Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

У березні 2025 року позивачка звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила: визнати за нею право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , [INFO] . Позивач є єдиною спадкоємицею за законом після померлої матері. Після смерті матері позивачка своєчасно звернулася з заявою про вступ у спадщину та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Астраускас Л.Є. було відкрито спадкову справу після померлої [PERSON] . Спадщина після померлої матері позивачки складається з двокімнатної квартири [ADDRESS] . Дана квартира була отримана спадкодавцем на підставі ордеру на житлове приміщення, та знаходиться в будинку Житлово-будівельного кооперативу «Рассвет». [PERSON] була членом даного кооперативу з 23.04.1988 року та по день смерті та повністю сплатила пайовий внесок в жовтні 1984 року. Однак за життя [PERSON] право власності на квартиру не оформлювала, тому нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову квартиру. Враховуючи дані обставини, позивачка звернулася до суду для захисту своїх прав. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.04.2025 року у справі було відкрито загальне позовне провадження. Відповідач - Київська міська рада направила до суду відзив на позовну заяву, у якому просила ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа - Житлово-будівельний кооператив "Рассвет", направив на адресу суду пояснення, в яких вказав, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, що дійсно [PERSON] була членом кооперативу з 23.04.1988 року по день смерті та нею було сплачено пайові внески, тобто вона є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач та третя особа своїх представників в судове засідання не направили, про день час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У відзиві на позов представник відповідача висловив прохання проводити розгляд справи у відсутності представника. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, просила проводити розгляд справи у її відсутності. Дослідивши матеріали справи та надавши повну та об`єктивну оцінку всім доказам в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.05.1969 року ЗАГС Ленінського району м. Києва, позивачка [PERSON] , [INFO] є рідною дочкою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 11 грудня 2023 року, [PERSON] померла [INFO] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2025 року було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Астраускас Л. Є., копію матеріалів спадкової справи № 22/2024, номер у спадковому реєстрі 72548758 після померлої [INFO] [PERSON] . Як вбачається з наданої суду копії спадкової справи - позивачка звернулася з заявою про відкриття спадщини в строки встановлені Цивільним Кодексом України та інші спадкоємці виявлені не були. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Астраускас Л. Є від 27.03.2025 року, позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] . Відмова обґрунтована тим, що відповідно до підпункту 4.21 пункту 4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5: якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Враховуючи, що у спадкоємиці відсутній документ про право власності спадкодавиці на спадкове на спадкове майно, а саме квартиру [ADDRESS] та відсутня інформація про право власності на нього в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, видати свідоцтво про право на спадщину на таке майно не видається можливим. Як вбачається з відповіді на адвокатський запит від 25.10.2024 року, наданої головою ЖБК «Рассвет»: [PERSON] була членом даного кооперативу з 23.04.1988 року та по день смерті. Пайовий внесок [PERSON] було виплачений в жовтні 1984 року. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вирішуючи питання про право власності на квартиру в житлово-будівельному кооперативі, мають враховуватися норми права чинного на час виникнення спірних правовідносин. Положення ст. 328 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 128 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу. Згідно ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» від 10 липня 2003 року, член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Відповідно до ст. 384 ЦК України, член житлово - будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово - будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Статтею 15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в силу ЦК України, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно п. 5-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» за ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» слідує, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства. Верховний Суд України в листі від 26 травня 2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» зазначив, що члени ЖБК, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру відповідно до ст. 15 Закону «Про власність», набувають права власності на квартиру (п. 69, 71). За змістом ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до пп. 1 п. 80 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації прав на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, подається довідка житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу про членство в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі, а також технічний паспорт на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо). Верховний Суд України в постанові від 18 грудня 2013 року в справі № 6-138цс13 висловив правову позицію, в якій в тому числі зазначив, що згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 1 липня 1990 року набуває право власності на цю квартиру, тому, у разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім`ї, яким ця квартира надана. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю. Враховуючи викладене, права власності на будинки, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 2004 року. Таким чином, на момент набуття права власності померлою [PERSON] на спірну квартиру законодавством не була передбачена як обов`язкова видача свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, так й обов`язкова державна реєстрація права власності на таку квартиру. [PERSON] отримала квартиру як член кооперативу, нею проведена повна сплата пайових внесків за вказане житлове приміщення, а отже остання набула право власності на спірну квартиру. Як відмітив Пленуму Верховного Суду України в п. 8 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, вона включається до складу спадкового майна. Оскільки померла [PERSON] набула свого часу на законних підставах право власності на зазначену квартиру, остання входить до складу спадкового майна. Померла не оформила своє право власності на нерухоме майно і не отримала правовстановлюючі документи, а відтак позивачка позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права. Позивачка спадщину прийняла, від неї не відмовилась, користується вказаною кооперативною квартирою. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved