Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №22032000519276 від 01.07.2021 в сумі 7 782,52 гривень, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту 5 208,72 гривень; прострочена заборгованість по комісії 2\~573,80 гривень та стягнути сплачені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. В обґрунтування вимог вказано, що 01.07.2021 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22032000519276, у відповідності до умов якого позичальник отримала кредитні кошти у формі кредитної лінії, зобов`язалась повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання в порядку, передбаченому договором. У подальшому, 28.03.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу №28/03/24, на підставі якого ТОВ «Цикл Фінанс» як новий кредитор набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором. Відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість на згадану вище суму та з метою захисту своїх прав ТОВ «Цикл Фінанс» звернулося до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 25.04.2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові заявив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не направляла. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 01.07.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22032000519276, за умовами якого, наведеними у пункті 1.2, банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби у розмірі 6\~800,00 грн. строком на 12 місяців до 01.07.2022. Зазначеним пунктом договору встановлювалась щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 01.07.2021 по 31.10.2021-9% від суми кредиту, з 01.11.2021 по 31.01.2022-7% від суми кредиту, з 01.02.2022 по 30.04.2022-5% від суми кредиту, з 01.05.2022 по 01.07.2022-2,95% від суми кредиту, а також було зазначено, що визначені у цьому пункті договору умови є істотними умовами кредитного договору (а.с. 62-63). Надання відповідачу кредиту та користування позичальником кредитними коштами підтверджується випискою по особовому рахунку [PERSON] за період з 01.07.2021 по 27.03.2024 (а.с. 12-39). Згідно з розрахунком заборгованості, який здійснений АТ «Банк Кредит Дніпро», станом на 27.03.2024 за відповідачем рахується заборгованість за договором №22032000519276 у сумі 7\~782,52 грн., з яких: залишок простроченого кредиту 5\~208,72 грн., залишок прострочених комісій 2\~573,80 грн. (а.с. 68). 28.03.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу №28/03/24, за умовами якого до ТОВ «Цикл Фінанс» за плату перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників, у тому числі й право вимоги до боржника за кредитним договором №22032000519276 від 01.07.2021 [PERSON] . Факт набуття права вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» до відповідача підтверджується витягом з Реєстру боржників, що є Додатком №1 до договору факторингу №28/03/24 від 28.03.2024 (а.с. 47-50, а.с. 42). Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Приписи частин 1, 3 статті 509 ЦК України передбачають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 611, ч.1 ст. 612 ЦК України). Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). В ході розгляду справи судом встановлено, що АТ «Банк Кредит Дніпро» умови кредитного договору виконало, надало відповідачу кредитні кошти на умовах передбачених договором. У свою чергу відповідач, підписавши вказаний договір, добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взявши на себе відповідні зобов`язання. Разом з тим, [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача, як правонаступника первісного кредитора, заборгованості за простроченим кредитом (тіло кредиту). Поміж іншим, до складових заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача, входить заборгованість за комісією у сумі 2 573,80 грн. Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19. Згідно з ч. 6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Умовами укладеного між сторонами договору передбачено щомісячну комісію за обслуговування кредиту: з 01.07.2021 по 31.10.2021-9% від суми кредиту, з 01.11.2021 по 31.01.2022-7% від суми кредиту, з 01.02.2022 по 30.04.2022-5% від суми кредиту, з 01.05.2022 по 01.07.2022-2,95% від суми кредиту. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Встановивши у кредитному договорі сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, кредитодавець у кредитному договорі не зазначив конкретного переліку банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія. Також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими. А, отже, суд дійшов до висновку про неправомірне нарахування банком комісійної винагороди. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 09.02.2024 (справа №337/3703/22). У свою чергу, в силу приписів частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд зобов`язаний врахувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відтак, вимоги позову про стягнення з відповідача комісії у сумі 2 573,80 грн., задоволенню не підлягають. Окремо судом\~звернуто увагу,\~що відповідно\~до доданого\~до позову\~розрахунку заборгованості\~ [PERSON] \~за кредитним\~договором №22032000519276\~від 01.07.2021\~станом на\~27.03.2024\~відповідачем було\~сплачено в\~рахунок погашення\~просрочених комісій\~1\~564\~грн.\~Отже,\~дійшовши висновку\~про неправомірне\~нарахування банком\~АТ «Банк\~Кредит Дніпро»\~комісійної винагороди за обслуговування кредиту, суд вважає за можливе зарахувати внесені на погашення просрочених комісій 1\~564 грн. в рахунок сплати боргу за простроченим кредитом (а.с. 68). Таким з чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3\~644,72 грн. заборгованості по тілу кредиту. Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу. Відповідно до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч. 3 ст. 141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу надані: ордер на надання правничої допомоги ТОВ «Цикл Фінанс», який виданий адвокатом Дорошенко М.А., та посвідчення адвоката (а.с. 66-67); договір про надання правничої допомоги №43453613 від 02.01.2025 (а.с. 44-46); додаткова угода №22032000519276 до договору №43453613 про надання правничої допомоги від 02.01.2025 (а.с. 55); акт №22032000519276 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 02.04.2025 року. Згідно зі змістом акту у справі за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» до Хруль О.С. адвокат надав позивачу наступні види послуг: 1) правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Цикл Фінанс», на що адвокатом затрачено 1,5 години часу, вартість робіт (наданих послуг) 2 250,00 грн., 2) складання позовної заяви, на що адвокатом затрачено 3 години, вартість робіт (наданих послуг) 3 000,00 грн., 3) формування додатків до позовної заяви, на що адвокатом затрачено 1 годину, вартість робіт (наданих послуг) 750,00 грн. Загальна вартість наданих послуг склала 6 000,00 грн. (а.с. 11). Крім цього, до позову додана платіжна інструкція №9761 від 02.04.2025, відповідно до якої ТОВ «Цикл Фінанс» перерахувало [PERSON] грошові кошти в сумі 6 000,00 грн. за надані юридичні послуги згідно з актом №22032000519276 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги до договору №43453613 від 02.01.2025 (а.с. 59). Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обсяг й обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн. є розумним та співмірним із складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Однак, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, враховуючи положення ч. 2 ст. 141 ЦПК України, із [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню 2 809,93 грн. витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 134,46 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене та

Outcome: partial