Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

Представник позивача звернулася до Бродівського районного суду Львівської області з позовною заявою до [PERSON] в якій просить виключити відомості про батька [PERSON] з актового запису № 13 від 05 листопада 2013 року про народження дитини [PERSON] , складеного Виконавчим комітетом Підгорецької сільської ради Бродівського району Львівської області. Виключити відомості про батька [PERSON] з актового запису №14 від 05 листопада 2013 року про народження дитини [PERSON] складеного Виконавчим комітетом Підгорецької сільської ради Бродівського району Львівської області. В обґрунтування покликається на те, що у період з 2001 по 2014 рік [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Шлюб між сторонами розірвано 22.01.2014 року. Під час перебування у шлюбі, [INFO] , у подружжя народилися діти [PERSON] та [PERSON] . У свідоцтвах про народження зазначено, що батьком дітей є позивач, а матір`ю відповідач. Представник позивача зазначає, що на даний момент, позивач змушений звернутися до суду з вимогою про виключення відомостей про нього, як батька з актових записів про народження дітей, оскільки він не є їхнім біологічним батьком. Представник позивача наголошує, що не зважаючи на те, що шлюб між сторонами було розірвано 22.01.2014 року, натомість фактичні шлюбні стосунки між сторонами були припинені ще у 2008 році. З цього часу, спільне господарство між сторонами не велося, спільного бюджету не існувало, подружні обов`язки не виконувалися. Оскільки на момент народження дітей шлюб між сторонами формально ще існував, а отже, відповідно до ч.1 ст. 122 СК України, орган державної реєстрації актів цивільного стану автоматично вніс до актового запису про народження відомості про позивача як про батька дітей. Представник позивача стверджує, що позивач не визнавав батьківства, так як на момент зачаття та народження дітей він не підтримував сімейних стосунків із відповідачкою. З цієї причини він не брав участі у виховував дітей, та не підтримував із ними зв`язків. Обставина відсутності біологічного батьківства підтверджується висновком молекулярно-генетичної експертизи від 14.07.2025 року. Таким чином, наведені результати достовірно засвідчують відсутність кровного споріднення між позивачем та зазначеними дітьми. Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 31.07.2025 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Позивач у підготовче засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Савчук Н.В. в судове засідання не з`явилася, надала заява про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю та просить суд їх задовольнити. Зазначила, що дійсно [PERSON] не є батьком її дітей. За змістом нормативних положень частини 3 статті 211 ЦПК України, підготовче засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням частини 2 статті 247 ЦПК України. За правилами частини 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. У відповідності до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що, виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 05 листопада 2013 року [PERSON] та [PERSON] значаться батьками [PERSON] , [INFO] . Також відповідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 05 листопада 2013 року [PERSON] та [PERSON] значаться батьками [PERSON] , [INFO] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 22 січня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 19 лютого 2014 року. Відповідно висновку молекулярно - генетичного експертного дослідження для подання до суду № 48956 від 14.07.2025 року, ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , становить 0%; Ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , також становить 0%. Таким чином, наведені результати достовірно засвідчують відсутність кровного споріднення між позивачем та зазначеними дітьми. У відповідності до ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини (ч.1 ст.133 СК України). Відповідно до ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст.122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України) - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011р. 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Судом встановлено, що позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, оскільки не є біологічним батьком дітей, проти чого відповідач не заперечила, про що подала письмову заяву. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відсутність кровного споріднення між дитиною та позивачем відповідачем не оспорюється, а тому даний факт не вимагає доказування відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України. Статтею 134 СК України, передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом частини першої статті 79 Цивільного процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до норм частини першої статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. На підставі ч.ч.2,3 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Проаналізувавши вищевикладені обставини, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, оскільки відповідач позовні вимоги визнає, в силу вимог ст. 200 ЦПК України, суд вважає позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved