Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та учасників справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача Державного підприємства\~«Стрийський комбінат\~хлібопродуктів №\~1\~Державного агентства\~резерву України»\~(далі\~ ДП\~«Стрийський КХП\~№1\~ДАРУ»)на її користь заборгованість по заробітній платі за період з 01 серпня 2024 року по 17 грудня 2024 року в сумі 108\~102,69 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що з 01 грудня 2022 року вона працювала на посаді начальника виробничої лабораторії ДП «Стрийський КХП №1 ДАРУ» з посадовим окладом згідно з штатним розписом. За період її роботи на підприємстві виникла заборгованість по заробітній платі на загальну суму 108\~102,69, що підтверджується відповідною довідкою. У добровільному порядку відповідач не погашає заборгованість, розрахунок по заробітній платі не проводить, у зв`язку з чим порушені права підлягають захисту в судовому порядку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач ДП «Стрийський КХП №1 ДАРУ» у запропонований судом строк відзив на позовну заяву [PERSON] до нього про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати не подав,\~хоча як вбачається із роздруківки відстеження поштового відправлення по трек номеру на сайті АТ «Укрпошта», ухвала суду про прийняття вищевказаної позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 17.07.2025 року була вручена ще 28.07.2025. Таким чином, відповідач ДП «Стрийський КХП №1 ДАРУ» свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її необхідними доказами не навів. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст.\~174\~ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2025 головуючим суддею у справі визначено суддю Валовін Ю.В. /а.с. 11/ Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.07.2025 позовну заяву [PERSON] до Державного підприємства «Стрийський комбінат хлібопродуктів № 1 Державного агентства резерву України» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку\~спрощеного позовного\~провадження без\~повідомлення (виклику)\~сторін та без проведення\~судового засідання протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття у ній провадження /а.с. 12/. Розгляд справи по суті відбувся 02.09.2025 без участі сторін. Заяви (клопотання) учасників справи. Будь-яких заяв та/чи клопотань від учасників справи, зокрема клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, не надходило. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до записів у трудовій книжці серії [NUMBER] від 30.01.1998, [PERSON] з 09.12.1994 перебувала у трудових відносинах з відповідачем ДП «Стрийський КХП №1 ДАРУ». 01.12.2022 позивачка була переведена на посаду начальника виробничої лабораторії ДП «Стрийський КХП №1 ДАРУ» та з 17.12.2024 була звільнена із займаної посади за власним бажанням згідно з ст. 38 КЗпП України на підставі наказу № 74-к від 16.12.2024 /а.с. 2-5/ Згідно з довідкою, виданою директором ДП «Стрийський КХП №1 ДАРУ» Павлюком Б., № 41 від 26.05.2025 заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] за період з 01.08.2024 по 17.12.2024 становить 108\~102,69 грн. /а.с. 6/ Спірні правовідносини між сторонами виникли через невиплату відповідачем нарахованої заробітної плати позивачці при звільненні. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд, вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що даний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82\~ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані позивачкою докази суд визнає належними та допустимими, а своїй сукупності достатніми для задоволення позову. Відповідно до вимог\~ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з ч. 1\~ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої незалежності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Вимогами ч. 1\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці»\~передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до вимог\~ст. 94 КЗпП України, заробітна плата це винагорода, обчислена як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі\~ст. 15 Закону України «Про оплату праці», форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Вказана норма кореспондує\~ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Згідно із ч. 1\~ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 6\~Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки роботодавець виплачуючи заробітну плату виступає податковим агентом та зобовязаний самостійно здійснити нарахування та виплату до державного та місцевого бюджетів обовязкових платежів та зборів, стягненню з роботодавця на користь працівника підлягає сума без урахування таких податків та зборів. При визначені розміру заборгованості по заробітній платі, суд бере до уваги довідку ДП «Стрийський КХП №1 ДАРУ» № 41 від 26.05.2025, згідно з якою заборгованість з виплати заробітної плати за період з 01.08.2024 по 17.12.2024 становить 108\~102,69 грн. Факту наявності заборгованості заробітної плати відповідачем не спростовано, заперечень щодо суми такої заборгованості перед позивачем станом на день ухвалення рішення суду не подано. Виходячи з наведеного, беручи до уваги, що [PERSON] дійсно перебувала у трудових відносинах з відповідачем, яким позивачці нараховано, однак не виплачено у передбачені законом строки заробітну плату, допустимих доказів на підтвердження факту відсутності заборгованості заробітної плати за оспорюваний період відповідачем не надано, відтак суд приходить до висновку, що вимога позивачки про стягнення заробітної плати в розмірі 108\~102,69 грн є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. У справах про стягнення заробітної плати позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак, судовий збір у розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved