Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

09.06.2025 року представник ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» Новгородова Т.М. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , якою просила стягнути заборгованість за спожиту теплову енергію як з власника квартири [ADDRESS] , за період з 01.03.2022 по 01.04.2025 року в сумі 8820,90 грн.. Крім того просила стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. В обґрунтування позову зазначила, що в опалювальних сезонах 2021-2025 ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» здійснювало постачання теплової енергії до кв. [ADDRESS] , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону. Відповідач не виконала своїх зобов`язань щодо оплати спожитої теплової енергії, що завдало позивачу матеріальну шкоду та стало підставою для звернення до суду з позовом. Ухвалою суду від 13.06.2025 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощенного позовного провадження. Представник позивача Якименко Т.М. до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач до судового засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, про поважність причини неявки до суду не повідомила. Відзив не надавала. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Суд, дослідивши документи та матеріали, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків Судом встановлено, що ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» надає послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] , а отже відповідач є споживачем послуг з теплопостачання, які надаються позивачем (договір дарування від 30.05.2002 року, свідоцтво про одруження [NUMBER] від 28.02.2003 року). За вказаною адресою у ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» відкрито особистий рахунок № [NUMBER] . Позивач здійснював постачання теплової енергії до вищевказаної квартири в опалювальних сезонах 2021 -2025 року, що підтверджується копіями нарядів на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону. Фактичним доказом постачання теплової енергії на об`єкт споживача є наряд на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону, який видається виконавцями послуг, як зазначено в рішенні виконавчого комітету ММР. Нарахування відповідачам сум оплати за спожиту теплову енергію здійснювалось за встановленими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, тарифами Однак відповідачем оплата послуг за надану теплову енергію не здійснювалась, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума заборгованості відповідача за спожиту теплову енергію за період з 01.03.2022 по 01.04.2025 року складає 8820,90 грн.. Доказів сплати цієї суми у добровільному порядку матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати належне йому майно, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до пункту 5 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. За змістом п. 5 ч. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 162 Житлового кодексу Україниви зазначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно з положеннями ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, що узгоджується з правовим висновоком ВСУ, викладеним у постанові від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс 15, у постанові Великої Палати ВС від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц, від 07.07.2020 № 712/8916/17, від 15.06.2021 № 910/6077/21). За змістом ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Положеннями ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності з ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з вищенаведеного, з урахуванням наданих доказів позивачем та наявності несплаченої заборгованості за спожиту теплову енергію, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн..

Outcome: approved