Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

22 липня 2025 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просив розірвати шлюб. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 липня 2025 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, при цьому 01 вересня 2025 року подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, також зазначив, що дитина проживає разом з ним, просив розглядати справу без його участі. Судовий збір просив залишити за ним. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, при цьому 01 вересня 2025 року подала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі та проти проживання сина з позивачем не заперечувала, просила розглядати справу без її участі. Після розірвання шлюбу відповідач просила залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідно до ч. 1\~ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2\~ст. 247 ЦПК України). Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 17 березня 2007 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 3). У подружжя є син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 11). Через різні погляди на шлюб і сім`ю, відсутність взаєморозуміння, почуття любові один до одного, сторони фактично припинили шлюбні стосунки. Спільне господарство подружжям не ведеться. Згідно з положеннями ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 51 Конституції України\~визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Крім того, частиною 1\~статті 24 СК України\~визначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України(далі -ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на викладене, суд вважає, що примирення сторін та поновлення сімейних стосунків між ними є неможливим, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, та інтересам їхнього сина. За таких обставин, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене вище, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно з положеннями ч. 1, п. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому, оскільки позивач у позовній заяві просив судові витрати, які складаються з судового збору, залишити за ним, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1 211 грн 20 коп.

Outcome: approved