Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду, через систему «Електронний суд», з позовом до територіальної громади села Богданівка в особі Линовицької селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла рідна баба позивача [PERSON] , яка на момент смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] розпорядилася належним їй майном, склавши заповіт, посвідчений 20.02.2004 секретарем виконавчого комітету Богданівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за №132, згідно якого своє майно вона заповіла онучці позивачу [PERSON] . Позивач є рідною онукою спадкодавця по лінії матері. Позивач вважається такою, що прийняла спадщину після смерті баби, оскільки у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців за заповітом чи за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] не має. Факт прийняття спадщини підтверджуються, зокрема виданим 23.07.2010 Прилуцькою районною державною нотаріальною конторою на ім`я позивача свідоцтвом про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в спадковій справі №361/2010, зареєстрованого в реєстрі за №2-309. При зверненні позивача до Другої Прилуцької державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав на житловий будинок [ADDRESS] , їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Згідно повідомлення Другої Прилуцької державної нотаріальної контори від 27.03.2025 №241/01-16, підставою для відмови - є відсутність документа, який посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Так спадкодавець за життя належним чином не оформила право власності на житловий будинок та не зареєструвала його в Реєстрі прав власності на нерухоме майно до дня своєї смерті, а відповідно позивач позбавлена можливості надати правовстановлюючий документ на житловий будинок. В зв`язку з чим нотаріальною конторою рекомендовано звернутись до суду для визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З наведеного вбачається, що вчинити нотаріальну дію щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, за відсутності правовстановлюючого документа на житловий будинок, який посвідчує право власності спадкодавця на нього, та реєстрації права власності - є неможливим. А тому позивач, як спадкоємець за заповітом, втрачає право на оформлення спадкового майна в нотаріальному порядку та вимушена звернутись за захистом до суду. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, яке відкладено до 01 вересня 2025 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 05 вересня 2025 року. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, проте згідно письмової заяви просять суд провести розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник Линовицької селищної ради в судове засідання також не з`явився, проте згідно письмової заяви просить суд розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у справі матеріалами та вирішити справу на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до статті 4\~ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ст.5\~ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст.ст.12, 81\~ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов належить задовольнити з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 червня 1964 року вбачається, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 28 червня 1980 року вбачається, що 28 червня 1980 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] » (а.с.12). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02 липня 1981 року вбачається, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 26 січня 2002 року вбачається, що 26 січня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] » (а.с.14). [INFO] в с. Богданівка Прилуцького району Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 грудня 2009 року (а.с.8). Відповідно до копії заповіту посвідченого секретарем виконавчого комітету Богданівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області Мурзіном В.В. 20 лютого 2004 року за реєстром №132, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона по закону матиме право, заповіла [PERSON] (а.с.55, зворот). У відповідності до заяви від 23 липня 2010 року спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] є онука [PERSON] (а.с.51). Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №24293856 від 23 липня 2010 року Прилуцькою районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа (номер у спадковому реєстрі №49665718) після смерті [PERSON] , 1937 року народження, яка померла [INFO] (а.с.54). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 липня 2010 року, [PERSON] успадкувала після смерті баби [PERSON] , земельну ділянку площею 4,2605 га, кадастровий номер якої: 7424180900:07:001:0122, що розташована на території Богданівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області (а.с.67). Проте, листом від 27 березня 2025 року за №241/01-16, завідувач Другої прилуцької державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бодько О.Є., відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на даний житловий будинок (а.с.16). При цьому, судом встановлено, що згідно копії довідки Комунального підприємства «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» №418 від 18 березня 2025 року, станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с.17). Відповідно до копії виписки з погосподарської книги №1 за 2006-2010 роки Богданівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, згідно записів у погосподарській книзі №1 за 2006-2010 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , сторінка 88, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] рахується за [PERSON] (голова домогосподарства). Список членів домогосподарства: [PERSON] голова двору, [PERSON] онука/прибула з домогосподарства № [NUMBER] , 07.03.2008 року/, [PERSON] правнук/прибув з домогосподарства [ADDRESS] , 07.03.2008 року/. Адреса домогосподарства: [ADDRESS] . Рік побудови 1954. Матеріал стін ракушка. Матеріал покрівлі шифер. Загальна площа 63 м.кв. Житлова площа 45 м.кв. Земля у приватній власності та оренді членів домогосподарства на 1 січня, площа земельних ділянок 0,60га, з них: для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських споруд 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства 0,35 га (а.с.18). Відповідно до копії рішення Богданівської сільської ради від 30 травня 2001 року «Про зміну назв вулиць», вирішено переіменувати вулицю в селі Богданівка з «Колгоспна» на «Вишнева» (а.с.37). Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день її смерті або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 328 ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Вирішуючи питання про законність набуття права власності на об`єкти нерухомого майна, за положенням ст.376 ЦК України треба враховувати те, що право власності на нерухоме майно може бути визнано за особою лише за умови, що таке будівництво не є самочинним у розумінні ст. 376 ЦК України та ст.38 Закону України від 17 лютого 2011р. «Про регулювання містобудівної діяльності». Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5 листопада 2014р. у справі №6-135цс14. Відповідно до п.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом. Відповідно до положень ст.ст.100,101 ЦК України, який діяв на час здійснення будівництва будинку, громадяни могли мати у власності житловий будинок, причому, глава 10 «Особиста власність» цього Кодексу не пов`язувала наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією. Крім того, відповідно до п.6 ч.2 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР» затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року передбачалося, що державній реєстрації підлягали тільки будинки та домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали. В сільській місцевості оформлення будинків здійснювалося шляхом запису у погосподарській книзі сільської ради після закінчення будівництва. Тобто, Інструкцією не встановлювався обов`язок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі. Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя їй належав житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Приймаючи до уваги, що інших спадкоємців, які прийняли спадщину судом не встановлено, тому позов про визнання права власності на спірний будинок в порядку спадкування за заповітом, підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved