Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №\~8068539 від 09.07.2024 року у розмірі 52\~800,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 09.07.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») і [PERSON] в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором уклали кредитний договір № 8068539. На підставі договору факторингу №\~27022025 від 27.02.2025 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач набув право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Внаслідок порушення [PERSON] умов кредитного договору №\~8068539 від 09.07.2024 року у нього виникла заборгованість, загальний розмір якої становить 52\~800,00\~грн. З огляду на наведені обставини позивач просить стягнути з [PERSON] вказаний розмір заборгованості, а також судові витрати, що складаються з 3028,00 грн сплаченого судового збору та 1514,00\~грн витрат, пов`язаних із розглядом справи. У письмових поясненнях по справі відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» частково, а саме у розмірі 16\~000,00 грн, що становить заявлений розмір заборгованості за тілом кредиту. Водночас вказує, що нараховані за цим кредитним договором відсотки та штрафні санкції не підлягають стягненню у силу п. 15 ст.\~14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Так, з 03.10.2022 року до 18.12.2024 року він перебував на військовій службі у зв`язку з мобілізацією, а тому на час укладення кредитного договору та впродовж строку виконання його умов на нього поширювалися відповідні пільги, передбачені зазначеним Законом. У додаткових поясненнях по справі представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» Сова\~Ю. М. заперечила доводи відповідача, зазначивши, що [PERSON] не надав первісному кредитору жодних доказів, які б підтверджували наявність у нього права на пільги, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідач був зобов`язаний звернутись до відділення кредитора та надати підтверджуючі документи, проте не зробив цього, а тому і здійснені відповідні нарахування відсотків та штрафних санкцій за договором. На підставі наведеного просить задовольнити позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» у повному обсязі. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» у судове засідання не з`явилася, у додаткових поясненнях по справі просить розглянути справу за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд установив такі обставини. 09.07.2025 року ТОВ «Авентус Україна» і [PERSON] в електронній формі із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (А6499) уклали договір про надання споживчого кредиту № 8068539. Як видно зі змісту п. 1.1 вказаного договору, укладення цього договору відбувалося за допомогою інформаційно-комунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через вебсайт або мобільний застосунок «CreditPlus» (за вибором споживача). У п. 1.2 договору передбачено, що на умовах, встановлених договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п. п. 1.3, 1.4 договору сума кредиту (загальний розмір) складає 16\~000,00 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів сторони вищевказаного договору визначили у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), яка є додатком №\~1 до договору. Згідно з п. 1.5 договору за користування кредитом нараховуються проценти. Стандартна процентна ставка становить 1,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.4 цього договору Відповідно до п. 2.1 договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 09.07.2024\~року або 10.07.2024 року, що передбачено п. 2.2 договору. У п. 6.4 договору його сторони погодили, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф у розмірі 1440,00 грн на четвертий день такого невиконання та/або неналежного виконання та у розмірі 320,00 грн, починаючи з п`ятого дня, за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. До договору про надання споживчого кредиту № 8068539 також долучено копію паспорта споживчого кредиту, підписаного [PERSON] 09.07.2024 року за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з розрахунком заборгованості (картка обліку договору), складеного ТОВ\~«Авентус Україна», станом на 26.02.2025 року у відповідача [PERSON] була заборгованість за кредитним договором № 8068539 від 09.07.2024 року у розмірі 52\~800,00\~грн, з яких 16\~000,00 грн основний борг, 28\~800,00 грн проценти, 8000,00 грн штраф, 0,00 грн пеня. Зі змісту цього розрахунку також видно, що ТОВ «Авентус Україна» нараховувало проценти за користування кредитом у період з 09.07.2024 року до 06.11.2024 року включно, а штрафні санкції за порушення умов договору з 12.08.2024 року до 02.09.2024 року включно. 27.02.2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) і ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) уклали договір факторингу № 27022025, відповідно до п. 1.1 якого фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п. 1.2 цього договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. На підтвердження відступлення на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитним договором № 8068539 від 09.07.2024 року до позовної заяви долучено копію акта прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 27022025 від 27.02.2025\~року та копію витягу з реєстру боржників від 27.02.2025 року (додаток № 1 до договору факторингу № 27022025 від 27.02.2025 року). Зі змісту вищевказаного витягу з реєстру боржників видно, що ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 8068539 від 09.07.2024 року на загальну суму 52\~800,00 грн, з яких 16\~000,00\~грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 28\~800,00 грн сума заборгованості за відсотками, 8000,00 грн сума заборгованості за пенею/штрафами. Згідно з довідкою № 6/1292 від 19.10.2022 року, виданою [INFO] , [PERSON] був призваний на військову службу під час мобілізації і 03.10.2022 року направлений для проходження військової служби у військову частину. Наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) № 280-РС від 18.12.2024 року [PERSON] звільнено з військової служби у запас. Вищевказане також підтверджується фотокопією військового квитка [PERSON] серії [NUMBER] від 22.09.2022 року. Окрім того, 17.04.2024 року [PERSON] видано посвідчення учасника бойових дій серії № [NUMBER] . Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід задовольнити частково з огляду на таке. Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.\~1\~ст. 207 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, що передбачено абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з правилами абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до приписів ч. 5 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до правил ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що 09.07.2024 року ТОВ «Авентус Україна» і [PERSON] в електронній формі уклали кредитний договір № 8068539, право вимоги за яким надалі перейшло до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу №\~27022025 від 27.02.2025 року. За умовами вищевказаного кредитного договору [PERSON] надано кредит у розмірі 16\~000,00 грн на строк 360 днів із встановленням плати за користування кредитними коштами у розмірі 1,50 % у день (стандартна процента ставка). Отримавши кредит, [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Відповідач [PERSON] не заперечує факт укладення зазначеного кредитного договору, отримання кредитних коштів, наявність заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16\~000,00 грн, а також не ставить під сумнів факт переходу права вимоги за вказаним договором до позивача. Водночас, визначаючись із стягненням на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» штрафних санкцій за порушення умов договору, як і заборгованості за відсотками, суд погоджується з доводами відповідача та звертає увагу на таке. Відповідно до правил ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з приписами ч. 4 ст. 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Пунктом 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України (далі - військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів), Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей. Як вже було зазначено, відповідач [PERSON] у період з 03.10.2022 року до 18.12.2024 року проходив військову службу по мобілізації, а також має статус учасника бойових дій. Отже, на момент укладення кредитного договору № 8068539 від 09.07.2024 року, впродовж строку нарахування відсотків за договором (з 09.07.2024 року до 06.11.2024\~року) та штрафних санкцій (з 12.08.2024 року до 02.09.2024 року) [PERSON] був військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, і на нього поширювались пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Тобто до відповідача не могли застосовуватись штрафні санкції за невиконання зобов`язань за кредитним договором і, окрім того, у відповідача був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. З огляду на наведене суд вважає, що у силу п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з відповідача не підлягає стягненню заявлена позивачем сума заборгованості за відсотками у розмірі 28\~800,00 грн, як і не підлягає стягненню 8000,00 грн штрафу, нарахованого у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Водночас суд відхиляє доводи представника позивача стосовно того, що [PERSON] не надав первісному кредитору жодних доказів, які б підтверджували наявність у нього пільг, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Вказана обставина не позбавляє позичальника статусу військовослужбовця, який у силу закону мав право на звільнення на весь час призову від нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій за невиконання зобов`язання. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 8068539 від 09.07.2024 року у розмірі 16\~000,00 грн, що відповідає заборгованості за тілом кредиту. Щодо судових витрат позивача суд зазначає таке. У позовній заяві ТОВ «ФК «ЄАПБ», серед іншого, просить стягнути з відповідача на користь Товариства судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 3028,00 грн та витрат, пов`язаних із розглядом справи (витребування доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням та забезпечення доказів) у розмірі 0,5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1514,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів (п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Як видно зі змісту платіжної інструкції № 115302 від 20.05.2025 року, за подання цього позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Водночас до позовної заяви не долучено жодних доказів (договорів, рахунків тощо) на підтвердження понесених позивачем витрат, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, у зв`язку з чим відсутні підстави для їх розподілу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Пунктом 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, у яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У ст. 22 цього Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» необхідно враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.\~ст.\~12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». З огляду на зазначене, враховуючи предмет і підстави позову, оскільки ця справа не стосується захисту прав відповідача (у розумінні положень ст. ст. 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), підстави для застосування п.\~13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відсутні. Отже, суд приходить висновку, що у силу вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід стягнути 917,58 сплаченого судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог (16\~000,00 грн * 3028,00 грн / 52\~800,00 грн). На підставі наведеного,

Outcome: partial