Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

У квітні 2025 року представник позивача адвокат Яцун Володимир Михайлович, діючи від імені та представляючи інтереси позивача [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою про визнання за позивачем права на земельну частку (пай) у порядку спадкування. Позовні вимоги представник позивача мотивував тим, що [INFO] помер [PERSON] , який на момент смерті\~\~ був\~\~\~ зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 4,07 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП «Мічурінець» с. Адамівка Носівського району Чернігівської області, що належало померлому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221164. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, спадщину після його смерті фактично прийняли його батьки [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом. [INFO] помер [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований\~\~\~\~ за\~\~\~\~\~ адресою:\~\~\~\~ [ADDRESS] . Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 4,07 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП «Мічурінець» с. Адамівка Носівського району Чернігівської області, що належало померлому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221163, та з 1/2 частини права на земельну частку (пай) розміром 4,07 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП «Мічурінець» с. Адамівка Носівського району Чернігівської області, що належало [PERSON] \~\~\~ на\~\~\~\~ підставі\~\~\~ сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221164, яке [PERSON] фактично успадкував після його смерті, але на яке не оформив своїх спадкових прав. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, спадщину після його смерті фактично прийняла його дружина [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. [INFO] померла [PERSON] , яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 4,07 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП «Мічурінець» с. Адамівка Носівського району Чернігівської області, що належало померлому [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221163, яке [PERSON] фактично успадкувала після його смерті, але на яке не оформила своїх спадкових прав, та з права на земельну частку (пай) розміром 4,07 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП «Мічурінець» с. Адамівка Носівського району Чернігівської області, що належало померлому [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221164, яке [PERSON] фактично успадкувала після смерті сина та чоловіка, але на яке не оформила своїх спадкових прав. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, спадщину після її смерті фактично прийняла її дочка [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. Позивач зверталася до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав на дві земельні частки (паї), однак нотаріусом було оглянуто поданий пакет документів та роз`яснено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на дане спадкове майно у зв`язку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вищевказане майно. Тому представник позивача просив судовим рішенням визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 4,07 умовних кадастрових гектарів, яке належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221164, право на земельну частку (пай) розміром 4,07 умовних кадастрових гектарів, яке належало [PERSON] \~\~\~ на\~\~\~\~ підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221163, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 14 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 25 червня 2025 року. 25 червня 2025 року підготовче судове засідання у справі не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті в іншому кримінальному провадженні, підготовче судове засідання призначено на 04 вересня 2025 року.\~\~ У підготовче судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, у якій зазначив, що він підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу без участі позивача та представника позивача. Представник відповідача Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явилася, але надіслала до суду заяву, у якій указала, що відповідач просить розглянути цивільну справу без участі представника міської ради за наявними в ній матеріалами та дослідженими в судовому засіданні доказами, заявлені позовні вимоги Носівська міська рада визнає, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачем визнано позов. Підстав для відкладення підготовчого судового засідання, передбачених ст. ст. 197, ст. 223 ЦПК України, не знайдено. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст. 12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77-78 ЦПК України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221164 по КСП «Мічурінець» Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, про що 20.08.1996 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) зроблений запис за № 164. Розмір земельної частки (паю) 4,07 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифіката [PERSON] не отримував, що підтверджується копією повідомлення Головного управління\~\~\~ Держгеокадастру\~\~\~ у\~\~\~ Чернігівській області № 29-5490/0/1-24 від 10 жовтня 2024 року (а. с. 8). Судом установлено, що оригінал вищевказаного сертифіката на право земельну частку (пай) серії ЧН № 0221164 втрачено, що підтверджується оголошенням в місцевій газеті «Носівські вісті» від 03 липня 2025 року № 27 (1547) (а. с. 66). [INFO] в м. Ніжин Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 6). Згідно з довідкою № 252 від 27 березня 2018 року, виданою виконавчим комітетом Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, [PERSON] на момент смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] , батьком [PERSON] (а. с. 7). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Судом встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 45). Спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 42) та повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 25 квітня 2025 року № 993/01-11 (а. с. 43). Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не\~ допускається\~ прийняття\~ спадщини\~\~\~ під\~\~\~ умовою\~\~\~ або\~\~\~ з застереженнями. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він\~ фактично\~ вступив\~ в\~ управління\~ або\~ володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній\~ конторі\~ за\~ місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті\~ дії\~ повинні\~ бути\~ вчинені\~ протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), той з подружжя, який його пережив, і батьки (усиновителі) померлого. [PERSON] та [PERSON] були батьками померлого [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян\~\~\~ про\~\~\~ державну\~\~ реєстрацію народження № 00028712041 від 28 листопада 2020 року (а. с. 10). Отже, вони були спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . Абзацом 2 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Міністерством юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, установлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. У судовому засіданні встановлено, що в силу ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті сина [PERSON] , вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживали разом зі спадкодавцем на час його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з\~ моменту відкриття спадщини. Отже, після смерті [PERSON] його батькам [PERSON] та [PERSON] стало належати по 1/2 частини права на вищевказану земельну частку (пай), яке належало померлому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221164 по КСП «Мічурінець». Крім того, судом встановлено, що [PERSON] за життя отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221163 по КСП «Мічурінець» Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, про що 20.08.1996 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) зроблений запис за № 163. Розмір земельної частки (паю) 4,07 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифіката [PERSON] не отримував, що підтверджується копією повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 29-5491/0/1-24 від 10 жовтня 2024 року (а. с. 13). Судом установлено, що оригінал вищевказаного сертифіката на право земельну частку (пай) серії ЧН № 0221163 втрачено, що підтверджується оголошенням в місцевій газеті «Носівські вісті» від 03 липня 2025 року № 27 (1547) (а. с. 66). [INFO] в с. Адамівка Носівського району Чернігівської області помер [PERSON] ,\~\~\~ що підтверджується\~ копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 11). Згідно з довідкою № 247 від 27 березня 2018 року, виданою виконавчим комітетом Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, [PERSON] на момент смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] , разом зі своєю дружиною [PERSON] (а. с. 11а). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 51-53). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки. [PERSON] була дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00028712340 від 28 листопада 2020 року (а. с. 14). Отже, [PERSON] була спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] \~ не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 50). Отже, [PERSON] уважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки проживала зі спадкодавцем на час його смерті та не заявила про відмову від спадщини.\~ Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [INFO] у с. Вертіївка Ніжинського району Чернігівської області померла [PERSON] ,\~\~\~ що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 15). Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 4,07 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП «Мічурінець» с. Адамівка Носівського району Чернігівської області, що належало померлому [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221163, яке [PERSON] фактично успадкувала після його смерті, але на яке не оформила своїх спадкових прав, та з права на земельну частку (пай) розміром 4,07 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП «Мічурінець» с. Адамівка Носівського району Чернігівської області, що належало померлому [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221164, яке [PERSON] фактично успадкувала після смерті сина та чоловіка, але на яке не оформила своїх спадкових прав. Згідно з довідкою № 340 від 19 вересня 2024 року, виданою виконавчим комітетом Носівської міської ради Чернігівської області, [PERSON] на момент смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , разом зі своєю дочкою [PERSON] (а. с. 16). За життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 48). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки. [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 17) та копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а. с. 17). Отже,\~\~\~\~ [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] . Судом встановлено, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] \~ не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 47). Отже, [PERSON] уважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки проживала зі спадкодавцем на час її смерті та не заявила про відмову від прийняття спадщини.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом установлено, що позивач зверталася до Носівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] на право на земельну частку (пай) площею 4,07 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Мічурінець», що належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 0221163, та на право на земельну частку (пай) площею 4,07 умовних\~\~\~ кадастрових\~\~\~ гектарів із земель колишнього КСП «Мічурінець», що належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 0221164. Однак, державний нотаріус Носівської державної нотаріальної контори Киреєва Л.М.\~ відмовила позивачеві у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме: оригіналів правовстановлюючих документів на право на земельну частку (пай), що підтверджується копією постанови нотаріуса № 1155/02-31 від 29 жовтня 2024 року (а. с. 18). У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 6 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно з п. п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам-власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Видача дубліката чи повторного сертифіката на право на земельну частку (пай) законодавством не передбачена. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, ураховуючи вищевикладені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а. с. 4). Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Outcome: approved