Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Представник позивача адвокат Хорошун О.В., діючи в інтересах [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа: ПрАТ СК "ВУСО" про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04.07.2024 о 19 год. 10 хв. в м. Канів на перехресті вулиць Маяковського, буд. 57 та вулиці Кобилянської на виїзді з вулиці Хоткевича, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу CHERY TIGGO д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та за участю транспортного засобу ЗАЗ Ланос д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цивільна автовідповідальність обох водіїв була застрахована. Постановою Черкаського апеляційного суду від 17.01.2025 було скасовано постанову судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.11.2024, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] за ст. 124 КУпАП було закрито. Прийнято нову постанову, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, а провадження по справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП, у зв?язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Згідно звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням т/з, вартість ремонтних робіт завданих при ДТП автомобілю CHERY TIGGO д.н.з. [NUMBER] склала 73210,50 грн. ПрАТ СК "ВУСО" було проведено виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 35501,60 грн., але витрати на ремонт автомобіля в зв`язку з страховим випадком не покриті в повній мірі. Просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 43186,64 грн. (різницю між реальними збитками та страховим відшкодуванням), моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн, а також понесені нею судові витрати. Представник позивача адвокат Хорошун О.В. у судове засідання не з`явилася, скерувала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, від заявленого у позові клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи автомобіля відмовилася. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, скерував до суду клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, у задоволенні позову просить відмовити, оскільки вважає, що належним відповідачем у справі є страхових. Представник третьої особи - ПрАТ СК "ВУСО" у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно постанови Черкаського апеляційного суду від 17.01.2025 у справі №697/1486/24, [PERSON] 04.07.2024 о 17 год. 19 хв. в м. Канів, вул. Маяковського, 57, керуючи т/з ЗАЗ Lanos д.н.з [NUMBER] , при виїзді на перехрестя не надав дорогу т/з Chery Tiggo д.н.з. [NUMBER] , який виїжджав на перехрестя з правого боку у результаті чого сталося зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, а провадження по справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП, у зв?язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.109-115). Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, в питанні, чи мали місце ці дії, (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільна автовідповідальність водія автомобіля ЗАЗ Lanos д.н.з [NUMBER] була застрахована у ПрАТ СК «ВУСО», що не заперечується сторонами. Згідно звіту №431В про оцінку автомобіля Chery Tiggo д.н.з. [NUMBER] від 09.08.2024, вартість відновлювального ремонту Chery Tiggo д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, що мало місце 04.07.2024, виходячи з наданих замовником вихідних даних становить: - 51764,35 грн. - вартість відновлювального ремонту; - 35501,60 грн. - вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля (без ПДВ); - 37708,92 грн. - вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля (з ПДВ на запасні запчастини та матеріали) (а.с.34-52). Відповідно до Страхових Актів від 22.07.2024, 15.08.2024, ПрАТ СК «ВУСО» виплачено позивачу страхове відшкодування на загальну суму 17750,80 грн. (а.с.71,72). 06.05.2025 позивачем на адресу відповідача [PERSON] було направлено лист-пропозицію про добровільне відшкодування шкоди , але даний лист залишився без виконання (а.с.105,106). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що під час ДТП відповідач спричинив позивачу матеріальну шкоду у розмірі 51764,35 грн. Після звернення до страхової компанії позивачу було відшкодовано та виплачено страхове відшкодування у розмірі 35501,60 грн., тому розмір невідшкодованої позивачу шкоди становить 16262,75 грн. Заперечуючи щодо позовних вимог, представник відповідача вказав на те, що фактичний розмір шкоди заявлений позивачем не перевищує суму страхового відшкодування, суми регламентної виплати достатньо на відновлення транспортного засобу позивача, а тому позов пред`явлено не до належного відповідача, крім того вважає суму витрачену позивачем на відновлювальний ремонт транспортного засобу завищеною, та позивач таким чином хоче поліпшити собі матеріальне становище. Верховний Суд України у постанові від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Аналогічні по суті висновки викладено у постановах Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 497/470/2021, від 16.02.2022 по справі № 709/370/20, від 21.02.2020 по справі №755/5374/18. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та реальними витратами на відновлювальний ремонт транспортного засобу підлягають до задоволення. Разом з тим, щодо розміру матеріальної шкоди заявленої позивачем до стягнення, суд зазначає наступне. Так, представником позивача вказано, що вартість ремонтних робіт завданих при ДТП автомобілю Chery Tiggo д.н.з. [NUMBER] склала 73210,52 грн., доказів даних робіт на казану суму не надано. Оскільки згідно відомостей звіту про оцінку автомобіля, вартість відновлювального ремонту даного автомобіля складає 51764,35 грн., тому до стягнення з відповідача підлягає матеріальна шкода завдана внаслідок ДТП у розмірі 16262,75 грн. (51764,35 грн. 35501,60 грн.), у зв`язку з чим позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). При визначені розміру моральної шкоди, суд враховує, що майно позивача ушкоджено внаслідок ДТП та те, що внаслідок ушкодження майна, позивач перенесла душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді емоційного стресу і не можливістю певний час використовувати свою власність за її прямим призначенням, а тому, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 2000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було понесено судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,60 грн. (а.с.1). Оскільки позов [PERSON] задоволено частково (34,34%), то у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що становить 332,62 грн.

Outcome: partial