Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що вона є квартиронаймачем квартири, яка знаходиться в [ADDRESS] . В даній квартирі, окрім Позивача, зареєстрований Відповідач та третя особа: [PERSON] , яка є дочкою Позивача. Позивачу за місцем роботи відповідно до ордеру від 25.12.1993 на сімю з 4 осіб було надано квартиру в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу чоловік Позивача знявся з реєстрації. В подальшому статус будинку було змінено з гуртожитку на житловий будинок. Відповідач проживав в спірній квартирі, але після закінчення навчання виїхав до Запорізької області, одружився та змінив прізвище з [PERSON] на [PERSON] . З 2009 року Відповідач жодного разу не відвідував спірну квартиру, не сплачував комунальні послуги, не цікавився квартирою. А в 2024 році повідомив Позивача, що виїхав за межі України і наміру повертатись не має. Внаслідок шахедної атаки житло зазнало ушкоджень. Будь-які дії щодо квартири не можливо вирішити без згоди Відповідача, так як останній зареєстрований за вказаною адресою. В судовому засіданні Позивач підтримала позовні вимоги, просила його задовольнити з підстав, вказаних у позові. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи. Відзиву на позов, Відповідач не надав, будь-яких заяв, клопотань від останнього не надходило. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні Відповідача в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Будь яких заяв чи клопотань від останніх не надходило. Враховуючи викладене, суд вважає можливим застосувати положення ст. 280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що позивачка є наймачем квартири за адресою [ADDRESS] (а.с. 4-5). Матеріалами справи встановлено, що в квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстровані Відповідач третя особа [PERSON] (а.с. 6). З копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 24.01.2023 вбачається, що Відповідач [PERSON] після укладення шлюбу взяв прізвище дружини [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до статті 47 Конституції України держава гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 129 ЖК УРСР передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою про вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житловому фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (стаття 71 ЖК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (стаття 72 ЖК України). Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України" роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі визнання таких причин поважними суд може продовжити вказаний строк. Виходячи з аналізу правових норм член сім`ї наймача (колишній член сім`ї) може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад шість місяців у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин, і саме ці факти повинні бути встановлені судом при вирішенні спору згідно з вимогами статті 264 ЦПК України. Про те, що Відповідач не проживає за місцем реєстрації з 2009 року, тобто понад 6 місяців, підтверджується актом від 20.01.2025 року, складеним комісією в складі наймача та свідків сусідів Позивача за спірною квартирою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Також факт не проживання Відповідача в спірній квартирі підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка зазначила, що знає Позивача багато років, так як є її сусідкою. Знає, що раніше у спірній квартирі проживав син Позивача, однак останні як мінімум 10 років Відповідач не проживає там. Як зазначає ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Дослідивши докази в судовому засіданні, суд не знайшов поважних причин не проживання Відповідача по місцю своєї реєстрації і приходить до висновку, що останній без поважних причин не проживає в спірному житлі понад шість місяців, а тому втратив право на користування цим житлом. Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного, ст.ст. 71,72 ЖК України,

Outcome: approved