Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту №102324416, за яким відповідачу наданий кредит в розмірі 3000,00 грн строком на 05 днів, з стандартною процентною ставкою 1,25% в день. Договором передбачена можливість пролонгації строком до 60 днів. На підставі договору факторингу №30-11-65, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» до останнього перейшло право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №102324416 від 18.09.2021. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект центр» відповідно до договору відступлення прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, в тому числі за договором надання споживчого кредиту №102324416 від 18.09.2021. У зв`язку з невиконанням належним чином умов договору позичальником, утворилася заборгованість у розмірі 25417,50 грн, з яких 3000 грн. заборгованість за основним зобов`язанням, 22087,50 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 330 грн. заборгованість за комісіями. Посилаючись на вищенаведене, просили стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 25416,50 грн та судові витрати, що складаються зі сплати судового збору 2422,40 грн та правничої допомоги 13000 грн. Відповідач відзив на позов не надала. У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно з п. 2 ч.7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином. За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Встановлено, що 18.09.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту №102324416, відповідно до умов якого позичальнику наданий кредит в сумі 3000 грн, строком на 5 днів (а.с.21-25). Відповідно до п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 187,5 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з п. 1.6. договору стандартна (базова) процента ставка за користування кредитом становить 5.0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Умовами кредитного договору передбачена видача кредитних коштів позичальнику безготівково, шляхом переказу коштів на картковий рахунок. Відповідно до розділу 2, сторонами узгоджені умови, щодо сплати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується повідомленням ТОВ «Liqpay» від 18.09.2021 №1767336526 (а.с.61). Встановлено, що договір №102324416 від 18.09.2021 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Z78297. Згідно з довідкою про ідентифікацію одноразовий ідентифікатор Z78297 належить [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та є аналогом електронного цифрового підпису (а.с.11). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Отже, факт укладення договорів про надання споживчого кредиту між сторонами та отримання відповідачем коштів є доведеним. З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови кредитних договорів належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №102324416 станом на 18.09.2021 за відповідачем рахується заборгованість по основній сумі кредиту 3000 грн, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 22087,50 грн; заборгованість за комісіями 330 грн (а.с.18). У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже у відповідача виникли заборгованості у вказаних розмірах перед кредиторами ТОВ «Мілоан». На підставі договору факторингу №30-11-65, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» до останнього перейшло право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №102324416 від 18.09.2021. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект центр» відповідно до договору відступлення прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, в тому числі за договором надання споживчого кредиту №102324416 від 18.09.2021. Таким чином, на підставі договору відступлення прав вимоги ТОВ «Коллект центр» перейшло право грошової вимоги в розмірі 25417,50 грн. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке. Судом встановлено, що 02.09.2024 між ФОП [PERSON] та ТОВ «Коллект Центр» укладений договір про надання правничої допомоги №02-09/2024-8 (а.с. 49-50). На підтвердження витрат, понесених позивачем на правничу допомогу до суду подано: договір про надання правничої допомоги №02-09/2024-8 від 02.09.2024, акту прийому-передачі наданих послуг , детальний опис робіт, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Сума витрат на правничу допомогу складає 13000 грн. Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що включає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13.03.2025 по справі №275/150/22. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач не заперечував, клопотання про зменшення правничої допомоги чи про застосування співмірності не надавав, тому суд не вправі самостійно зменшувати заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу. Також, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Отже, відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. та сума витрат на правничу допомогу у розмірі 13000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved