Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з вищевказаним\~позовом.\~Свої вимоги\~мотивує тим,\~що у\~січні 2018\~р.\~звернувся до\~Нерубайської сільської\~ради з\~питанням щодо\~виділення йому\~земельної ділянки\~у власність\~для будівництва\~та обслуговування\~житлового будинку. Рішенням Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 496-VII від 26.06.2018 року йому було відмовлено у виділенні земельної ділянки. Одеським окружним адміністративним судом на його користь було постановлено рішення по справі № 420/5228/18 про зобов`язання Нерубайської сільської ради вирішити питання про виділення [PERSON] земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,1 гектари на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області. 04.06. 2019 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/5228/18 від 20 грудня 2018 року про виділення йому земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,1 га на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, Нерубайська сільська рада рішенням № 655-VII, вирішила в черговий раз відмовити у виділенні земельної ділянки. 20.11.2019 року старшим державним виконавцем Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебедєвим Є.Є. було прийнято постанову BПI № 60652654 від 20.11.2019 року про відкриття виконавчого провадження. 27.02.2020 року старшим державним виконавцем Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебедєвим Є.Є. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 60652654 від 27.02.2020 року. Одеським окружним адміністративним судом у справі № 420/6192/19 від 27.10.2020 року було визнано протиправним та скасовано рішення Нерубайської сільської ради № 655-VII від 04.06.2019 року, що на думку позивача є єдиним «доказом» правомірності винесення постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 60652654 від 27.02.2020 року. Зазначає, що ч. 7 ст. 118 ЗК України передбачає у якості відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою невідповідність запитуваної ділянки генеральному плану населеного пункту. Втім, вказана норма не виключає обов`язку суб`єкта владних повноважень обґрунтувати, у чому саме полягає невідповідність запитуваної земельної ділянки генеральному плану. Зі змісту оскаржуваного рішення суд не може встановити конкретних підстав відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Зі змісту клопотання, яке розглядалось відповідачем (Нерубайська сільська рада) повторно на виконання рішення суду у справі №420/5228/18, та наданого до нього графічного матеріалу судом встановлено, що бажана земельна ділянка перебуває в межах Біляївського району, КОАТУУ: 5121084200, Зона: 02, Квартал: 001. За співставленням вказаної ділянки із викопіюванням із Генерального плану населеного пункту (село Нерубайське) судом становлено, що частина вказаної ділянки відноситься до території громадської забудови, тобто відповідає призначенню, із яким позивач має намір використовувати бажану територію. Вказані обставини дають підстави вважати оскаржуване рішення Нерубайської сільської ради № 655-VII від 04.06.2019 року необґрунтованим, а в силу вказаного протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позов у вказаній частині таким, що підлягає задоволенню. 12.10.2024 року до відповідачів зроблено Запит щодо виконання рішення суду справа №420/5228/18 від 20 грудня 2018 року, котрі були проігноровані. Фактично рішення суду справа №420/5228/18 від 20.12.2018 року на сьогоднішній день не виконано, чим порушено ст. 129-1 Конституції України, Судове рішення є обов`язковим до виконання та ст. 63 Закону України Про виконавче провадження, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом (а.с.1-34). Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 12.11.2024 року справу було прийнято до провадження та відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 36-37). Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ, на підставі розпорядження № 187 від 28.1.2025 року, справу передано до розгляду судді Бурана В.М. (а.с. 50-51). Ухвалою суду від 10.10.2025 року справу прийнято до розгляду (а.с 52). Ухвалою суду від 14.4.2025 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи (а.с. 83). Позивач в судовому засіданні на позові наполягав та просив позовні вимоги задовольнити. У своїй відповіді на відзив не погоджується з доводами представника Нерубайської сільської ради та просить задовольнити позов, оскільки вважає, що Нерубайською сільською радою не було виконано рішення суду № 420/5228/18 від 20.12.2018 року, яке ухвалено на його користь і яким зобов`язано вирішити питання щодо виділення [PERSON] земельну ділянку (а.с. 73-74). Представник Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до судового засідання не прибув, але матеріали справи містять заяву державного виконавця в якій він просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] та розгляд справи проводити без його участі (а.с. 76-77). Представник Нерубайської\~сільської ради\~Одеського району\~Одеської області\~в судовому\~засіданні підтримала\~поданий відзив\~на позов\~та просила\~відмовити в\~його задоволенні\~з огляду\~на те,\~що відповідно\~до статей\~1173,\~1174,\~1175\~ЦК України\~шкода,\~заподіяна органами\~державної влади,\~органами місцевого\~самоврядування,\~посадовими або\~службовими особами\~зазначених органів\~відшкодовується державою,\~органами місцевого\~самоврядування;\~від імені\~держави,\~органів місцевого\~самоврядування,\~як правило,\~виступають відповідні\~фінансові органи,\~зокрема,\~державне казначейство.\~Певними особливостями\~характеризується така\~загальна умова\~відповідальності,\~як протиправність\~актів влади;\~статті 1173,\~1174,\~1175\~ЦК України\~говорять про\~«незаконні» рішення,\~дію чи\~бездіяльність органу\~державної влади,\~органу місцевого\~самоврядування,\~їх посадових\~або службових\~осіб,\~а також\~про прийняття\~вищезазначеними органами\~«незаконного» нормативно-правового\~акта,\~який було\~скасовано.\~Незаконними є\~діяння або\~нормативно-правові\~акти,\~які суперечать\~не тільки\~законом,\~а й\~іншим правовим\~актам.\~ [PERSON] \~вимоги про\~відшкодування шкоди\~обґрунтовує діями\~органу місцевого\~самоврядування,\~який прийняв\~рішення №655- VII\~від 04\~червня 2019\~року про\~відмову у\~виділенні земельної\~ділянки і\~тим самим\~фактично відмовився\~виконувати рішення\~суду від\~26\~червня 2018\~року у\~справі №420/5228/18.\~Обставини,\~якими [PERSON] \~обґрунтував вимоги\~про відшкодування\~шкоди,\~не надають\~підстав для\~задоволення заявлених\~вимог у\~позові.\~Нерубайська сільська\~рада є\~органом місцевого\~самоврядування,\~до компетенції\~якого належить\~вирішення питання\~надання громадянам\~земельних ділянок\~для будівництва\~та обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(\~з передачею\~у власність)\~в межах\~населених пунктів\~із земель\~житлової забудови\~комунальної власності\~територіальної громади\~на території\~сільської ради.\~Нерубайська сільська\~рада в\~межах компетенції\~розглянула заяву\~ [PERSON] \~та за\~результатами розгляду\~прийняла рішення\~№496- VII\~від 26\~червня 2018\~року про\~відмову у\~виділенні земельної\~ділянки.\~За наслідками\~оскарження [PERSON] \~рішення ради\~№496- VII\~від 26\~червня 2018\~року судом\~прийнято рішення\~від 20\~грудня 2018\~року в\~адміністративній справі\~№420/5228/18,\~яким оскаржуване\~рішення ради\~визнано протиправним\~та скасовано,\~зобов`язано\~раду вирішити\~питання про\~виділення [PERSON] \~земельної ділянки\~для житлової\~забудови на\~території ради.\~Нерубайська сільська\~рада судове\~рішення від\~20\~грудня 2018\~року у\~справі №420/5228/18\~виконана,\~питання про\~виділення [PERSON] \~земельної ділянки\~ще раз\~розглянула та\~за результатами\~розгляду в\~межах компетенції\~прийняла рішення\~№655- VII від 04 червня 2019 року, незгода з яким не надає [PERSON] підстави вимагати відшкодування заявленої ним шкоди. Крім того, до компетенції суду не входить питання виділення земельної ділянки громадянину, тому судовим рішенням № 420/5228/18 не було виділено земельну ділянку [PERSON] , а позовна заява про стягнення відшкодування не є належним способом захисту у даному випадку (а.с. 67-71). Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи прийшов до наступних висновків. Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (стаття 16 ЦК України). Відповідно до статі 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що Рішенням Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 496-VII від 26.06.2018 року йому було відмовлено у виділенні земельної ділянки (а.