Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

У квітні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося суду позовною заявою, у якій просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитними договорами № 79265825 та № 2825874 в загальному розмірі 36456 грн. 00 коп. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 01 квітня 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики № 79265825, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, додаткову угоду № 2 від 28.07.2021 року, додаткову угоду № 7 від 13.06.2022 року та додаткову угоду № 37 від 25.09.2024 року, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників. Відповідно до реєстру боржників № 32 від 25.09.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16884 грн. 00 коп., з яких: 9000, 00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 3510, 00 грн. - заборгованість за відсотками; 4374,00 грн. - заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою. З моменту отримання права вимоги до відповідача за договором № 79265825 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювало нарахування штрафних санкцій на суму заборгованості відповідача. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за договором позики № 79265825 від 01 квітня 2024 року у розмірі 16884 грн. 00 коп., з яких: 9000, 00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 3510, 00 грн. - заборгованість за відсотками; 4374,00 грн. - заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою. Також, 27 квітня 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики № 2825874, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, додаткову угоду № 2 від 28.07.2021 року, додаткову угоду № 7 від 13.06.2022 року та додаткову угоду № 37 від 25.09.2024 року, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників. Відповідно до реєстру боржників № 31 від 25.09.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19572 грн. 00 коп., з яких: 11200, 00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 2772, 00 грн. - заборгованість за відсотками; 5600,00 грн. - заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою. З моменту отримання права вимоги до відповідача за договором № 2825874 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювало нарахування штрафних санкцій на суму заборгованості відповідача. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за договором позики № 2825874 від 27 квітня 2024 року у розмірі 19572 грн. 00 коп., з яких: 11200, 00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 2772, 00 грн. - заборгованість за відсотками; 5600,00 грн. - заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав суду заяву, в якій він просив розглянути справу за його відсутністю та за відсутністю його довірителя, з врахуванням викладених у відзиві на позов заперечень, та в задоволенні позову відмовити. У відзиві на позовну заяву (арк. с. 74-83) представник відповідача адвокат Кулик Ю.В. зазначила, що відповідач з вимогами позивача незгоден, пред`явлений позов не визнає в повному обсязі з наступних підстав. По-перше, - відсутність первинних (касових) документів, тобто доказів щодо передачі кредитором грошових коштів боржнику. ТОВ «ФК«ЄАПБ» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачем особисто отримано через відділення банку чи йому зараховано на картковий рахунок грошові кошти в сумі: 9000 грн. за Кредитним договором № 79265825; 11200 грн. за Кредитним Договором № 2825874. По-друге, відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно діючої вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. З наданих документів встановлено, що договір позики № 79265825 був укладений між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 01.04.2024 року. Натомість договір факторингу № 14/06/2021, за яким TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», був укладений 14.06.2021, а саме майже за чотири роки до укладання Договору позики між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем. З наданих документів встановлено, що договір позики № 2825874 був укладений між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 27.04.2024 року. Натомість договір факторингу № l4/06/2021, за яким TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів», був укладений 14.06.2021, а саме майже за чотири роки до укладання Договору позики між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем. Тобто, на момент у кладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем. Відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу від 14.06.2021. На підставі викладеного, вважає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не довела переходу до нього прав вимоги за Договором позики № 79265825 від 01.04.2024 року по договору факторингу від 14.06.2021 року; за Договором позики № 2825874 від 27.04.2024 року по договору факторингу від 14.06.2021 року, а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за вказаними кредитними договорами відсутні, оскільки TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не мало права на відступлення права вимоги, яким вони не володіли станом на 14.06.2021 року та, враховуючи, що кредитні договори (позики) з відповідачем були укладені після укладення договорів факторингу (про відступлення прав вимоги). По-третє, відсутність доказів щодо наявності у позивача права вимоги (підтвердження відступлення права вимоги). Позивачем не підтверджено виконанням Фактором грошового зобов`язання щодо передачі грошових коштів в розпорядження Клієнта (ціна продажу) (сплати Фактором Клієнту 100% ціни продажу, передбаченої п.3.2. цього договору протягом семи робочих), за відступлення Клієнтом Факторові Права грошової Вимоги. По-четверте, нарахування відсотків понад обумовлений строк кредитування та в порушення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Відповідно до п. 2.2 Договору позики № 79265825 від 01.04.2024 року, строк кредитування становить 30 днів. Відповідно до п. 2.2 Договору позики № 2825874 від 27.04.2024 року, строк кредиитування становить 30 днів. А тому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 1048 ЦК України у відповідача виник в`язок сплачувати проценти за користування кредитом лише у продовж 30 днів. Докази того, що сторони продовжували строк кредитного договору, у матеріалах заяви відсутні. Зазначені висновки здійснені з врахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду висловленої у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, в якій зазначено, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Отже, зазначені у п. 2.2 кредитного договору проценти в розмірі 2,7% на день за понадстрокове користування позикою, не є процентами за користування кредитними коштами, а можуть бути процентами що нараховуються у порядку ст. 625 ЦК України. Однак, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З 24.02.2022 по сьогодні в Україні безперервно діє воєнний стан. Просить суд звернути увагу на відсутність підстав до стягнення відсотків за межами строку дії договорів (30 календарних днів) - правова позиція Великої Палати Верховного Суду висловленої у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, а також стягнення заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою - згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами - відмовити повністю. 01 липня 2025 року представником позивача надіслано відповідь на відзив на позовну заяву (арк. с. 91-99). На обґрунтування відповіді на відзив зазначено, що кредитні договори з позичальником укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Кредитні договори, які укладені між сторонами в електронній формі мають силу договорів, які укладені в письмовій формі та підписані сторонами. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил с електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Звертають увагу суду на те, що Позивач не є банківською установою, а отже на підтвердження зарахування кредитних коштів перерахованих відповідачу за договорами позики на його банківську картку, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не може надати жодної інформації, адже згідно ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта - є банківською таємницею. Відповідач, як тримач карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти може, власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження та/або спростування Факту перерахування кредитних коштів по вищенаведених договорах. Але, з метою надання вичерпної інформації по справі, позивач звернувся до первісних кредиторів, з відповідними електронними запитами для отримання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме: розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів. Первісні кредитори надали відповідь на запити, тому Позивач просить долучити докази до матеріалів справи. Щодо нарахування відсотків. Нарахована заборгованість відповідає погодженим умовам за кредитом, тому Первісний кредитор нараховував % відповідно до умов погоджених договорів з Відповідачем. Доводи Відповідача, щодо невірного нарахування відповідних відсотків, спростовуються умовами вищезазначеного договору. Тому, враховуючи вищенаведене, нарахування відсотків за користування кредитом є абсолютно правомірним, яке підтверджується умовами договорів. Щодо відступлення прав вимоги. Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги. Відповідно до реєстру боржників (прав вимог) до договору факторингу № 14/06/21 укладеного між TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором. Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх прав вимог, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеної у постанові від 24.04.2018 по справі № 914/868/17. За таких обставин, у ТОВ «ФК«ЄАПБ», як нового кредитора (на підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 укладеного з TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», який набув право вимоги в межах сум зазначеного у договорі, наявне право вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за договором позики №79265825 від 01 квітня 2024 року, та за договором позики № 2825874 від 27 квітня 2024 року. У даній справі договори факторингу у встановленому законом порядку Відповідачем не визнавалися недійсними. Отже, відповідні договори факторингу є чинними, їх дійсність ніким не оспорено, а тому і підлягають до виконання. На заперечення доводів Відповідача Позивач надає документи які підтверджують перехід права вимоги до Відповідача: Витяг з Реєстру боржників №32 від 25.09.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; Платіжна інструкція за відступлення права вимоги Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; Витяг з Реєстру боржників №31 від 25.09.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; Платіжна інструкція за відступлення права вимоги Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021. Надані Позивачем докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження надання/перерахування коштів Позичальнику, обґрунтування розміру заборгованості Відповідача за вищезазначеним договором та відповідного відступлення права вимоги, отже позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» є законними та обґрунтованими. Просять Відзив відповідача на позов про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення, оскільки він є безпідставним. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити в повному обсязі. Судове засідання проводити за відсутності представника позивача. Враховуючи вищенаведене у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 01 квітня 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики № 79265825, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (ар.с.8-11). За умовами вказаного договору відповідач отримав у позику 9000 гривень строком на 30 днів, зобов`язавшись повернути позику до 30 квітня 2024 року включно, сплативши 0,75% на день, та 2,70% на день за понадстрокове користування позикою. Викладене підтверджується копією означеного договору з додатком (арк. с. 8-11). Згідно п.18 вищевказаного договору, позикодавець має право у випадку невиконання позичальником умов цього договору нараховувати процентну ставку за понадстрокове користування позикою в розмірі, визначеному п.2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників (арк. с. 12-14). Відповідно до реєстру боржників № 32 від 25.09.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16884 грн. 00 коп., з яких: 9000, 00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 3510, 00 грн. - заборгованість за відсотками; 4374,00 грн. - заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою (арк. с. 58). Крім того, 27 квітня 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики № 2825874, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. За умовами вказаного договору відповідач отримав у позику 11200 гривень строком на 30 днів, зобов`язавшись повернути позику до 27 травня 2024 року включно, сплативши 0,825% на день, та 2,70% на день за понадстрокове користування позикою. Викладене підтверджується копією означеного договору з додатком (арк. с. 21-24). Згідно п.18 вищевказаного договору, якщо сума позики, зазначена в п.2 договору, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк позикодавець має право у випадку невиконання позичальником умов цього договору нараховувати пеню в розмірі, визначеному п.2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Якщо сума позики, зазначена в п.2 договору перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) в розмірі, визначеному п.2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. 28 липня 2025 року судом отримано інформацію на запит від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», згідно з якою, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] та направлено виписку про рух коштів по банківській картці № № [NUMBER] за 01.04.2024, та за 27.04.2024 року, згідно з якими: 01.04.2024 на платіжну картку № [NUMBER] зараховано платіж у сумі 9000,00 грн.; 27.04.2024 на платіжну картку № [NUMBER] зараховано платіж у сумі 11200,00 грн. (арк.с. 125-128). 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників (арк. с. 12-14). Відповідно до реєстру боржників № 31 від 25.09.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19572 грн. 00 коп., з яких: 11200, 00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 2772, 00 грн. - заборгованість за відсотками; 5600,00 грн. - заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою (арк. с. 57). Всупереч умовам договорів, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попередніх кредиторів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, окрім положень зазначених вище договорів, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є договір позики (ст.1046 ЦК України). Нормою ст.1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмові формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. За змістом ст.ст.202, 205, 207, 626, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Положеннями ст.3 ч.1 п.5 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч.ч.3-6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Нормою ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 3 ч.1 п.п.6, 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Частинами 12, 13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Статтями 5, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Частиною 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України, ГК України, а також іншими актами законодавства. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому за змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновидами якої є штраф та пеня (ст.549 ЦК України). Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В той же час, п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року, №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року, №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року, №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року, №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року, №№58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 6 лютого 2023 року, №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01 травня 2023 року, №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26 липня 2023 року, №734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 листопада 2023 року, №49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05 лютого 2024 року, №271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 травня 2024 року, №469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23 липня 2024 року, №740/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 28 жовтня 2024 року, №26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 січня 2025 року, №235/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 квітня 2025 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні останній раз з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року строком на 90 діб. За змістом положень ст.ст.512-514, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами ст.