Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

30 червня 2025 року Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» звернулося до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 940дм від 25 травня 2021 року у розмірі 19522 грн. 63 коп. та витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 25 травня 2021 року між КС «Українська кредитна спілка» та [PERSON] укладено договір № 940дм, на підставі якого відповідач отримав у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки у загальному розмірі 12000,00 (дванадцять тисяч) гривень строком на 12 місяців з 25 травня 2021 року по 25 травня 2022 року включно зі сплатою процентів у розмірі 39% річних. На виконання умов договору банк перерахував грошові кошти на банківський рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 1773 від 25 травня 2021 року, з відмітками банку про проведення даного платежу. Однак, відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, на підставі чого утворилась заборгованість у розмірі 19522 грн. 63 коп., яка складається з: 3829,92 грн. - суми заборгованості за основною сумою кредиту, та 15692,71 грн. - суми нарахованих процентів. Вищенаведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтвердив та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ст.280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Судом встановлено, що між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та [PERSON] укладено кредитний договір № 940дм від 25 травня 2021 року (арк.с. 19). На виконання умов вказаного вище кредитного договору № 940дм від 25 травня 2021 року, Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» надала, а [PERSON] отримала у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки у загальному розмірі 12000,00 грн., строком на 12 місяців з 25 травня 2021 року по 25 травня 2022 року включно, зі сплатою процентів у розмірі 39% річних. Перерахування визначених кредитним договором № 940дм від 25 травня 2021 року грошових коштів на банківський рахунок відповідача підтверджується належним чином завіреною копією платіжного доручення № 1773 від 25 травня 2021 року, з відмітками банку про проведення даного платежу (арк.с. 6). Згідно із п. 3.4 кредитного договору нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється в національній валюті за фактичну кількість днів в періоді. Нарахування процентів за договорами кредиту відбувається за кожний фактичний строк користування кредитом і починається з наступного дня після отримання кредиту (дати списання з розрахунку кредитодавця), а припиняється в день остаточного розрахунку зі кредитом. Для цілей розрахунку процентів за кредитом використовується календарний рік. Відповідно до п. 3.6 кредитного договору прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом (згідно графіка розрахунків) не зупиняє нарахування процентів, як протягом строку надання кредиту, визначеного п.1.1 цього Договору, так й після закінчення цього строку протягом подальшого користування позичальником наданими грошовими коштами, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавця. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 940дм від 25 травня 2021 року належним чином не виконував, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачував, внаслідок чого станом на 25.06.2025 року у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 19522 грн. 63 коп., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 3829,92 грн., заборгованість за нарахованими, але несплаченими відсотками 15692,71 грн., що підтверджено довідкою-розрахунком заборгованості позичальника (арк. с. 23-25). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку «Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» не повернуті, суд вважає, що позивач в праві вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до розрахунку заборгованості позичальника станом на 25 червня 2025 року, дата укладення кредитного договору 25 травня 2021 року, строк погашення заборгованості 25 травня 2022 року. Проценти за користування кредитом в розмірі 15692,71 грн. нараховано на період з 25 травня 2021 року по 25 червня 2025 року. Нарахування позивачем заборгованості по відсоткам на період часу після закінчення строку дії кредитного договору є необґрунтованим, що вбачається з правового висновку Верховного Суду у постанові від 14.02.2018 року по справі №564/2199/15-ц. Однак, постановою Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, розглядаючи питання стягнення штрафних санкцій за договором споживчого кредитування, розмежовує поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання», які згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Відповідно до кредитного договору № 940дм від 25 травня 2021 року, укладеного між КС «Українська кредитна спілка» та [PERSON] , сторонами визначено строк дії вищезазначеного кредитного договору, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання. Тобто, 25 травня 2021 року сторони уклали договір, за умовами якого відповідач отримав строком на 12 місяців, тобто до 25 травня 2022 року включно, кредитні кошти у національній валюті у розмірі 12000,00 грн. які зобов`язався повернути зі сплатою відсотків у розмірі 39 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Окрім цього Додатком №1 до кредитного договору № 940дм від 25 травня 2021 року було чітко встановлено, що за період строку користування кредитними коштами, а саме в період з 25 травня 2021 рокудо 25 травня 2022 року відповідачка повинна сплатити проценти за користування кредитними коштами в сумі 4679, 30грн. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, з відповідача на корить позивача, підлягають стягненню відсотки за користування кредитом, у межах строку дії кредитного договору № 940дм від 25 травня 2021 року. Оскільки строк кредитування скінчився саме 25 травня 2022 року, нарахування позивачем заборгованості по відсоткам на період часу після закінчення строку дії кредитного договору є необґрунтованим, тому вимоги про стягнення заборгованості за відсотками підлягають частковому задоволенню за період з 25 травня 2021 року по 25 травня 2022 року (в межах строку дії кредитного договору) у розмірі 1256,36 грн. (4679,30 грн. 166,66 грн. 717,92 грн. 679,46 грн.- 794,84 грн. 858,94 грн. 205,12 грн. (погашена сума процентів за користування кредитом). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31.10.2018 р. у справі № 202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16, рішенні Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12. Також суд зазначає, що Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»(далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18. Згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу Україниу період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Так у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України згідно із Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 5-30 год. 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу. Враховуючи вищезазначене, вимоги про стягнення відсотків на підставі ст.625 ЦК України, які нараховуються з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) грошового зобов`язання, суперечать законодавству та такі вимоги апріорі задоволенню не підлягають. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: стягненню з відповідача на користь позивача основної суми кредиту у розмірі 3829,92 грн. та заборгованості за відсотками за період з 25 травня 2021 року по 25 травня 2022 року у розмірі 1256,36 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 гривень підтверджується платіжною інструкцією № 328 від 25.06.2025 року. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково на суму 5086,28 грн., стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 631,11 грн.

Outcome: partial