Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

[PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звернулася в суд із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», просить стягнути із відповідача на її користь 108800 гривень страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника для малолітніх дітей. Позов мотивовано тим, що [INFO] близько 05 год. 20 хв. на автодорозі "Львів-Тернопіль-РаваРуська", поблизу с. Чижиків, Львівського р-ну, Львівської обл. відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки "Mercedes-Benz SPRINTER", р.н. [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. Слідчим ВРЗуСТ СУ ГУ НП у Львівській області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024140000001182 від 23.11.2024 за фактом ДТП, закрите у зв`язку з відсутністю в діях водія складу кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 286 КК України. Рішенням Тернопільської міської ради №173 "Про встановлення опіки над дітьми-сиротами та призначення опікуна" від 12.02.2025 встановлено опіку над [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та призначено [PERSON] опікуном [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] для захисту їх прав та інтересів. Станом на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність транспортного засобу марки "Mercedes-Benz SPRINTER", р.н. [NUMBER] , була застрахована в ПАТ "СК "УСГ" відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №221370322. Представник позивача повідомив Відповідача про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законом України №1961-IV від 01.07.2004 із повідомленням про ДТП та заявами на виплату страхового відшкодування. Серед заявлених Позивачем до відшкодування вимог, містились: 96 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п.27.3. ст. 27 Закону України №1961-IV від 01.07.2004; 288 000,00 грн в рахунок відшкодування пов`язаного із втратою годувальника для малолітніх дітей загиблого, встановленої п 27.2. ст. 27 Закон України №1961-ІV від 01.07.2004. Відповідачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 256 000,00 грн на користь Позивача, який діє в інтересах малолітніх дітей у зв`язку із виділення частки моральної шкоди та частки втрати годувальника яка належить малолітнім дітям загиблого на користь батька загиблого [PERSON] , який помер [INFO] , про що Представником позивача було повідомлено Відповідача, однак надані відомості були проігноровані Відповідачем та не взяті до уваги при прийнятті рішення. Відповідач так і не здійснив виплату страхового відшкодування у повному обсязі та у строки встановлені законом. Відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» надало суду відзив на позов, у якому просило у позові [PERSON] (?) до ПАТ «СК «Українська страхова група» відмовити повністю за безпідставністю та необґрунтованістю заявлених вимог. Стверджує, що оскільки в даній справі неможливо встановити особу заподіювача шкоди, ступінь її протиправних діянь та вини, а також відсутність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправними діяннями, ПАТ СК «УСГ» правомірно відмовило у страховій виплаті Позивачу. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачі в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, у відзиві просив провести судовий розгляд у відсутності його представника. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. Постановою слідчого ВРЗуСТ СУ ГУ НП у Львівській області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024140000001182 від 23.11.2024, закрите у зв`язку з відсутністю в діях водія складу кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 286 КК України. Як установлено у постанові, [INFO] близько 05 год. 20 хв. на автодорозі "Львів-Тернопіль-РаваРуська", поблизу с. Чижиків, Львівського р-ну, Львівської область відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки "Mercedes-Benz SPRINTER", р.н. [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. Згідно висновку експерта №206/24, встановлено, що причиною смерті [PERSON] є тупа поєднана травма тіла у вигляді множинних переломів кісток тулуба та кінцівок з ушкодженням внутрішніх органів, відкритий перелом правої гомілки. Враховуючи розвиток трупних змін слід вважати, що смерть гр. [PERSON] , могла настати біля 12 години до розтину його тіла. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень в момент первинного контакту гр. [PERSON] , знаходився у вертикальному чи близькому до цього положенні, міг бути повернутим до травмуючої поверхні правою поверхнею тіла. Таким чином, між отриманими потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями та настання його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.11.2024 (а.с. 20), лікарського свідоцтва про смерть від 25.11.2024 №206/2024, [PERSON] помер [INFO] , причина смерті - тупа поєднана травма тіла, гостра крововтрата, пішохід травмований при зіткненні із автобусом. На час смерті у померлого було троє дітей - дочка [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] ); дочка [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] ); син [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] ). Також, матір`ю померлого є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] . Батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 39). Станом на час ДТП, цивільно-правова відповідальність транспортного засобу марки "Mercedes-Benz SPRINTER", р.н. [NUMBER] , була застрахована в ПАТ "СК "УСГ" відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №221370322 чинного на дату ДТП (а.с. 29). Представник позивача повідомив Відповідача про настання страхового випадку (а.с. 34) та в інтересах клієнта - [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] та [PERSON] звернувся заявами на виплату страхового відшкодування, зокрема, 96000 грн відшкодування моральної шкоди матері та дітям загиблого та 288000 грн страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника (а.с. 35,36). Як видно із відповіді заступника начальника управління врегулювання ЦВ від 20.06.2025 (а.с. 38) відповідачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 256 000,00 грн на користь Позивача, який діє в інтересах малолітніх дітей. Відповідачем прийнято рішення про виділення частки моральної шкоди та частки втрати годувальника на користь батька загиблого [PERSON] . Дослідивши та оцінивши докази, суд доходить таких висновків. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип дизпозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У частинах першій та другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Зокрема статтею 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). За статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є, серед іншого, шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком. Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Крім того, пунктом 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Подібні за змістом правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 556/1514/16-ц (провадження № 61-26405св18) та від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20 (провадження № 61-19906св21). Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. У пункті 35.1 зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial