Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

ТОВ «Управляюча компанія «ТРОЯНДА» звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлову послугу, в якій просять стягнути із [PERSON] на їх користь заборгованості за житлову послугу в сумі 9684,67 грн., інфляційні нарахування в сумі 1538,90 грн., 3% річних в сумі 503,93 грн., пеню в сумі 282,60 грн. В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що ТОВ «Управляюча компанія «ТРОЯНДА» є виконавцем житлово-комунальних послуг в багатоквартирному будинку за адресою: [ADDRESS] . Позивач, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради від 29.05.2018 р. № 193 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків (групи будинків) у м. Василькові Київської області», Договору про надання послуг з управління багатоквартирними будинками в м. Василькові Київської області від 04.06.2018 р., надає відповідачу та членам його сім`ї, що проживають та/або зареєстровані у кв. [ADDRESS] за вказаною адресою, житлову послугу. Договір про надання послуг з управління багатоквартирними будинками в м. Василькові Київської області від імені мешканців багатоквартирних будинків 04.06.2018 року підписано уповноваженою особою органу місцевого самоврядування. За період з червня 2018 року по грудень 2024 року включно позивачем надано послуг на суму 16\~955,93 грн., які відповідач зобов`язаний був сплатити у встановлений законодавством строк. Однак, [PERSON] сплатила лише 7\~271,26 грн., сума заборгованості по квартирі складає 9\~684,67 грн. Інфляційні нарахування від вказаної суми заборгованості становлять 1538,90 грн., 3% річних 503,93 грн., пеня 282,60 грн., загальна сума до стягнення становить 12\~010,10 грн. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін\~ (а.с. 36). Сторони в судове засідання не з`явились. [PERSON] , яка належним чином повідомлялася про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження за зареєстрованим місцем проживання, але до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.39), не скористалась правом подати відзив на позовну заяву, та клопотань до суду не направляла, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті\~279\~та частини 8 статті\~178 ЦПК України. На підставі ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~ \~ \~Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання,\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За змістом вимог ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та часткового задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що ТОВ «Управляюча компанія «ТРОЯНДА» відповідно до рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради від 29.05.2018 р. № 193 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків (групи будинків) у м. Василькові Київської області», Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є виконавцем житлово-комунальних послуг в будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28 29). Із договору від 04.06.2018 року про надання послуг з управління багатоквартирними будинками в місті Василькові Київської області, укладеного між Виконавчим комітетом Васильківської міської ради та ТОВ «Управляюча компанія «Троянда» вбачається також, що останнє здійснює послуги з управління, в тому числі і будинком за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-17). Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» всі права та обов`язки щодо обслуговування житлового будинку та надання комунальних послуг мешканцям будинку за адресою: [ADDRESS] перейшли до ТОВ «Управляюча компанія «ТРОЯНДА». [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 квартири [ADDRESS] . Відповідач зареєстрована за вказаною адресою, є споживачем відповідних житлових послуг, що надаються за вказаною адресою позивачем ( а.с. 20,35). Згідно довідки про заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: квартира [ADDRESS] по особовому рахунку № [NUMBER] , оформленому на [PERSON] , загальна площа житлового приміщення 12,90 кв.м., за період з червня 2018 року по грудень 2024 року заборгованість споживача за надані житлові послуги становить 3\~219,90 грн. (а.с. 21-22). Згідно довідки про заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: квартира [ADDRESS] по особовому рахунку № [NUMBER] , оформленому на [PERSON] , загальна площа житлового приміщення 25,90 кв.м., за період з червня 2018 року по грудень 2024 року заборгованість споживача за надані житлові послуги становить 6464,77 грн. (а.с. 23-24). Наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги свідчать про те, що відповідач, користуючись усіма наданими житлово-комунальними послугами, неналежним чином та не у повному обсязі сплачує за їх споживання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі-Закон) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ст. 67 ЖК Української РСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Частиною першою статті 68 ЖК Української РСР визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Нормою ст. 179 ЖК Української РСР передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Норми статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначають, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором; споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього закону; при цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими; у такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад, залежно від функціонального призначення, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. За змістом ч. 3 ст. 16 Закону комунальні послуги надаються споживачам безперебійно. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. За змістом ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. За змістом ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. У тих випадках, коли закон не встановлює обов`язковість певної форми, сторони можуть обирати її на власний розсуд, але в межах чинного законодавства. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Таким чином, якщо умови усного договору виконуються сторонами, то він вважається укладеним, а умови прийнятими обома сторонами. За змістом ч. 1ст. 633 ЦК України договір про надання комунальних послуг є публічним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Як зазначено вище, позивач є виконавцем і виробником послуг (за переліком, визначеним постановою КМУ № 869 від 01.06.2011 р.), а відповідач, яка зареєстрована у квартирі - споживачем даних послуг. Згідно ст.68 ЖК України споживачі повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до вимог закону, споживачі зобов`язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення від оплати послуг в повному обсязі. Це відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 20.04.2016 р. в справі 6-2951цс15. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, що підтверджено правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 26.09.2018 р. № 750/12850/16-ц, від 06.11.2019 р. № 642/2858/16. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, відповідно до загальних умов виконання зобов`язань, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. З цього випливає, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч. 1ст. 509 ЦК України, вимагати сплати грошей за надані послуги. Разом з тим, задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки, дані про те, що між сторонами укладено договір про надання відповідних житлово-комунальних послуг відсутні та відповідач не виконує положень наведених нормативно-правових актів, у зв`язку з чим, існує заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість та задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за житлову послугу в розмірі 9\~684,67 грн. Щодо позовних вимог про стягнення про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені. У\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (пункт 45)). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга\~статті 625 ЦК України). За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою\~статті 625 ЦК України\~(висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі №6-2023цс15). З огляду на те, що відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання, вона вимогу позивача повинна сплатити інфляційні втрати та три проценти річних, пеню від простроченої суми. Разом з тим,\~Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 05\~березня 2022\~року №\~206\~«Деякі питання\~оплати житлово-комунальних\~послуг в\~період воєнного\~стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційний нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Дана постанова застосовується з 24 лютого2022 року. Відповідно до Указу № 64/2022 Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, на території України запроваджено воєнний стан, який неодноразово було продовжено та який діє і на час розгляду справи судом. З розрахунку розміру заборгованості вбачається, що інфляційні втрати та річні на суму богу нараховані з моменту утворення заборгованості і до моменту звернення позивача до суду. 29 грудня 2023 року постановою КМУ № 1405 пункт 1 постанови від 05 березня 2022 року № 206 викладено в новій редакції:\~установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором)в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285). Таким чином, до 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань, процентів річних стосується виключно територій, де ведеться бойові дії або тимчасово окупованих територій. Територія м. Василькова не відносить до територій, на яких ведуться бойові дії та не є тимчасово окупованою територією російською федерацією. Відомостей про те, що майно відповідача було пошкоджене внаслідок бойових дій матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за період з червня 2018 року по грудень 2024 року, за виключенням періоду з березня 2022 року по січень 2024 року, в розмірі 1079,28 грн.- інфляційних втрат та 327,93 грн. 3% річних та 282,60 грн. пені. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша\~статті 141 ЦПК України).

Outcome: partial