Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

21.04.2025 до Тиврівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Коллект Центр до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначив,\~що 17.07.2021\~між ТОВ\~«Мілоан» та\~ [PERSON] \~в електронній\~формі,\~шляхом заповнення\~заяви про\~надання кредиту\~на сайті,\~введення коду\~підтвердження,\~який є\~одноразовим ідентифікатором\~на підписання\~електронного договору, було укладено договір № 4649005, відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит в розмірі 4500 грн із строком кредитування 30 днів на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. 29.11.2021 було укладено договір № 29-11-102, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4649005. 10.03.2023 було укладено договір № 10-03/2023/01, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4649005. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 4649005. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №4649005 від 17.07.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 34585.93 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 3929.00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 30161.93 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0.00 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 грн, заборгованість за комісіями - 495.00 грн., інфляційні збитки - 0.00 грн., нараховані 3% річних - 0.00 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором №4649005 від 17.07.2021 у розмірі 34585,93 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн та витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді Тиврівського районного суду Вінницької області Ратушняка І.О. від 23 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи суд вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за відсутності клопотань будь-якої із сторін про інше. Учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті справи. Вказану ухвалу 24.04.2025 було надіслано відповідачці [PERSON] на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с. 93), яку 06.05.2025 повернуто до суду з довідкою про причини повернення, у якій зазначено, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 94). Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 24.06.2025 після повторного автоматизованого розподілу судової справу дану цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Патраманським І.І. Відповідно до\~ч.\~7\~ст.\~128\~ЦПК України\~у разі\~ненадання учасниками\~справи інформації\~щодо їх\~адреси судова\~повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Частиною 10 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотань про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про вирішення спору за наявними у справі матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом на підставі досліджених доказів, які містяться в матеріалах справи. Порядок укладання кредитного договору, надання фінансового кредиту, нарахування процентів за кредитом та повернення кредиту і нарахованих процентів тощо врегульовано правилами надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» (а.с.24-28). 17.07.2021\~між ТОВ\~«Мілоан» та\~ [PERSON] \~в електронній\~формі,\~шляхом заповнення\~анкети-заяви\~про надання\~кредиту на\~сайті (а.с.23),\~введення коду\~підтвердження W61142,\~який є\~одноразовим ідентифікатором,\~на підписання\~електронного договору, було укладено договір про споживчий кредит № 4649005 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит в розмірі 4500 грн із строком кредитування 30 днів на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно п.\~1.1.\~Договору Кредитодавець\~зобов`язався на\~умовах,\~визначених цим\~договором,\~на строк,\~визначений п.\~1.3.\~договору,\~надати позичальнику\~грошові кошти\~(фінансовий\~кредит)\~у сумі,\~визначеній у\~п.\~1.2.\~договору (далі\~ кредит),\~а позичальник\~зобов`язався повернути\~Кредитодавцю кредит,\~сплатити комісію\~за надання\~кредиту та\~проценти за\~користування кредитом\~(далі\~ плата)\~у встановлений\~п.\~1.4\~договору термін\~та виконати\~інші зобов`язання\~у повному\~обсязі на\~умовах та\~строки/терміни,\~що визначені\~договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 4500.00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 1687.5 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до Розділу 2 кредитного договору сторонами узгоджені умови щодо плати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту тощо. Зокрема, умовами Кредитного договору передбачена видача кредитних коштів Позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на Картковий рахунок. Крім цього, передбачено пролонгацію строку кредитування, яка може відбуватись на пільгових та стандартних (базових) умовах. Так, відповідно до п. 2.3.1.1. кредитного договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування на пільгових умовах. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту, зокрема, 3 дні продовження строку - 3% від залишку кредиту, 7 днів продовження строку - 5% від залишку кредиту, 15 днів продовження строку - 10% від залишку кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною п. 1.5.2. Договору. Згідно з п. 2.3.1.2. кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Відповідно до п. 2.4.2. кредитного договору якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування, визначеного згідно п. 1.3. та п. 2.3. цього договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим позичальником та передбачає настання наслідків, обумовлених розділом 4, п. 3.2.5. договору. Розділом 4 кредитного договору передбачена відповідальність сторін. Так, згідно з п. 4.2. кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6. договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. Основні умови кредитування, які надаються споживачу до укладання договору про споживчий кредит, викладені у паспорті споживчого кредиту (додаток 2 до кредитного договору), який підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором (а.с. 21),\~а також\~графіком платежів\~(додаток\~1\~до кредитного\~договору),\~відповідно до\~якого встановлено\~дату видачі\~кредиту в\~розмірі 4500\~грн -\~17.07.2021 (а.с.9). Так, у паспорті споживчого кредиту зазначено наступні умови: сума кредиту - 4500 грн, строк кредитування - 30 днів, процентна ставка - 1,25% за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування, вказаного в п.1.3 Договору; стандартна (базова) ставка - 5% за кожен день користування кредитом у випадку продовження строку кредитування, комісія за надання кредиту становить 495 грн., яка нараховується за ставкою 11% від суми кредиту одноразово. Згідно квитанції LIQPAY №1708097084 від 17.07.2021 ТОВ «Мілоан» здійснено переказ грошових коштів: номер карти [NUMBER] ; призначення: кошти згідно договору 4649005; дата та час 2021.07.17 11:20; сума 4500 грн (а.с. 30). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4649005, здійсненим ТОВ «Мілоан», заборгованість позичальника [PERSON] станом на 02.11.2021 склала 17494,78 грн, з яких: за тілом кредиту - 3929,00 грн, за процентами 13070,78 грн, по комісії - 495,00 грн (а.с. 47-48). Як вбачається із зазначеного розрахунку заборгованості позичальник 21.08.2021 здійснювала пролонгацію кредиту на пільгових умовах строком на 3 дні, 28.08.2021 здійснювала пролонгацію кредиту на пільгових умовах строком на 15 днів. Проценти нараховані за погоджений сторонами строк кредитування 30 днів, строк пролонгації кредиту на пільгових умовах 18 днів та строк пролонгації кредиту на стандартних (базових) умовах 60 днів, що відповідає погодженим сторонами у кредитному договорі умовам кредитування. 29.11.2021 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір факторингу № 29-11-102, відповідно до умов якого з урахуванням реєстру боржників від 29.11.2021, до ТОВ "Вердикт Капітал" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 4649005 на загальну суму 17494,78 грн, з яких: за тілом кредиту - 3929,00 грн, за процентами 13070,78 грн, по комісії - 495,00 грн (а.с. 51-70). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4649005, здійсненим ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість позичальника [PERSON] станом на 10.03.2023 склала 34585,93 грн, з яких: за тілом кредиту - 3929,00 грн, за процентами на дату відступлення права вимоги 13070,78 грн, по комісії - 495,00 грн, нараховані відсотки згідно кредитного договору - 17091,15 грн (а.с. 49). Як вбачається із зазначеного розрахунку заборгованості ТОВ "Вердикт Капітал" нарахувало проценти за період з 29.11.2021 по 23.02.2022 за відсотковою ставкою 5% на день, тобто відповідно до п. 4.2. кредитного договору, що передбачає нарахування процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. 10.03.2025 між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект Центр" укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого з урахуванням реєстру боржників від 29.11.2021, до ТОВ "Коллект Центр" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 4649005 на загальну суму 34585,93 грн, з яких: за тілом кредиту - 3929,00 грн, за процентами 30161,93 грн, по комісії - 495,00 грн (а.с. 71-86). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4649005, здійсненим ТОВ «Коллект Центр», заборгованість позичальника [PERSON] станом на 21.03.2025 склала 34585,93 грн, з яких: за тілом кредиту - 3929,00 грн, за процентами 30161,93 грн, по комісії - 495,00 грн (а.с. 50). Дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~положень ст.\~638\~ЦК України\~договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~досягли згоди\~з усіх\~істотних умов\~договору. Істотними\~умовами договору\~є умови\~про предмет\~договору,\~умови,\~що визначені\~законом як\~істотні або\~є необхідними\~для договорів\~даного виду,\~а також\~усі ті\~умови,\~щодо яких\~за заявою\~хоча б\~однієї із\~сторін має\~бути досягнуто\~згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 639\~ЦК України\~передбачено,\~що договір\~може бути\~укладений у\~будь-якій\~формі,\~якщо вимоги\~щодо форми\~договору не\~встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Згідно ст. 1046 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначено Законом України "Про споживче кредитування". Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом. Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Частиною 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково - касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України\~"Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України\~"Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно з ч. 1, 2 ст. 14 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача. Перелік умов,\~які мають\~бути зазначені\~в договорі\~про споживчий\~кредит наведено\~в ч.\~1\~ст.\~12\~Закону України\~"Про\~споживче кредитування".\~Зокрема,\~п.\~10,\~11\~ч.\~1\~цієї статті\~визначено,\~що в\~договорі про\~споживчий кредит\~зазначаються порядок\~повернення кредиту\~та сплати\~процентів за\~користування споживчим\~кредитом,\~включно із\~кількістю платежів,\~їх розміром\~та періодичністю\~внесення,\~у вигляді\~графіка платежів\~(у\~разі кредитування\~у вигляді\~кредитування рахунку,\~кредитної лінії\~графік платежів\~може не\~надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 513, 514, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту, який відповідає вимогам цивільного законодавства, що висуваються до договорів такого типу, на виконання умов укладеного договору кредитодавцем здійснено перерахування коштів на рахунок позичальника. Таким чином, договір є укладеним. Отже, суд вважає доведеним факт укладання 17.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] договору про споживчий кредит № 4649005, за яким відповідачці надано кредит в сумі 4500,00 грн. Крім цього, суд, перевіривши договори факторингу та відступлення прав вимоги, вважає, що вони відповідають вимогам цивільного законодавства, отже доходить висновку про правомірність переходу прав вимоги до [PERSON] від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт Капітал» та, в подальшому, до ТОВ «Коллект Центр». Судом встановлено, що первісним кредитодавцем виконано свої зобов`язання за умовами кредитного договору, натомість відповідачка свої зобов`язання за умовами договору в повному обсязі не виконала та надані кредитні кошти та проценти за користування ними у визначені договором строки в повному обсязі не повернула. Визначаючи обґрунтованість заявленої вимоги про стягнення заборгованості та її розміру суд зазначає наступне. 17.07.2021 [PERSON] , підписавши анкету-заяву, виявила бажання отримати в ТОВ «Мілоан» кредит у розмірі 4500 грн із строком повернення кредиту протягом 30 днів із можливістю пролонгації та зобов`язалась повернути кредит у розмірі 4500 грн та сплатити проценти і комісію за видачу і користування кредитними коштами. Протягом строку користування кредитом відповідачка 2 рази скористалась можливістю пролонгації строку користування кредитними коштами на пільгових умовах загальним строком 18 днів, а також максимальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. За весь період користування грошовими коштами в межах строку кредитування, з урахуванням пролонгацій, відповідачці первісним кредитором нараховано проценти відповідно до умов договору, частину з яких відповідачкою було сплачено. Відповідно до розрахунку заборгованості на момент переходу прав вимоги від ТОВ "Мілоан" до ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованість відповідачки складала 17494,78 грн, з яких: за тілом кредиту - 3929,00 грн, за процентами 13070,78 грн, по комісії - 495,00 грн. Зазначена заборгованість розрахована в межах строку погодженого сторонами строку кредитування з урахуванням пролонгацій та часткової сплати заборгованості зі сторони відповідачки, у зв`язку з чим суд визнає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. В подальшому ТОВ "Вердикт Капітал" відповідно до п. 4.2. кредитного договору, що передбачає нарахування процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахувало проценти за період з 29.11.2021 по 23.02.2022 за відсотковою ставкою 5% на день в розмірі 17091,15 грн, та, в подальшому, передало право грошової вимоги до [PERSON] на загальну суму 34585,93 грн з урахуванням нарахованих процентів до ТОВ "Коллект Центр". Суд вважає, що нараховані ТОВ "Вердикт Капітал" за період з 29.11.2021 по 23.02.2022 проценти в розмірі 17091,15 грн стягненню не підлягають, виходячи з наступного. 24.12.2023 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Зазначеним законом пункт 6 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" викладено в такій редакції: "У разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється\~від відповідальності\~перед кредитодавцем\~за таке\~прострочення.\~У тому\~числі,\~але не\~виключно,\~споживач у\~разі допущення\~такого прострочення\~звільняється від\~обов`язку сплати\~кредитодавцю неустойки\~(штрафу,\~пені)\~та інших\~платежів,\~передбачених договором\~про споживчий\~кредит за\~прострочення виконання\~(невиконання,\~часткове виконання)\~споживачем зобов`язань\~за таким\~договором. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем". З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» підлягають до часткового задоволення. Зокрема, з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 17.07.2021 № 4649005 у розмірі 17494,78 грн, що становить заборгованість за тілом кредиту, комісією та нарахованими процентами за період з 17.07.2021 по 02.11.2021. Заборгованість за нарахованими процентами за понадстрокове користування кредитом (прострочення виконання зобов`язань) в розмірі 17091,15 грн, які нараховані згідно з п.4.2. кредитного договору, відповідно до п. 6 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування", підлягають списанню кредитодавцем, а в даному випадку ТОВ «Коллект Центр» як правонаступником первісного кредитодавця. Розподіл процесуальних витрат. \~ \~ \~ \~У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн, що підтверджено платіжною інструкцією від 16.04.2025 № 0514570103 (а.с. 31), та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 гривень, розмір яких підтверджує договором про надання правової допомоги від 01.07.2024 № 01-07/2024 (а.с.17-19), заявкою про надання юридичної допомоги від 01.03.2025 № 342 (а.с. 20) та витягом з акту про надання юридичної допомоги № 6 від 31.03.2025 (а.с.22). Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позовних вимог судові витрати підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості в розмірі 17494,78 грн грн, що складає 50,58% позовних вимог. Отже, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 50,58% від сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн, що складає 1225,25 грн, та 50,58% від понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн, що складає 4552,20 грн, Враховуючи викладене,\~

Outcome: partial