Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

У лютому 2025 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини; вказувала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10.09.2016 року. Мають малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між ними з грудня 2024 року припинені по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у зв`язку з чим в сім`ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Позивач уточнивши свої позовні вимоги просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 10.02.2025 року відкрито загальне провадження за вказаним позовом. Ухвалою суду від 26.08.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, позов підтримала, просила задовольнити з підстав, що зазначені в позові, розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не заперечує проти задоволення позову, просить розгляд справи проводити без його участі. \~ \~ \~ \~ Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області при ухваленні рішення просить врахувати висновок про недоцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком, оскільки батьками дитини не доведено факт окремого проживання, що свідчить про наявність реального спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини відсутні. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони по справі зареєстрували шлюб 10 вересня 2016 року у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 751. Сторони мають малолітню сина [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з грудня 2024 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, що призводило до сварок. Примирення між сторонами неможливе. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до\~ч. 2\~ст. 112 Сімейного Кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена\~Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до частини 1 та 2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч. 1 ст. 183 згаданого Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 80 цього ж Кодексу аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошові сумі. Позивач має право на одержання від відповідача коштів на утримання дитини, а відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу. Відповідач не є інвалідом, працездатний, утримання малолітньої дитини є абсолютним обов`язком їх батьків. На підставі встановлених і наведених судом фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 коп. Також слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір 1 211 грн. 20 коп. сплачений нею при зверненні до суду за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 264, ч. 1 п. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини.

Outcome: approved