ст.1077-1079, 1082 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Таким чином суд дійшов висновку, що 01 квітня 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики № 79265825, 27 квітня 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики № 2825874, оскільки при їх укладенні сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які передбачені кредитним договором. За таких обставин вищевказані договори за своїм змістом та формою відповідають вимогам, визначеним законом на момент їх укладення, та є підставою для виникнення у сторін цього договору прав та обов`язків, передбачених цими договорами. Свої договірні зобов`язання кредитодавцем виконано в повному обсязі та надано відповідачу кредити в обумовлених договорами сумах шляхом перерахування на визначений відповідачем банківський рахунок. Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконав, оскільки тіло позики та проценти за його користування у повному розмірі та строки, а також станом на час розгляду справи не повернув. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як клієнтом, та позивачем, як фактором, укладено договір факторингу №14/06/21 та додаткові угоди до нього №2 від 28 липня 2021 року, №7 від 13 червня 2022 року, № 37 від 25.09.2024 року, №45 від 23 грудня 2024 року, за умовами яких з урахуванням витягів з реєстру боржників № 31 від 25 вересня 2024 року та № 32 від 25 вересня 2024 року позивач набув належних ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» прав вимоги за договором позики №79265825 від 01 квітня 2024 року, та за договором позики № 2825874 від 27 квітня 2024 року в наведеному вище розмірі заборгованості, яка не змінилась і станом на дату звернення до суду позивачем. Наведені обставини підтверджуються копіями договору факторингу та додаткових угод до нього, витягами з Реєстру боржників. У відповідності до ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора. Крім того, якщо боржник не був повідомлений про заміну кредитора, то це не тягне за собою і відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора (ст.ст.516, 613 ЦК України). Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання у повному обсязі не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань взагалі. Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року по справі №636/3783/15-ц, від 04 березня 2020 року по справі №274/738/14-ц, від 18 червня 2020 року по справі №681/44/15-ц. Отже, враховуючи, що в ході розгляду справи також підтверджено укладення між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позивачем у справі договорів факторингу, з урахуванням додаткових угод до них, які за своєю формою та змістом, суб`єктним складом відповідають вимогам законодавства на момент укладення, суд приходить до висновку про дійсність заявленого позивачем факту набуття ним, як новим позикодавцем (кредитором), належних первісному кредитору прав вимоги до відповідача за вказаними договорами позики. Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а отже такими, що підлягають задоволенню, однак частковому, а саме шляхом стягнення заборгованості за договорами позики за тілом позики, та за процентами за строкове користування позикою. Таким чином, судом установлено неналежне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань відповідно до умов укладеного договору позики № 79265825 від 01 квітня 2024 року, що передбачає стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 11025 грн. 00 коп., з яких: 9000, 00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 2025, 00 грн. - заборгованість за відсотками; та взятих на себе зобов`язань відповідно до умов укладеного договору позики № 2825874 від 27 квітня 2024 року, що передбачає стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 13972 грн. 00 коп., з яких: 11200, 00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 2772, 00 грн. - заборгованість за відсотками. Щодо стягнення з [PERSON] заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою в розмірі 9974,00 грн. (за договором № 79265825 від 01 квітня 2024 року в розмірі 4374,00 грн., та за договором № 2825874 від 27 квітня 2024 року в розмірі 5600, 00 грн.) суд зазначає наступне. Як встановлено судом із матеріалів цивільної справи, відповідач, як позичальник, на відміну від позикодавця, своїх договірні зобов`язання належним чином не виконав, у встановлений договором строк і в подальшому отриману позику не повернув, відсотки за користування позикою не сплатив, внаслідок чого в нього перед позикодавцем виникла заборгованість за договором позики № 79265825 від 01 квітня 2024 року у розмірі 11025грн. 00 коп., з яких: 9000, 00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 2025, 00 грн. - заборгованість за відсотками; за договором позики № 2825874 від 27 квітня 2024 року у розмірі 13972 грн. 00 коп., з яких: 11200, 00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 2772, 00 грн. - заборгованість за відсотками (арк. с. 63-69). При цьому, ані розрахунок заборгованості, ані інші матеріали цивільної справи не містять жодних доказів пролонгації строку, на який надавалась позика. За таких обставин викладене зумовлює висновок суду, що дійсний розмір правомірно нарахованих процентів саме за строкове користування позикою становить 4797,00 гривень (2025, 00 грн.+2772,00 грн.) Саме такий розмір відсотків, передбачений в самих договорах (ар.с.8, 21) та згідно додатків до договорів позики (арк. с. 11, 24). Решта суми боргу, що значиться як проценти за користування позикою, є незаконними з огляду на те, що нарахування кредитором/позикодавцем процентів за користування позикою після закінчення строку, на який надавалась позика, є неправомірним. Наведена вище частковість задоволення позовних вимог зумовлена наступним. Так, відповідно до усталеної судової практики після спливу строку кредитування (строку, на який надавалась позика) внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному договорі, або внаслідок реалізації кредитором свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом (позикою) в порядку ст.1050 ч.2 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором (договором позики) проценти за користування кредитом, а також неустойку (пеня, штрафи). В таких правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування (строку, на який надається позика). Зазначена вище правова позиція суду підтверджується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц, 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц,від 04 червня 2019 року по справі №916/190/18,від 08 листопада 2019 року по справі №127/15672/16-ц, від 23 жовтня 2019 року по справі №723/304/16-ц, від 04 лютого 2020 року по справі №912/1120/16, від 23 червня 2020 року по справі №536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року по справі №522/1528/15-ц. Законодавство встановлює наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу в межах дії договору, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто за період до прострочення виконання зобов`язання боржником підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. При цьому кредитний договір (договір позики) може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем (позикодавцем) й після спливу визначеного кредитним договором (договором позики) строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Наведена вище правова позиція знайшла своє відображення у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року по справі №910/1238/17, від 04 лютого 2020 року по справі №912/1120/16, від 25 травня 2021 року по справі №149/1499/18, від 18 січня 2022 року по справі №910/17048/17, а також у постанові Верховного Суду від 05 березня 2019 року по справі №5017/1987/2012. Таким чином, спираючись на наведені вище правові позиції, встановлені судом в ході розгляду справи фактичні обставини спірних правовідносин сторін за договором позики №79265825 від 01 квітня 2024 року, та №2825874 від 27 квітня 2024 року, суд приходить до висновку, що нарахована відповідачу за вказаними договорами позики заборгованість станом на 25 лютого 2025 року в загальному розмірі 16884,00 гривень, за договором позики №79265825 від 01 квітня 2024 року, має наступні складові: 9000,00 гривень заборгованість за тілом позики, 3510,00 гривень заборгованість за процентами за строкове користування позикою протягом періоду, на який надавалась така позика (плата за правомірне користування відповідачем позикою), а 4374,00 гривень неправомірно нараховані за період з 01 травня 2024 року (дата після закінчення строку, на який надавалась позика з урахуванням на додаткову угоду) проценти за понадстрокове користування позикою. Хоча у даному випадку неправильно зазначена також і сума процентів за строкове користування позикою протягом періоду, на який надавалась така позика, так як відповідно до самого договору №79265825 від 01 квітня 2024 року та додатка №1 до нього, вона складає 2025,00грн., а не 3510, 00грн. Нарахована позивачем заборгованість в сумі 19527,00 гривень за договором позики №2825874 від 27 квітня 2024 року, має наступні складові: 11200,00 гривень заборгованість за тілом позики, 2772,00 гривень заборгованість за процентами за строкове користування позикою протягом періоду, на який надавалась така позика (плата за правомірне користування відповідачем позикою), а 5600,00 гривень неправомірно нараховані за період з 28 травня 2024 р оку (дата після закінчення строку, на який надавалась позика з урахуванням на додаткову угоду) проценти за понадстрокове користування позикою. Неправомірність такого нарахування процентів, а відтак і неможливість стягнення їх суми з відповідача, слідує з того, що враховуючи зміст п.18 договору позики, це мали б бути проценти, нараховані відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, а не проценти за понадстрокове користування позикою. В той же час, навіть при оцінці такої суми як проценти, нараховані відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, їх нарахування та стягнення неможливе з огляду на те, що у спірних правовідносинах, враховуючи дату укладення договорів позики та дату спливу строку, на який надавалась позика (останній день повернення позики 30 квітня 2024 та 27 травня 2024 року відповідно), вимоги п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, здійснення нарахувань на підставі ст.625 ч.2 ЦК України після 24 лютого 2022 року, а також неустойки взагалі є прямо забороненим законом. Таким чином, судом установлено неналежне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань відповідно до умов укладених: договору позики № 79265825 від 01 квітня 2024 року, що передбачає стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 11025,00 гривень, з яких: 9000,00 гривень заборгованість за тілом позики, 2025,00 гривень заборгованість за процентами за строкове користування позикою протягом періоду, на який надавалась така позика (плата за правомірне користування відповідачем позикою); договору позики № 2825874 від 27 квітня 2024 року, що передбачає стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 13972,00 гривень, з яких: 11200,00 гривень заборгованість за тілом позики, 2772,00 гривень заборгованість за процентами за строкове користування позикою протягом періоду, на який надавалась така позика (плата за правомірне користування відповідачем позикою). Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитними договорами в загальному розмірі 24997 грн. 00 коп. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати у справі у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 2076 грн. 27 коп.

Outcome: partial