Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги\~мотивував тим,\~що відповідач [PERSON] не\~виконала\~ взяті\~на себе\~за кредитним\~договором №115123 від\~ 26.02.2020 року зобов`язання, а саме: у встановлений договором строк не повернув ТОВ \~«ФК КЕШ\~ТУ ГОУ»\~ одержану суму позики. Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ \~«ФК КЕШ\~ТУ ГОУ»\~ заборгованість у розмірі 10 440, 00 грн. та судові витрати: судовий збір у сумі\~\~2\~442,\~40 грн.та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1\~000,\~00грн. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 09.07.2025 року відкрито провадження по справі та призначено відкрите судове засідання за правилами спрощеного позовного\~провадження з\~викликом сторін. У судове засідання представник позивача ТОВ \~«ФК\~КЕШ\~ТУ ГОУ» не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги\~\~підтримав повністю. В судове засідання представник відповідачки [PERSON] \~ - адвокат Буртовий М.В. не з`явився, у відзиві на позов просив суд розглянути справу за їх з відповідачкою відсутності. У відзиві на позов представник відповідачки [PERSON] \~ - адвокат Буртовий М.В..просив суд частково задоволити позов стягнувши з відповідача заборгованість за кредитним договором № 115123 від\~ 26.02.2020 року в сумі 3 200, 00 грн., яка складається з наступного: 2\~000,\~00\~грн.\~-\~прострочена заборгованість\~за сумою\~кредиту;\~ 1\~200,\~00\~грн.\~-\~прострочена заборгованість\~за процентами\~за 30\~днів дії\~договору.\~В іншій\~частині заборгованості\~за процентами\~просив відмовити,\~оскільки розрахунок\~заборгованості позивача\~включає період\~після 26.02.2020\~і до\~16.04.2025,\~тобто виходить\~за межі\~30-денного\~строку,\~протягом якого\~відповідач мала\~повернути позивачеві\~кошти за\~кредитом.\~представник відповідачки\~просив суд\~зменшитивитрати на професійну правничу допомогу до 1\~000,\~00грн. У відповіді на відзив представник позивача заперечував проти аргументів відповідача, вказуючи на те, що підписуючи кредитний договір, відповідач погодився з умовами їх надання, усвідомлюючи правові наслідки такої згоди. Крім того, зазначив, що нарахування відсотків за кредитами здійснювалося у відповідності до умов договору про надання фінансових кредитів та додатків до них. Вказав також на те, що витрати \~на професійну\~правничу допомогу\~реальні і\~ документально\~підтверджені та\~пов`язані виключно\~із даною\~справою,\~а тому\~зменшенню не\~підлягають. На підставі викладеного відзив відповідача просив не брати до уваги як безпідставний та необґрунтований, позовні вимоги прохав задовольнити в повному об`ємі. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.ст.6,\~627 ЦК України\~- сторони є вільними в укладенні договору. Судом встановлено,\~що [PERSON] звернулася \~до\~\~ТОВ "ЗАЙМЕР» \~з метою\~\~отримання\~\~кредиту,\~\~у\~\~зв"язку\~\~з чим\~\~26.02.2020 року \~\~підписала кредитний договір №115123,\~\~відповідно до якого товариство надало їй суму позики. Відповідач з умовами договору, укладеного з позивачем, була ознайомлена та з ними погодилася. Зазначені умови договору не визнані недійсними в установленому законом порядку. 28.10.2021 року між ТОВ "ЗАЙМЕР» \~та ТОВ \~«ФК\~КЕШ\~ТУ ГОУ» укладений договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого позивач набув права грошових вимог кредитора за кредитними договорами, що входять до портфеля заборгованості та вказані у реєстрі боржників, в тому числі за укладеним між ТОВ "ЗАЙМЕР» \~та [PERSON] кредитним договором №115123 від\~ 26.02.2020 року, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст.\~526, ч.1 ст.625 ЦК України\~\~\~\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~\~\~\~Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно вимог ст.ст.\~1054,\~1055,\~1049,\~546 ЦК України\~за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати позичальникові грошові кошти (кредит) у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно ч.1 ст.1050 ЦК України боржник не\~звільняється\~від\~відповідальності за\~неможливість\~виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку\~з\~тим,\~що\~позичальник [PERSON] належним чином не виконувала свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, несвоєчасно та не в повному обсязі погашала кредит, то згідно позовної заяви заборгував позивачу по вищевказаному зобов`язанню 10 440, 00 грн., в тому числі: 2\~000,\~00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8\~440,\~00 грн.\~прострочена заборгованість за процентами. Таким чином, оскільки відповідачем не спростовано та фактично підтверджено у відзиві на позов факту отримання ним кредиту у розмірі 2 000, 00 грн., вимоги позивача в частині стягнення заборгованості 2\~000,\~00 грн. за основною сумою боргу є обґрунтованими. Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 8\~440,\~00 грн., слід зазначити наступне. Так, пунктом 1.2 кредитного договору № 115123 від\~ 26.02.2020 року передбачено, що проценти за користування кредитом: 2 000,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). У постановах Великої Палати Верховного Суду неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України, як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Суд звертає увагу, що позивачем не було надано детального розрахунку нарахованих процентів у заявленому розмірі 8\~440,\~00 грн., а саме не вказано періоду нарахування та розміру процентної ставки. Водночас цілком очевидно, що вони нараховані поза межами строку кредитування. Як вказувалося вище, відповідно до п. 1.2 кредитного договору № 115123 від\~ 26.02.2020 року, термін повернення кредиту визначено 30 діб до 26.03.2020 року. Отже, обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом в період з 26.02.2020 року по 26.03.2020 року у розмірі 1 200, 00 грн., що відповідає положенням п.п. 1.2, 1.3 кредитного договору. У постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що тлумачення умов укладеного сторонами справи договору щодо наслідків порушення відповідачем строків повернення позичених коштів має здійснюватися у системному взаємозв`язку з положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання цивільно-правової відповідальності, в тому числі за порушення грошового зобов`язання, враховуючи, що за пунктом 22 частини першої статті 92 Конституції України засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року при розгляді справи № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18, висловила правову позицію , що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Нарахування процентів за користування кредитом (кредитними коштами), про стягнення яких просить позивач, є відмінним від порядку та періоду нарахування платежів, що здійснюються за порушення зобов`язання за кредитним договором, зокрема відповідно до статті 625 ЦК України, як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. В охоронних/спірних правовідносинах права та інтереси кредитора мали б бути забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вищенаведене, вимога позивача про стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих поза межами строку кредитування, є необґрунтованою. Позивач\~ вимог про стягнення з позичальника встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень статті 625 ЦК України не заявляв. В зв`язку з чим позов про стягнення процентів в розмірі 7 240, 00 грн. (8\~440,\~00 грн. 1 200,\~00 грн.) не підлягає задоволенню. За таких обставин, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за даним кредитним договором в сумі 3 200, 00 грн., яка складається з наступного: 2 000, 00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1 200, 00 грн. - прострочена заборгованість за процентами. Згідно ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно вимог\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат\~адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог\~частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Буртовий М.В. скористався наданим ч.5 ст.137 ЦПК України правом та у відзиві на позов заявив клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем та адвокатом Пархомчуком С.В. 29.12.2023. року було укладено договір про надання професійної правничої допомоги (а.с.212, 13). Згідно довіреності від 30.12.2024 року (а.с.7) Пархомчук С.В. представляв інтереси позивача у Хорольському районному суді Полтавської області. Заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу становить 10 500,00 грн, з яких: 2 000,00 грн консультація щодо перспектив справи (1 година); 5 000,00 грн складання позовної заяви, підбір доказів, аналіз судової практики (2,5 години); 3 000,00 грн інші процесуальні документи, моніторинг ЄДРСР (1,5 години); 500,00 грн канцелярські витрати. Разом - 5 годин роботи, оплата по 2 000 грн/год.). Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 775,\~16 грн. та витрати на\~правничу допомогу\~адвоката в\~сумі 1\~000,\~00 грн.,\~оскільки саме\~такий розмір\~буде відповідати\~вимогам розумності\~та справедливості і співмірним із складністю справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial