Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» Кудіна А.В. звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за картковим рахунком № [NUMBER] в розмірі 21255,26 грн., з яких: 13868,10 грн.\~загальна сума боргу по тілу; 7387,16 грн.\~загальна сума боргу по відсотках, а також понесені судові витрати. Позов мотивований тим, що\~ [PERSON] уклала з АТ «ОТП Банк» (Первісний кредитор) кредитний договір №2000798998 та договір про надання послуг, в якому містяться елементи різних договорів і надаються декілька різних видів послуг кредитування та видача і обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток в межах якого було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . 13.10.2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») було укладено Договір факторингу №13/10/23 відповідно до якого право грошової вимоги за вищезазначеним картковим рахунком відкритим в межах кредитного договору №2000798998 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до реєстру боржників №2 до Договору факторингу до ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 21255,26 грн. Відповідачка не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Ухвалою суду від 23.06.2025 року відкрите провадження у справі і справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач у своєму позові просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка жодних заяв, клопотань та відзиву на позов не надала, про причини неявки суд не повідомила. Ухвалою суду від 09.09.2025 року суд постановив розглядати справу в заочному порядку. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Положеннями ч.1\~ст.15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено,\~що 07.09.2012\~ [PERSON] підписала анкету заяву на отримання кредиту. 12.09.2012\~року [PERSON] \~уклала із\~Акціонерним Товариством\~«ОТП БАНК»\~договір про\~надання споживчого\~кредиту №2000798998, за умовами якого позикодавець зобов`язався надати позичальникові позику на придбання товару у сумі 8960 грн. датою надання кредиту є 12.09.2012 рік. Вказаний кредитний договір за правовою природою є змішаним договором, а саме кредитний договір та договір про надання банківських послуг, в якому містяться елементи різних договорів і надаються декілька різних видів послуг кредитування та видача і обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток в межах якого було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . За змістом статей3,6,627 ЦК України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною 1статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1статті 205 ЦК України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 1статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 13.10.2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 13/10/23, за умовами якого АТ «ОТП БАНК» передає за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «ОТП БАНК» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників між АТ «ОТП БАНК» і боржниками. Відповідно до реєстру боржників №2 до Договору факторингу до ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 21255,26 грн. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як зазначив представник позивача, відповідачем були порушенні умови договору і за ним рахується заборгованість за картковим рахунком № [NUMBER] відкритим в межах кредитного договору № 2000798998 в розмірі 21255,26 грн. На підтвердження суми заборгованості, позивачем наданий розрахунок заборгованості за картковим рахунком № [NUMBER] відкритим в межах кредитного договору №2000798998 за період з 13.10.2023 по 31.03.2025 року, складений представником\~Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». 17 грудня 2020 року Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 278/2177/15-ц, провадження № 61-22158св19 (ЄДРСРУ № 93630925) підтвердив раніше висловлену правову позицію стосовно належних доказів, які підтверджують факт видачі кредитних коштів. Згідно ч.1ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей526, 527, 530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором (що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі№161/16891/15-ц). Суд звертає увагу, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі№342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р. № 6-16цс15. Підпункт 14 пункту 3 Розділу 1Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04 липня 2018 року(далі Положення), вказує, що первинний документ, який містить відомості про операцію. Пункт 50 Розділу 3 Положення встановлює, що первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банком самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України. Первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції.Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі (п. 51 Розділу 3 Положення). Також пункт 52 Положення вказує, що первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку, а унесення виправлень до первинних документів не допускається (п. 53). Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписки по рахункам або касовий документ - заява про видачу готівки можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №752/9423/15-ц, від 16.09.2020 у справі №200/5647/18. Таким чином, суд приходить до висновку, що виписка по картковому рахунку надана позивачем є належним доказом щодо наявності заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися в сукупності з іншими доказами. Будь-якої інформації про рух коштів по рахунку за період з 12.09.2012 року по 13.10.2023 року, тобто більше ніж за 10 років, суду не надано. Відсутня інформація чи сплачувала кредит відповідачка, яким чином виникла заборгованість по тілу кредиту, яка перевищує наданий кредит. У матеріалах даної справи виписка по картковому рахунку [PERSON] відсутня. Крім того, стороною позивача не було заявлено клопотання про витребування таких доказів з АТ «ОТП Банк». Крім того, судом встановлено, що в самому позові не зазначено дату укладення договору №2000798998, на підставі якого виникли зобов`язання відповідачки. Водночас, у наданому розрахунку заборгованості та у Реєстрі боржників вказується дата 01.06.2013\~року як така, що стосується дати укладення договору. Разом з тим, надані матеріали справи, зокрема копія договору, свідчать про те, що даний договір між сторонами було укладено 12.09.2012 року. Невідповідність дат, зазначених в розрахунку заборгованості та у Реєстрі боржників, фактичній даті укладення договору, ставить під сумнів достовірність викладених позивачем обставин. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків. Такий подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17. Частиною 1статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Будь-яких доказів на підтвердження існування заборгованості, зокрема, виписки за картковим рахунком відповідача, доказів видачі банком відповідачу кредитної картки, строку її дії, розміру наданого банком кредитного ліміту, зарахування на цю картку суми кредиту, зняття таких коштів відповідачем, та інших доказів, які б підтверджували факт отримання кредитних коштів відповідачем в розмірі, заявленому у позові, позивачем не надано. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження заявлених позовних вимог та порушення прав позивача, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Згідно із п. 2 ч. 2ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed