач не з`явився, натомість, як вбачається з наявної в матеріалах справи заяви, розгляд справи просить проводити за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та письмові клопотання учасників справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що на підставі ордеру №051775 від 16.12.1998 року, виданого Виконавчим комітетом Деражнянської ради народних депутатів, [PERSON] надано право на житлове приміщення квартира [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією актового запису про смерть №6, складеного Деражнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 08.01.2008 року. Згідно рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 16.08.2019 року позов комунального підприємства «Деражнянська житлово-експлуатаційна контора №1» до [PERSON] , [PERSON] [PERSON] про визнання \~такими,\~що втратили\~право користування\~жилим приміщенням\~та зняття\~їх \~з реєстрації\~за місцем\~проживання було задоволено частково. Визнано [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, яким є квартира [ADDRESS] . В решті вимог позову відмовлено. Рішення набрало законної сили 24.09.2019 року. \~\~\~Як встановлено, у вказаній квартирі значаться зареєстрованими відповідачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , згідно карток реєстрації осіб (а.с.8). В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що відповідачі за місцем їх реєстрації фактично не проживають, особистих речей не зберігають, участі в утриманні житла не беруть та у зв`язку з чим наявні підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням.\~ Ці обставини, зокрема, підтверджуються актами обстеження фактичного проживання, складеними 07.12.2021 року, 20.07.2022 року, 06.06.2023 року, 07.05.2024 року комісією та заступником міського\~голови м. Деражня, завідувачем відділу ЖКГ та благоустрою (а.с.11-14), фотознімками (а.с.15-16). В силу абзацу 2 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.08.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності підприємство, установа, організація як наймодавець вправі, зокрема, пред`являти позови про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, суд вважає доведеним факт непроживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] за місцем їх реєстрації, тобто у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ст.\~71\~Житлового\~кодексу\~України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, з`ясувавши причини відсутності відповідачів у квартирі, що належить позивачу на праві господарського відання, суд вважає обґрунтованим посилання позивача на ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України як на підставу його позовних вимог та дійшов висновку, що відповідачі не проживають у такій квартирі без поважних причин понад встановлені законодавством строки, у зв`язку з чим втратили право користування житлом. З огляду на наведене, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, реєстрація відповідачів у квартирі [ADDRESS] обмежує права позивача та позбавляє його можливості у повній мірі реалізувати права щодо розпорядження квартирою, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право на користування таким житловим приміщенням. Що стосується вимоги позову про зняття з реєстрації за місцем проживання [PERSON] \~та [PERSON] за\~адресою: [ADDRESS] , слід зазначити наступне. У постанові Верховного Суду від 27 листопада 2024 року справа № 497/502/17 зроблено висновок, що вимога про зняття з реєстрації місця проживання не є належним способом захисту порушеного права власника, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання, як відповідно до абзацу 3 частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» в редакції, чинній на момент звернення до суду з цим позовом, так і на цей час (пункт 6 частини першої статті 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в частині вимог позову про зняття [PERSON] \~та [PERSON] з реєстрації\~за місцем\~проживання за\~адресою за\~адресою: [ADDRESS] слід відмовити, оскільки така вимога позову не є належним способом захисту порушеного права. Разом з тим, відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~264\~та п. 2 ч. 5 ст.\~265 ЦПК України\~під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову\~на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно з платіжною інструкцією №711 від 02.10.2024 року при зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір у загальному розмірі 3 028,00 грн., а тому в силу вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог на 50% відсотків, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору, у розмірі 757 грн. з кожного. На підставівикладеного та

Outcome: partial