Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Короткий виклад обставин справи. У травні 2025 року заявниця [PERSON] , через представника [PERSON] звернулася до суду зі заявою, в якій просить оголосити її сина [PERSON] померлим. В обґрунтування поданої заяви вказує, що син [PERSON] , був призваний на військову службу під час мобілізації, наказом командира [NUMBER] 23 січня 2023 року його зараховано до особового складу. Під час виконання службового доручення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій та Луганській областях [INFO] під час штурмових дій в населеному пункті Діброва Луганської області зв`язок зі сином [PERSON] був втрачений. З наявного службового розслідування з`ясовано, що він вважається зниклим безвісті. За зареєстрованим місцем проживання [PERSON] відсутні будь-які відомості його місця знаходження. Оскільки заявниця впродовж тривалого часу не може віднайти сина та реалізувати свої соціальні й спадкові права, тому вимушена звернутись до суду, просить заяву задовольнити. Рух справи. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 травня 2025 року заяву передано на розгляд судді Шролик І.С. Визначений склад присяжних. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23 травня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду на 16 червня 2025 року. В судовому засіданні 16 червня 2025 року залучено до участі в розгляді справи в якості заінтересованих осіб : батька безвісті зниклого [PERSON] - [PERSON] , Військову частину [NUMBER] , в якій зниклий проходив службу та [INFO] . В судовому засіданні оголошено перерву до 04 вересня 2025 року. В судовому засіданні 04 вересня 2025 року заявниця [PERSON] підтримала заяву, просила її задовольнити. Представник заявника підтримала вимоги заяви, наполягала на її задоволенні. Заявила клопотання про допит свідка [PERSON] , який був очевидцем подій при яких зник безвісті [PERSON] . Долучила довідку про обставини травми, витяг з послужного списку, письмові пояснення. Представник заінтересованої особи - Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялися судом належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи. Представники Військової частини [NUMBER] та [INFO] до суду не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Заінтересована особа [PERSON] вимоги заяви підтримав. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є військовослужбовцем, який проходив службу у [NUMBER] . За наказом командира ВЧ у листопаді 2023 року вибув у службове відрядження. Під час мінометного обстрілу противника [INFO] поблизу населеного пункту Діброва, Луганської області був очевидцем загибелі [PERSON] , який перебував поряд із ним в окопі на відстані декілька метрів. Бачив на власні очі вогневе поранення [PERSON] в голову й переконався, що пульс на шиї був відсутнім. Невдовзі сам отримав проникаюче черепно-мозкове поранення, множинні пошкодження та переломи правого плеча та кісток, його виніс на собі інший військовослужбовець. Дані території перебували під окупацією рф, тому тіло [PERSON] неможливо було забрати. Вислухавши позицію заявниці та її представника, заінтересованої особи, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про задоволення заяви виходячи з наступного. Встановлені судом обставини. Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] в місті Києві, батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Зі сповіщення сім`ї №355 від 05 грудня 2023 року [PERSON] сповістили, що її син - солдат [PERSON] зник безвісті [INFO] поблизу населеного пункту Діброва,Луганської області під час штурмових дій противника (а.с.11). Згідно з Витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин від 19 березня 2024 року [PERSON] , [INFO] рахується зниклим на території бойових дій (а.с.13). З довідки від 14 квітня 2022 року вбачається, що [PERSON] призваний по мобілізації відповідно до Указу Предидента України від 24 лютого 2022 року (а.с.21). З Витягу з наказу №29 від 23 січня 2023 року встановлено, що [PERSON] , прибув до [NUMBER] Національної Гвардії для проходження військової служби під час мобілізації (а.с.16). Наказом командира ВЧ [NUMBER] від 27 листопада 2023 року [PERSON] вибув у службове відрядження. Згідно з витягом зі журналу бойових дій бригади оперативного призначення 04 грудня 2023 року близько 12:30 год [INFO] під час штурмових дій противника на позиції «Стрикоза» населеного пункту Діброва, Луганської області було втрачено зв`язок з групою до складу якої входив солдат [PERSON] ВЧ [NUMBER] (а.с.24). По фату з`ясування обставин зникнення безвісті солдата [PERSON] проведено службове розслідування (а.с.25-28). За заявою [PERSON] 14 грудня 2023 року порушено кримінальне провадження 12023100050004253 внесено дані про те, що її син [PERSON] військовослужбовець ВЧ [NUMBER] під час штурмових дій противника рф перебував поблизу населеного пункту Діброва, Луганської області зник безвісті та по теперішній час не виходить на зв`язок (а.с.20). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Враховуючи надані заявницею докази, покази свідка, які дають вагомі підстави припускати про смерть [PERSON] , [INFO] , відтак доцільно оголосити останнього померлим до спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частина 3 ст. 46 ЦК України). Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у цих справах громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. Суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісти за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішенням суду про оголошення громадянина померлим. Отже, суд дійшов висновку про те, що існують достатні підстави, підтверджені належними доказами, вважати, що [PERSON] , [INFO] , як військовослужбовець загинув під час виконання військового обов`язку із захисту держави України з вірогідною датою смерті [INFO] . За змістом ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. З тлумачення частини першої та другої статті 46 ЦК України можна дійти висновку про те, що цивільним законодавством передбачалося декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (постанова Верховного Суду від 11.04.2019 у справі №490/342/17), яка відповідно до положення ч.4 ст.263 ЦПК України застосовується судом до спірних правовідносин. У цій постанові суд наводить тлумачення правової норми, визначеної у ч. 2 ст. 46 ЦК України. Шестимісячний строк, передбачений ч. 2 ст. 46 ЦК України, належить рахувати з моменту настання події, а не з моменту закінчення дії воєнного стану на території держави. Тобто, оголошення особи померлою можливе і після спливу шести місяців з дня закінчення воєнних дій (синонім бойових дій), а не воєнного стану. Згідно з висновку службового розслідування, який затверджений т.в.о командира військової частини [NUMBER] , під час цього бойового завдання або воєнної дії [INFO] зник безвісті (зник зв`язок) зі солдатом [PERSON] за обставин безпосередньої участі у бойових діях поблизу населеного пункту Діброва,Луганської області, під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України. Воєнні дії тривають і до нині. Відповідно до ч. 4 ст. 46 ЦК України порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Положеннями п. 3 ч. 2 та ч. 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У постановах від 26 квітня 2023 року в справі № 337/3725/22, та від 29 березня 2023 року в справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. При цьому Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Докази, які долучені до матеріалів справи про оголошення фізичної особи померлою не містять жодних суперечностей щодо обставин зникнення безвісті військовослужбовця [PERSON] та дають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть під час виконання бойового завдання [INFO] поблизу населеного пункту Діброва, Луганської області. З моменту події [INFO] до моменту звернення до суду з поданою заявою минуло понад шість місяців. До того ж, відповідно до п. 2 розділу ІІ «Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України» Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025(зі змінами), н.п. Діброва, Луганської області є тимчасово окупованою територією України. Факти збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України, окупації частини території України, зокрема з 24 лютого 2022 року, є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно з положеннями ч. 3 ст.82 ЦПК України. Правовий режим воєнного стану триває по теперішній час. Заявник має особисту, в тому числі цивільно-правову заінтересованість, у зміні правового статусу її сина [PERSON] , якого просить оголосити померлим. Оголошення сина померлим заявнику необхідне для оформлення своїх спадкових та соціальних прав. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця під час виконання бойового завдання внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих майнових та немайнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, тобто має індивідуальний характер. Заявниця просить оголосити померлим [PERSON] за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, що відповідає висновку, викладеному в постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 грудня 2022 року в справі №490/6057/19-ц, в якому зазначено, що встановлення факту загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення обставин, при яких загинув військовослужбовець при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23 зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Верховний Суд зазначив, що з урахуванням конкретних обставин справи оголошення особи померлою можливе і після спливу шести місяців з дня настання відповідної події. У цій справі апеляційний суд відхилив доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог частини другої статті 46 ЦК України, вказавши, що шестимісячний строк, передбачений цією нормою, слід обраховувати з моменту настання події, а не з моменту закінчення дії воєнного стану на території держави. Відтак йдеться про право суду оголосити особу померлою після спливу шести місяців з дати відповідної події, яка загрожувала смертю. Таким чином, єдиною підставою для державної реєстрації смерті у цьому випадку є рішення суду про оголошення особи померлою. З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна. На підставі рішення суду про оголошення фізичною особу померлою, відділ реєстрації актів цивільного стану проводить відповідну реєстрацію та видає відповідне свідоцтво. Тому, суд вважає, що вимога про зобов`язання Оболонський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, внести відповідний актовий запис задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: approved