с. 10). Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 року позовну заяву [PERSON] було задоволено частково та Рішення Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 496-VII від 26.06.2018 року, в частині відмови громадянину [PERSON] у виділенні земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господаревих будівель і споруд (присадибна ділянка) було визнаним протиправним та скасовано. Зобов`язано Нерубайську сільську раду Біляївського району Одеської області, вирішити питання про виділення [PERSON] земельної ділянки у власність (а.с. 11-17). На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 року по справі № 420/5228/18 рішенням Нерубайської сільської ради № 655-VII від 04.06.2019 року [PERSON] було відмовлено у виділенні земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового одинку та наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,1 га. на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області у зв`язку з не відповідністю графічного зображення розташування земельної ділянки генеральному плану c. Нерубайське (а.с. 18-19). Постановою старшого держаного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебедєва Є.Є. від 20.11.2019 р. на підставі виконавчого листа по справі № 420/5228/18 виданого 30.01.2019 року відкрито виконавче провадження № 6065254 (а.с. 20-21). На підставі зазначеного, постановою від 27.02.2020 року старший державний виконавець Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебедєв Є.Є. постановив про закінчення виконавчого провадження у відповідності п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 22-23). Не погоджуючись із рішенням Нерубайської сільської ради № 655-VII від 04.06.2019 року, [PERSON] звернувся із позовом до Одеського окружного адміністративного суду. Рішенням якого від 27.10.2020 року позов [PERSON] до Нерубайської сільської ради було задоволено та визнано протиправним та скасовано рішення Нерубайської сільської ради № 655-VII від 04.06.2019 року (а.с. 24-30). З метою встановлення обставин виконання судового рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/5228/18 від 20 грудня 2018 року про виділення йому земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, [PERSON] 12.10.2024 року звернувся до Нерубайської сільської ради з запитом на електронну адресу щодо виконання рішення (а.с. 31). З метою встановлення обставин виконання судового рішення щодо зобов`язання виділити земельну ділянку, оскільки рішення Нерубайської сільської ради № 655-VII від 04.06.2019 року, яке було підставою для винесення постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 60652654 від 27.02.2020 року, було скасовано, [PERSON] звернувся до Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), шляхом направлення листа на електронну адресу (а.с. 32). Будь-яких відповідей на вказані запити до позову не надано. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Цивільний кодекс України врегулював питання відшкодування шкоди, завданої актами влади у трьох статтях глави 82; це статті 1173 ЦК «відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування», стаття 1174 ЦК «відшкодування шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування», стаття 1175 ЦК «відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування у сфері нормотворчої діяльності». Правовідносини позадоговірної відповідальності, врегульовані статтями 1173, 1174 ЦК України, передбачають спеціальні підстави відповідальності, що відображають характер протиправних дій і конкретизацію суб`єкта, що їх безпосередньо вчиняє. До них належать: 1)заподіяння шкоди незаконними діями в галузі адміністративного управління; 2)заподіяння шкоди діями службової особи. Відповідно до статей 1173, 1174, 1175 ЦК України шкода, заподіяна органами державної влади, органами місцевого самоврядування, посадовими або службовими особами зазначених органів відшкодовується державою, органами місцевого самоврядування; від імені держави, органів місцевого самоврядування, як правило, виступають відповідні фінансові органи, зокрема, державне казначейство. Певними особливостями характеризується така загальна умова відповідальності, як протиправність актів влади; статті 1173, 1174, 1175 ЦК України говорять про «незаконні» рішення, дію чи бездіяльність органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових або службових осіб, а також про прийняття вищезазначеними органами «незаконного» нормативно-правового акта, який було скасовано. Незаконними є діяння або нормативно-правові акти, які суперечать не тільки законом, а й іншим правовим актам. Такі діяння можуть мати різноманітні види та форми, ними можуть бути різні накази, розпорядження, вказівки або інші владні приписи, які підлягають обов`язковому виконанню фізичними та юридичними особами, яким вони адресовані. Переліку незаконних діянь, які можуть породжувати передбачені статтями 1173, 1174, 1175 ЦК деліктні зобов`язання, законодавство України не містить, отже, ними можуть бути будь-які дії, акти тощо, але за умови, що вони прийняті при здійсненні вищезазначеними органами, їх посадовими або службовими особами своїх повноважень. Стаття 1167 ЦК України (відшкодування моральної шкоди), рівно як і статті 1166 ЦК України (відшкодування майнової шкоди) є загальними. Виходячи зі змісту заявлених вимог про відповідальність за шкоду, завдану діями органу місцевого самоврядування, спеціальною підставою відповідальності є стаття 1173 ЦК України. Відповідно до положень статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. [PERSON] вимоги про відшкодування шкоди обґрунтовує діями органу місцевого самоврядування, який прийняв рішення №655-VII від 04 червня 2019 року про відмову у виділенні земельної ділянки і тим самим фактично відмовився виконувати рішення суду від 26 червня 2018 року у справі №420/5228/18. Обставини, якими [PERSON] обґрунтував вимоги про відшкодування шкоди, не надають підстав для задоволення заявлених вимог. Так, надання громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, врегулювано Земельним кодексом України. Нерубайська сільська рада є органом місцевого самоврядування, до компетенції якого належить вирішення питання надання громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( з передачею у власність) в межах населених пунктів із земель житлової забудови комунальної власності територіальної громади на території сільської ради. В порядку здійснення повноважень у галузі земельних відносин сільська рада приймає рішення. [PERSON] звернувся до Нерубайської сільської ради для надання йому земельної ділянки для житлової забудови. Нерубайська сільська рада в межах компетенції розглянула заяву [PERSON] та за результатами розгляду прийняла рішення №496-VII від 26 червня 2018 року про відмову у виділенні земельної ділянки. За наслідками оскарження [PERSON] рішення ради №496-VІІ від 26 червня 2018 року судом прийнято рішення від 20 грудня 2018 року в адміністративній справі №420/5228/18, яким оскаржуване рішення ради визнано протиправним та скасовано, зобов`язано раду вирішити питання про виділення [PERSON] земельної ділянки для житлової забудови на території ради. Нерубайська сільська\~рада судове\~рішення від\~20\~грудня 2018\~року у\~справі №420/5228/18\~виконана,\~питання про\~виділення [PERSON] \~земельної ділянки\~ще раз\~розглянула та\~за результатами\~розгляду в\~межах компетенції\~прийняла рішення\~№655- VII від 04 червня 2019 року, незгода з яким не надає [PERSON] підстави вимагати відшкодування заявленої ним шкоди. Виділення земельної ділянки не є компетенцією суду. Судовим рішенням у справі №420/528/18 раду не зобов`язано безспірно надати [PERSON] земельну ділянку. [PERSON] судове рішення, що словосполучення у судовому рішенні «вирішити питання» тотожне словосполученню «зобов`язати виділити» тлумачить не вірно. Нерубайська сільська рада рішення №655-VII від 04 червня 2019 року прийняла в порядку виконання судового рішення у справі 420/5229/18. Саме по собі скасування судовим рішенням у справі №420/5229/18 рішення Нерубайської сільської ради №496-VII від 26 червня 2018 року та послідуюче прийняття Нерубайською сільською радою рішення №655-VII від 04 червня 2019 року не має наслідком відшкодування шкоди в порядку статті 1173 ЦК України. Наявність підстав цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування шкоди в порядку статті 1173 ЦК України не доведена. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної заяви не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed