Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа - Пенсійний фонд України Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту родинних відносин. В обгрунтування заявлених вимог заявниця посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті вона звернулась до Пенсійного фонду України Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для отримання одноразової грошової допомоги. Однак, в отриманні такої допомоги їй було відмовлено з посиланням на те, що у доданих до її заяви документах, що підтверджують родинний зв`язок з померлим, були виявлені розбіжності, а саме: в свідоцтві про смерть, серії [NUMBER] , яке видане Нікопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), прізвище її чоловіка зазначено як « [PERSON] », а в її в паспорті прізвище значиться « [PERSON] », що не може підтверджувати її родинний зв`язок з чоловіком. Для вирішення цього питання їй рекомендовано звернутись до суду для подальшого встановлення факту родинних відносин з [PERSON] , який помер [INFO] . Тому, на підставі викладеного, змушена звернутись до суду та просить встановити факт родинних відносин між нею, [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Нікополь Дніпропетровської області, та [PERSON] , [INFO] , уродженцем с.Олексіївка Нікопольського району Дніпропетровської області, який помер [INFO] у м.Нікополі Дніпропетровської області, як чоловіка та дружини. В судове засідання заявниця не прибула, від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити за своєї відсутності, вимоги підтримує та на задоволенні заяви наполягає (а.с.23). Представник заінтересованої особи - Пенсійний фонд України Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув, при цьому, на адресу суду надав пояснення, згідно яких вважає, що заяву про встановлення факту слід залишити без розгляду, оскільки вбачається спір про право. Окрім цього, вказує, що процедура внесення виправлень до державного реєстру актів цивільного стану може вирішуватись в позасудовому порядку, шляхом подання відповідних заяв, на підставі яких до актового запису вносяться відповідні зміни. Однак, стороною заявника визначена законом процедура внесення виправлень дотримана не була. Таким чином, враховуючи вищевикладене, представник заінтересованої особи вважає, що в даній категорії справи наявний позасудовий порядок вирішення питання. Тому, просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності та ухвалити рішення про залишення заяви [PERSON] без розгляду (а.с.18-19). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.\~\~ Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік заявниці [PERSON] . Після його смерті заявниця звернулась до Пенсійного фонду України Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для отримання одноразової грошової допомоги. Однак, в отриманні такої допомоги їй було відмовлено з посиланням на те, що у доданих до її заяви документів, що підтверджують родинний зв`язок з померлим, були виявлені розбіжності, а саме: в свідоцтві про смерть, серії [NUMBER] , яке видане Нікопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), прізвище її чоловіка зазначено як « [PERSON] », натомість, як у її в паспорті прізвище значиться « [PERSON] », що не може підтверджувати її родинного зв`язку з ним (а.с.6). Однак, як вбачається з матеріалів справи, в тому числі, з поданих доказів, в 1996 році, отримуючи паспорт громадянина України, прізвище заявниці було вказано « [PERSON] », а в паспорті чоловіка заявниці його прізвище зазначено « [PERSON] ». При цьому, відповідно до паспорту, на сторінці 10 «сімейний стан» є відмітка про реєстрацію шлюбу [INFO] з [PERSON] . Так ж відмітка міститься в копії паспорту громадянина України чоловіка заявниці щодо реєстрації шлюбу 21.06.1964 року з [PERSON] (а.с.5-9). Судом, при вивченні матеріалів справи, було виявлено той факт, що допущені помилки в написанні прізвища заявниці мають суто орфографічний та технічний характер, які, в свою чергу, є суттєвими, допущені описки є очевидними та перешкоджають заявниці у повному обсязі користуватись своїми майновими та немайновими правами, а тому не викликає сумніву той факт, що [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] у місті Нікополь Дніпропетровської області, були чоловіком та дружиною. За таких обставин, заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved