Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

22 липня 2025 року позивач [PERSON] звернулася до Згурівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на корить [PERSON] на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до закінчення навчання дитини, але не довше ніж до досягнення нею 23 років, та дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до закінчення навчання дитини, але не довше ніж до досягнення нею повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2006 року по 2019 рік. Шлюб між ними розірвано на підставі рішення Згурівського районного суду від 27.02.2019 у справі № 365/30/19. Від шлюбу мають повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є студенткою першого курсу Київського університету інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія» денної форми навчання, за напрямком 262 «Правоохоронна діяльність». Загальна сума витрат університету за надання освітніх послуг складає 125000,00 грн. Донька [PERSON] не має змоги влаштуватися на роботу, щоб отримувати заробіток та самостійно здійснювати оплату за отримання освітніх послуг. Відповідач взагалі ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, їх позивачка утримує сама. Позивачка працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «КАЛМА ТРАКК» на посаді логіста та отримує заробітну плату в місяць 17825,50 грн. Її прибутку, який складається лише із заробітної плати не вистачає на утримання, виховання та належне матеріальне забезпечення двох дітей, кожна з яких потребує значних матеріальних затрат. Колишній чоловік працює в мережі торгівельних центрів «Епіцентр» в селі Калинівка Фастівського району Київської області на посаді водія. Розмір заробітної плати позивачці не відомий. Крім того, колишній чоловік має у власності земельну частку (пай) сільськогосподарського призначення за яку отримує щороку від орендаря орендну плату за її використання. Отже [PERSON] має змогу утримувати їхніх дітей. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, не несе інших витрат на лікування, оздоровлення, розвиток здібностей дочок та здобування освіти у ВНЗ повнолітньою дочкою. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з проханням матеріально підтримувати дітей, але результатів немає, тому змушена звертатися до суду. Як відомо позивачці, інших дітей у відповідача немає, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться., стан здоров`я відповідача задовільний. Ухвалою судді Згурівського районного суду Київської області Солдатової Т.М. від 23.07.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено строк для усунення недоліків. 31 липня 2025 року на виконання ухвали від 28.07.2025 на поштову адресу суду надійшла уточнена позовна заява, не підписана позивачем. Ухвалою судді Згурівського районного суду Київської області Солдатової Т.М. від 01.08.2025 уточнену позовну заяву повернуто позивачу без розгляду, продовжено встановлений судом в ухвалі від 23.07.2025 строк для усунення недоліків, встановивши його тривалістю п`ять днів з дня вручення цієї ухвали. 02 серпня 2025 року (згідно з інформацією про відправку) позивач подала уточнену позовну заяву на виконання ухвали від 23.07.2025 про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою судді Згурівського районного суду Київської області Солдатової Т.М. від 05.08.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, учасникам справи встановлені строки для подання заяв по суті справи. В судове засідання\~сторони не з`явились, про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені. Позивачка подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність. Відповідач у телефонному режимі повідомив суд про те, що не зможе бути присутнім в судовому засіданні, яке призначене на 11:00 год. 05.09.2025, так як перебуває закордоном на роботі, просив проводити розгляд справи у його відсутність, позов визнає. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось. Суд визнав можливим розглядати справу без участі учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що від шлюбу позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] мають двох дочок: повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8 - копії свідоцтв про народження, а.с. 9 копія рішення суду). [PERSON] є студенткою Київського університету інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія» денної форми навчання, за напрямком 262 «Правоохоронна діяльність», термін навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр по 30.06.2027 року, що підтверджується копією довідки (а.с. 18), копією договору про навчання (а.с. 14-15) та копією індивідуального договору № 9099023-2024 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівця бакалавра (далі договір № 9099023-2024), який є невід`ємним додатком до договору про навчання (а.с. 16-17). Згідно з договором № 9099023-2024 здобувач освіти - [PERSON] , замовник освітньої послуги [PERSON] , загальна сума витрат університету за надання освітніх послуг складає 125000,00 грн. Позивачка працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «КАЛМА ТРАКК» на посаді логіста та за період з 02.12.2024 по 30.06.2025 отримала сукупний дохід 162250,00 грн, до виплати 124932,50 грн (а.с. 22 довідка). Інших доходів немає. З позовної заяви вбачається, що відповідач [PERSON] працює в мережі торгівельних центрів «Епіцентр» в селі Калинівка Фастівського району Київської області на посаді водія, отримує заробітну плату, отримує дохід від оренди земельної частки (паю), інших дітей у відповідача немає, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, стан здоров`я відповідача задовільний. Таким чином, відповідач має змогу утримувати дітей, проте добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач позов визнав. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~зі ст. 141\~\~СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно\~з ч. 1 ст.\~183\~СК\~України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини\~права на утримання, яке кореспондується із конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 199 СК України,\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В силу вказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. За змістом\~ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених\~ст. 182 СК України,\~а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Чинне законодавство не встановлює мінімальний розмір аліментів на повнолітню дитину. У той же час, норма ч. 2 ст. 182 СК України щодо мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину не підлягає застосуванню у випадку призначення стягнення аліментів на повнолітніх дочку чи сина, оскільки згідно чинного законодавства правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання, зокрема, другим з батьків (ч. 2 ст. 200 СК України). В силу ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статей 187,\~189-192\~і\~194-197\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулась\~до суду\~22.07.2025\~року. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У зв`язку з вищенаведеним\~та враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд вбачає за необхідне позов задовольнити частково. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України,\~враховуючи,\~що позивач\~згідно з п.\~3\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, судовий збір стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial