Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 17.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір №5555841 про надання споживчого кредиту. Згідно умов кредитного договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 16000 грн, строк кредиту - 360 днів. Свої зобов`язання ТОВ «Авентус Україна» виконало, відповідач отримав кредитні кошти шляхом зарахування їх на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «Універсал Банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування. В подальшому, 26.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу №26.09/23-Ф, відповідно до умов якого, право вимоги за договором №5555841 про надання споживчого кредиту від 17.02.2022 перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 60894,40 грн, з яких: 16000,00 грн - заборгованість за кредитом, 44894,40 грн - заборгованість за процентами. Крім цієї заборгованості позивач просить стягнути з відповідача 3028,00 грн судового зборуі витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. (а.с. 1-6) Ухвалою суду від 25.02.2025 відкрито провадження у цивільній справі №127/42328/24 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, було визначено строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення. (а.с. 80) Копія ухвали суду від 25.02.2025 направлена відповідачу [PERSON] , конверт повернуто до суду з відміткою пошти - за закінченням терміну зберігання (а.с. 81-82). Додатково копію ухвали направлено відповідачу на його електронну пошту, документ доставлено до електронної скриньки 21.07.2025. (а.с. 87) Відповідачем відзиву, а також будь-яких заяв та клопотань суду не подано. Розпорядженням керівника апарату суду від 04.06.2025 призначено повторний автоматизований розподіл справи. (а.с. 83) Суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 279 ч. 5 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» і [PERSON] укладено договір №5555841 про надання споживчого кредиту, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 16000,00 грн, строком на 360 днів, за стандартною ставкою 1,99% в день (п. 1.3, 1.4, 1.5.1 договору), знижена ставка - 0,597% в день (п. 1.5.2), періодичні платежі зі сплати процентів - кожні 30 днів (п.1.4). (а.с. 7-12) \~ \~ \~ \~Дата повернення кредиту (12.02.2023) зазначена в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до договору №5555841 від 17.02.2022, згідно якої загальна вартість кредиту - 130624,00 грн. (а.с.12 зворот) \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Договір підписано [PERSON] 17.02.2022 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М666357. (а.с. 12) \~ \~ \~ \~17.02.2022 [PERSON] підписав електронним підписом паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма)) до договору №5555841 про надання споживчого кредиту, в якому міститься інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови. Умови кредитування аналогічні умовам, погодженим сторонами у договорі №5555841. Згідно паспорту споживчого кредиту загальна вартість кредиту - 130624,00 грн. (а.с.13-14) На а.с. 15 - підтвердження АТ «ПУМБ» за № КНО-20.4/103 від 27.09.2023 про перерахування кредиту у розмірі 16000,00 грн на рахунок [PERSON] , на платіжну картку № [NUMBER] . (а.с. 15, 15 зворот) 26.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 26.09/23-Ф, за умовами якого, ТОВ «Авентус Україна» передає ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, в тому числі щодо боржника [PERSON] за договором №5555841 про надання споживчого кредиту від 17.02.2022, що підтверджується також актом прийому - передачі реєстру боржників від 26.09.2023 за договором факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023 та актом прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному виді за договором факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023. (а.с. 48-52, 56) Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023 (додаток № 1) від 26.09.2023 вбачається, що [PERSON] вказаний у списку боржників за договором №5555841, за яким загальна сума заборгованості становить 60894,40 грн. (а.с.58) Згідно платіжної інструкції № 198 від 26.09.2023, ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» сплатило ТОВ «Авентус Україна» кошти за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023. (а.с. 57) Договір факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023 ніким не оспорюється (доказу протилежного суду не надано), згідно презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України) він є дійсним. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач зобов`язання за договором №5555841 від 17.02.2022 належно не виконував, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 60894,40 грн, з яких: 16000,00 грн - заборгованість за кредитом, 44894,40 грн - заборгованість за процентами. (а.с. 17-31) Після придбання права вимоги за договором факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023 позивач своїх нарахувань за договором не здійснював. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (кредит). Зазначене підтверджується письмовими доказами: договором №5555841 від 17.02.2022 про надання споживчого кредиту (а.с. 7-12), додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №5555841 від 17.02.2022 (а.с. 12 зворот), копією паспорту споживчого кредиту (а.с. 13-14), листом АТ «ПУМБ» за №КНО-20.4/103 від 27.09.2023 про перерахування кредиту у розмірі 16000,00 грн на рахунок [PERSON] , на платіжну картку № № [NUMBER] (а.с.15), розрахунком заборгованості за договором №5555841 від 17.02.2022 (а.с. 17-31), копією договору факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023 (а.с. 48-52), копією акту прийому - передачі реєстру боржників від 26.09.2023 за договором факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023 та актом прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному виді за договором факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023 (а.с.56), витягом з реєстру боржників від 26.09.2023 (а.с.58), платіжною інструкцією № 198 від 26.09.2023 (а.с.57) Позивач після укладення договору факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023 своїх нарахувань за договором не здійснював, що вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №5555841 від 17.02.2022. (а.с. 17-31) Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно ст. 207 ч. 1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 639 ч. 2 абз. 2 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис згідно ст. 6 ч. 1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, кредиту, встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконував належним чином умови договору про надання кредиту, тому права позивача підлягають захисту. 02.08.2024 між адвокатом Руденком К.В. та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено договір про надання юридичних послуг №02/08/2024. (а.с. 59-60) Відповідно до витягу з реєстру №1 до Акту приймання-передачі наданих послуг №5 до договору №02/08/2024 від 02.08.2024 про надання юридичних послуг вартість послуги з підготовки позовної заяви про стягнення з [PERSON] за договором №5555841 заборгованості становить 10000,00 грн. (а.с. 64) З платіжної інструкції №1353 від 06.09.2024 вбачається, що ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» сплатило [PERSON] 10000,00 грн, призначення платежу: згідно договору №02/08/2024 від 02.08.2024 про надання юридичних послуг по акту №5 від 30.08.2024. (а.с. 65) На а.с. 61 копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Руденка К.В. Відповідно до ст. 133 ч. 1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 133 ч. 3 п. 1 ЦПК України). Згідно ст. 137 ч. 2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ст. 137 ч. ч. 4, 5, 6 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В постанові Верховного Суду від 19.02.2020 (справ №755/9215/15-ц) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Постановою Верховного Суду від 11.12.2019 (справа №2040/6747/18) закріплено правовий висновок, згідно якого суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, усі понесені витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved