Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Стаська О. Г. звернулася до суду із позовом доАТ «Сенс банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відповідно до якого просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н. С. № 33987, вчинений 05.10.2020 про стягнення зі [PERSON] на користь АТ «Сенс банк» заборгованості за кредитним договором № 631029744 від 22.10.2018 у розмірі 23\~145,64 грн. В обґрунтування поданого позову зазначила, що 04.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 63511215 про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості у розмірі 23\~145,64 грн. Підставою винесення вказаної постанови був виконавчий напис № 33987, вчинений 05.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. Зі змісту виконавчого напису [PERSON] було встановлено, що стягнення боргу відбувається на користь АТ «Альфа-банк» заборгованості, яка виникла на підставі кредитного договору № 631029744, який був укладений 22.10.2018 між АТ «Альфа банк» та [PERSON] . Назва стягувача змінена на АТ «Сенс банк». Позивачка зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис був винесений з порушеннями вимог чинного законодавства, оскільки для його вчинення нотаріусу повинні бути надані документи на підтвердження безспірності наявної заборгованості, боржник не був завчасно повідомлений про порушення кредитних зобов`язань, виконавчий напис вчинений щодо кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений. Вказані обставини стали підставою звернення до суду, тому просить суд позов задовольнити та визнати виконавчий напис від 05.10.2020 таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 16.06.2025 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Відповідач АТ «Сенс банк» через свою представницю адвоката Луньову А. Г. подав суду відзив на позовну заяву, яким проти позову заперечував у повному обсязі та просив суд відмовити у його задоволенні. На обґрунтування наявних заперечень представниця зазначила, що позивачка не спростовує наявність заборгованості та її розмір. Посилання на відсутність у нотаріуса документів, які підтверджують безспірність вимог кредитора на момент винесення оскаржуваного виконавчого напису, є лише припущенням позивачки. Також представниця відповідача адвокат Луньова А. Г. надала суду додаткові пояснення, якими повідомила, що усі документи на підтвердження безспірної заборгованості відповідачки надані були банком нотаріусу, у відповідача їх копії не збереглися через закінчення трирічного терміну зберігання документів даного виду. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Чигиринського районного суду Черкаської області № 35 від 19 червня 2025 року у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку проведений повторний автоматизований розподіл судової справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2025 головуючим суддею у визначений суддя Попельнюх А. О. Відповідно до ухвали суду від 27.06.2025 справа прийнята до свого провадження суддею Попельнюхом А. О. з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 28.07.2025 підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. У визначений судом день та час проведення судового засідання учасники не з`явилися. Представник позивачки - адвокат Стасько О. Г. подав суду заяву, якою позов підтримав та просив суд його задовольнити. Представниця відповідача АТ «Сенс банк» - адвокат Луньова А. Г. просила суд проводити розгляд справи у відсутність представника відповідача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк О. С., будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Правом подання письмових пояснень на позов не скористався. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить також і Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Водночас цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави для таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Отже, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Наведені висновки суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 27.03.2019 р. по справі N 137/1666/16-ц. Судом установлено, що 05.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за N\~33987, яким звернуто стягнення зі [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 631029744 від 22.10.2018, укладеним з АТ «Альфа-банк». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 19.04.2020 до 30.07.2020. Сума заборгованості складає 23\~145,64 грн, у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7\~626,89 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту 15\~442,11 грн, строкова заборгованість за процентами 76,64 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плати зі стягувача в розмірі 650 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню складає 23\~795,64 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюком О. С. 04.11.2020 відкрито виконавче провадження з примусового виконання даного виконавчого напису нотаріуса (ВП N 63511215). За змістом положень ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України). У свою чергу аналізуючи спірні правовідносини наявні підстави стверджувати, що єдиною підставою виникнення боргових правовідносин між сторонами відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України міг бути кредитний договір № 631029744 від 22.10.2018, сторонами якого є АТ «Сенс банк» (до зміни найменування АТ «Альфа-банк»)та позивачка [PERSON] . На підтвердження наявності між сторонами спору договірних правовідносин суду надана оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 22.10.2018, анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-банк» від 22.10.2018, паспорт споживчого кредиту та заява (акцепт) № 248.631029744.111; 227.631029744.111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування від 22.10.2018. З аналізу наданих доказів судом установлено, що договір між сторонами був укладений у простій письмовій формі, нотаріально не посвідчувався. Окремо суд звертає увагу, що відповідачем не надані суду достатні докази на підтвердження факту наявності заборгованості [PERSON] перед банком на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису, розміру такої заборгованості та її безспірності. Посилання на знищення таких документів через закінчення терміну зберігання суд оцінює критично та не враховує під час ухвалення рішення у справі, оскільки наведене не підтверджено достатніми доказами (актами про знищення), окрім того, таке твердження у частині строків зберігання документації банком суперечить визначеним Національним банком України вимогам. Зокрема постановою Правління НБУ № 130 від 27.11.2018 затверджені «Правила застосування переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України». Зазначеними Правилами у тому числі визначені види документів, що створюються під час діяльності Національного банку України та банків України, а також строки зберігання документів незалежно від виду носія, на якому вони складені (паперовий, електронний). Визначені цими Правилами строки зберігання документів, наведених у Переліку, є мінімальними і не підлягають скороченню. Строки тимчасового зберігання окремих видів документів у разі необхідності можуть бути продовжені за рішенням експертних комісій або експертно-перевірних комісій державних архівних установ (п. 6). У свою чергу Переліком документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України (додаток № 1 до Правил), регламентовано такі строки зберігання окремих видів документів: - справи щодо юридичного оформлення рахунку клієнтів за активними та пасивними операціями: ідентифікаційні документи, кредитні договори, договори застави, переказу боргу, майнові доручення, поручительства третьої особи, гарантії, акредитиви, довідки, інші документи справи в національній та іноземних валютах зберігаються банківськими установами протягом 5 років після виконання умов договору (порядковий номер рядка 136, порядковий номер статті 111 Переліку); - первинні документи за кредитними та депозитними операціями в банках, які видали кредит або розмістили депозит зберігаються протягом п`яти років після погашення кредиту, повернення депозиту (порядковий номер рядка 143, порядковий номер статті 117 Переліку); - особові рахунки з обліку кредитних операцій (у тому числі довгострокових) юридичних і фізичних осіб та вкладних (депозитних) операцій юридичних осіб протягом п`яти років після виконання умов договору(порядковий номер рядка 338, порядковий номер статті 281 Переліку). За наведених обставин наявні підстави стверджувати, що не надання відповідачем суду доказів наявності заборгованості [PERSON] перед банком на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису, її розміру та безспірності, дає підстави для висновку, що такі докази нотаріусу не надавалися, розмір заборгованості та її безспірність суду не доведені. Відповідно правові підстави для вчинення виконавчого напису нотаріусом були відсутні. Також суд ураховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі N 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині: зокрема, пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) висловила правовий висновок, відповідно до якого у зв`язку із визнанням у судовому порядку незаконною та нечинною в частині постанову № 662, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. А порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису N 33987, вчиненого 05.10.2020приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. Ураховуючи викладені обставини позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі. Порядок розподіл судових витрат регламентовано статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З урахуванням наведеного судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви до суду в сумі 1\~211,20 грн, від сплати якого позивачка була звільнена на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», підлягаю стягненню у дохід держави з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved