Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

Стислий виклад обставин правовідносин. 04 квітня 2025 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК» (далі по тексту АТ «СЕНС БАНК») звернулось до Іллічівського міського суду Одеської області з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26 грудня 2006 року АКЦІОНЕРНО-КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК СОЦІАЛЬНОГО РОЗВИТКУ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] , уклали договір кредиту № 2006/13-2.06/1075 Рішенням №5/2019 від 15 жовтня 2019 року, АТ «УКРСОЦБАНК» припинило діяльність шляхом приєднання до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК» де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «УКРСОЦБАНК». Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання було надано грошові кошти в сумі 140 000,00 доларів США. На забезпечення умов виконання кредитного договору № 2006/13-2.06/1075 від 26 грудня 2006 року з [PERSON] було укладено договір поруки № 07-12/1337 від 26 грудня 2006 року. 12 серпня 2022 року позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «АЛЬФА БАНК» було прийнято рішення про зміну найменування банку з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк». 30 листопада 2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК». Відповідно до Договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит, однак відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, в результаті чого має заборгованість перед кредитором. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 26 березня 2012 року у справі № 2-184/2011 на користь АТ «УКРСОЦБАНК» було стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 2006/13-2.06/1075 від 26 грудня 2006 року, в розмірі 1 716 405,54 грн. На підставі виконавчого листа № 2-184/2011 від 26 березня 2012 року, виданого Іллічівським міським судом Одеської області, були відкриті виконавчі провадження № 52844838 та № 52372776 відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження. Таким чином, в результаті не виконання рішення суду та умов договору у відповідача виникла заборгованість розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду яка станом на 23 лютого 2022 року становить - 536 011,16 грн., та складається з: суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 137 733,23 грн. суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 398 277,93 грн. які позивач просить стягнути з відповідачів солідарно. Також з відповідачів просить стягнути судові витрати в розмірі 6432.14 грн. зі сплати судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, поважної причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлений належним чином. В судовому засіданні представник відповідачів адвокат Чехоніна Т.І. проти задоволення позовних вимог заперечувала, надала суду письмовий відзив на позовні вимоги. В обґрунтування заперечень зазначила, що 26 березня 2012 року Іллічівським міським судом Одеської області було винесено рішення, згідно якого з [PERSON] та [PERSON] , на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» стягнуто заборгованість за кредитним Договором у розмірі 1028539,90 грн., відсотками 184327,82 грн., штрафними санкціями 100973,88 грн., пені 402563,95 грн., а всього на загальну суму 1716405,54 грн. Рішення суду набуло законної сили. 07 липня 2015 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області у справі №509/1507/15, задоволено позовні вимоги ПАТ «УКРСОЦБАНК» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, шляхом звернення стягнення та визнання права власності на предмет іпотеки. В рахунок погашення перед ПАТ «УКРСОЦБАНК» заборгованості з [PERSON] за договором кредиту № 2006/13- 2.06/1075 від 26 грудня 2006 року стягнуто 398687,38 дол. США (еквівалент 9379693,35 грн.) з яких: борг за кредитом 216851,80 дол. США (еквівалент 5098075,66 грн.), борг по відсоткам 181835,58 дол. США (еквівалент 4274862,15 грн.), пеня за несвоєчасне повернення кредиту 156,62 дол. США (еквівалент 3681,94 грн.), пеня за несвоєчасне повернення відсотків 130,74 дол. США (еквівалент 3073,59 грн.); [PERSON] за договором кредиту № 2006/13-2.06/1075 від 26 грудня 2006 року стягнуто 225306,84 дол. США (еквівалент 5290642,50 грн.), з яких: борг за кредитом 128346,09 дол. США (еквівалент 3013815,70 грн.), борг по відсоткам 96960,75 дол. США (еквівалент 2276826,80 грн.); - звернуто стягнення на предмет іпотеки на земельну ділянку загальною площею 1,60 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (за межами населених пунктів), кадастровий № 5123755800:01:003:1678 з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка належить відповідачам на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 953109 від 12 січня 2007 року, шляхом визнання за ПАТ «УКРСОЦБАНК» права власності на вищевказану земельну ділянку за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на момент реєстрації права власності. ПАТ «УКРСОЦБАНК» на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 липня 2015 року було здійснено перереєстрацію права власності вищевказаної земельної ділянки, в рахунок погашення заборгованості у тому числі і за договором кредиту № 2006/13-2.06/1075 від 26 грудня 2006 року. Таким чином, після ухвалення рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 липня 2015 року кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. У 2015 року ПАТ «УКРСОЦБАНК» звернувся із заявою до Іллічівського міського суду Одеської області про видачу дублікату виконавчого листа по справі 2-184/2011 року, про стягнення заборгованості солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» заборгованість за кредитом 1028539, 90 грн., за відсотками 184327,82 грн., за штрафними санкціями 100973,88 грн., пені 402563,95 грн., а всього на загальну суму 1716405, 54 грн. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 6 травня 2015 року було задоволено заяву ПАТ «УКРСОЦБАНК» та видано дублікат виконавчого листа. 29 вересня 2016 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області винесено постанову про відкриття виконавчих проваджень ВП №52372776 та № 52844838 з виконання рішення суду у справі № 2-184/11, 2/511/26/2012. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 21 жовтня 2019 року, виконавчі листи у справі № 2-184/11, 2/511/26/2012 визнані таким, що не підлягають виконанню, у зв`язку з тим що за рішенням суду від 7 липня 2015 року з відповідачів стягнуто суму заборгованості, інші санкції, пов`язані з невиконанням Договору у розмірі 1716405.54 грн. тобто обов`язок за кредитним Договором № 2006/13-2.06/1075 припинено у зв`язку із задоволенням вимог банку щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання на нього права власності. 05 листопада 2020 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у відповідності до п 5 ч. 1 ст.\~39\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження», у зв`язку з находженням ухвали Іллічівського міського суду від 21 жовтня 2019 по справі № 2-184/11, якою визнано виконавчий лист у справі № 2-184/11, 2/1511/26/2012, виданий Іллічівським міським судом Одеської області 06 травня 2015 року про стягнення на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» солідарно з [PERSON] та [PERSON] загальної суми заборгованості за договором кредиту № 2006/13-2.06/1075 в сумі 1716405,54 грн. таким, що не підлягає виконанню. Повторно на примусове виконання виконавчі листи у справі № 2-184/2011 від 06 травня 2015 року не надходили. Згідно доданого до позовної заяви розрахунку вимог банку позивачем заявлена заборгованість, яка розрахована за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року на заборгованість за рішенням Іллічівського міського суду Одеської області по справі № 2-184/2011, що є підставою для застосування позовної давності. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому вважає, що рішенням від 07 липня 2015 року Овідіопольського суду Одеської області і є датою, коли зобов`язання припинилося. На підставі викладеного, вважає що позові вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. Ухвалою суду від 29 квітня 2025 року після отримання інформації щодо місця реєстрації (перебування) відповідача позовна заява призначена до розгляду в спрощеному проваджені. Представник позивача в судове засідання не з`явився про слухання справи повідомлений наявними та зазначеними в позові засобами зв`язку, поважної причини суду не повідомив (а.с.158, 160). Суд, враховуючи обставину, що позивачу були створені належні та достатні умов для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, враховуючи розумний строк розгляду цивільної справи, вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення за відсутністю представника позивача. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судові засідання не з`явились про місце, час та день розгляду справи повідомлявся належним чином. 20 травня 2025 року представник відповідачів надала відзив на позовні вимоги, заявила клопотання про розгляд справи в загальному провадженні. Ухвалою суду від 21 травня 2025 року клопотання відповідачам задоволенню, розгляд справи продовжено за правилами загального провадження та призначене підготовче судове засідання, яке ухвалою суду від 22 липня 2025 року закрито та справу призначено до судового розгляду. Суд, вислухав представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 26 грудня 2006 року АКЦІОНЕРНО-КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК СОЦІАЛЬНОГО РОЗВИТКУ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] , уклали договір кредиту № 2006/13-2.06/1075 (а.с.33-35). На забезпечення умов виконання кредитного договору № 2006/13-2.06/1075 від 26 грудня 2006 року з [PERSON] було укладено договір поруки № 07-12/1337 від 26 грудня 2006 року (а.с. 34). Рішенням № 5/2019 від 15 жовтня 2019 року, АТ «УКРСОЦБАНК» припинило діяльність шляхом приєднання до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК» де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «УКРСОЦБАНК». 30 листопада 2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК» ( а.с.17-31). Рішення від 26 березня 2012 року Іллічівського міського суду Одеської області, у справі № 2-184/2011 на користь АТ «УКРСОЦБАНК» було стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 2006/13-2.06/1075 від 26 грудня 2006 року, в розмірі 1 716 405,54 грн.( а.с.13-17). 07 липня 2015 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області у справі №509/1507/15, задоволено позовні вимоги ПАТ «УКРСОЦБАНК» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, шляхом звернення стягнення та визнання права власності на предмет іпотеки (а.с.95-97). В рахунок погашення перед ПАТ «УКРСОЦБАНК» заборгованості з [PERSON] за договором кредиту № 2006/13- 2.06/1072 від 26 грудня 2006 року стягнуто 398687,38 дол. США (еквівалент 9379693,35 грн.) з яких: борг за кредитом 216851,80 дол. США (еквівалент 5098075,66 грн.), борг по відсоткам 181835,58 дол. США (еквівалент 4274862,15 грн.), пеня за несвоєчасне повернення кредиту 156,62 дол. США (еквівалент 3681,94 грн.), пеня за несвоєчасне повернення відсотків 130,74 дол. США (еквівалент 3073,59 грн.); [PERSON] за договором кредиту № 2006/13-2.06/1075 від 26 грудня 2006 року стягнуто 225306,84 дол. США (еквівалент 5290642,50 грн.) з яких: борг за кредитом 128346,09 дол. США (еквівалент 3013815,70 грн.), борг по відсоткам 96960,75 дол. США (еквівалент 2276826,80 грн.); - звернуто стягнення на предмет іпотеки на земельну ділянку загальною площею 1,60 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (за межами населених пунктів), кадастровий № 5123755800:01:003:1678 з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка належить відповідачам на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 953109 від 12 січня 2007 року, шляхом визнання за ПАТ «УКРСОЦБАНК» права власності на вищевказану земельну ділянку за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на момент реєстрації права власності. ПАТ «УКРСОЦБАНК» на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 липня 2015 року було здійснено перереєстрацію права власності вищевказаної земельної ділянки. 29 вересня 2016 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52372776 з виконання рішення суду у справі № 2-184/11, 2/511/26/2012 відносно [PERSON] (а.с.36-37). 9 листопада 2016 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №528448 з виконання рішення суду у справі № 2-184/11, 2/511/26/2012 відносно [PERSON] (а.с.38-39). Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 21 жовтня 2019 року виконавчі листи у справі № 2-184/11, 2/511/26/2012 визнані таким, що не підлягають виконанню (а.с.92-93). Зі змісту ухвали вбачається, що Суд прийняв рішення про визнані таким, що не підлягають виконанню виконавчі листі у цивільній справі № 2-184/11, 2/511/26/2012, оскільки обов`язок за ним припинений, у зв`язку з задоволенням вимог банку на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 липня 2015 року у цивільній справі 509/1507/15 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на предмет іпотеки. Ухвала суду набула законної сили. Згідно відповіді від 16 травня 2025 року Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеської районі Одеської області вбачається, що 05 листопада 2020 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у відповідності до п 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з находженням ухвали Іллічівського міського суду від 21 жовтня 2019 по справі № 2-184/11, якою визнано виконавчий лист у справі № 2-184/11, 2/1511/26/2012, виданий Іллічівським міським судом Одеської області 06 травня 2015 року про стягнення на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» солідарно з [PERSON] та [PERSON] загальної суми заборгованості за договором кредиту № 2006/13-2.06/1075 в сумі 1716405,54 грн. таким, що не підлягає виконанню (а.с.90). Відомостей про повторне примусове виконання виконавчих листів у справі № 2-184/2011 від 06 травня 2015 року, відсутні. З наданого розрахунку заборгованості за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2025 року за рішенням суду від 26 березня 2012 року, загальна сума за ставкою 3% заборгованості становить 137733.23 грн., сума заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 398277.93 грн. всього 536011.16 грн. (а.с.71-72). Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Згідно з частинами першою, другою статті 2\~Цивільного процесуального\~кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною третьої статті 3 Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено ,що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст.\~13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11\~Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Приписами ст. 525,\~526\~Цивільного кодексу\~України передбачено ,що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається За правилами ст.\~527\~Цивільного кодексу\~України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст.\~610 Цивільного кодексу\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч.\~1\~ст.\~553\~Цивільного кодексу\~України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель згідно ч. 1 та 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки Отже, порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. З частини першої статті 1054\~Цивільного кодексу\~України вбачається ,що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України). Статтею 629\~Цивільного кодексу\~України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України. Тобто, припинення нарахування передбачених договором процентів та неустойки можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором; пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу\~України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 23\~травня 2018\~року у\~справі №\~910/1238/17\~зроблено висновок,\~що після\~закінчення строку\~дії кредитного\~договору або\~у разі\~пред`явлення\~банком вимоги\~про дострокове\~повернення грошових\~коштів змінюється\~правова природа\~зобов`язання\~і у\~такому випадку\~нарахування штрафних\~санкцій можливе\~вже не\~на підставі\~умов договору,\~а на\~підставі статті\~625 Цивільного\~кодексу України, якою врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Тобто, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 10 квітня 2018 року у Постанові Верховного Суду від у справі № 914/1033/17 сформовано висновок, що інфляційне нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є наслідком прострочення боржником грошового зобов`язання і способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень ст. ст. 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-п, від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку трьох процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання, яке вже виникло на підставі рішення суду. З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається , що між сторонами існували кредитні правовідносини. Враховуючи наявну заборгованість позивач звернувся за захистом свого порушеного права, яке було захищено судовими рішеннями у цивільній справі № 2-184/11, 2/1511/26/2012, поданої до Іллічівського міського суду про стягнення заборгованості та у цивільні справі поданої до Овідіольського міського суду . Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Відповідно до положень ст. 15,\~16\~Цивільного кодексу\~України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право з вернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З матеріалів позовної заяви вбачається що позивач просить стягнути з відповідачів солідарну заборгованість в порядку положень ч. 2 ст.\~625\~Цивільного кодексу\~України за невиконання рішення суду від 26 березня 2012 року у цивільній справі № 2-184/11, 2/511/26/2012. Проте інформація щодо наявної заборгованості відповідачів перед позивачем, перебування виконавчих листів на виконанні на час розгляду справи Суду не надана, в судовому засіданні не встановлена. Станом на 16 травня 2025 року у відділі на примусовому виконанні виконавчі документи про стягнення коштів з відповідачів на користь АКБ «УКРСОЦБАНК» та АТ «СЕНС БАНК», за рішенням суду від 26 березня 2012 року, відсутні. Отже, ПАТ «УКРСОЦБАНК», звернувшись у 2015 році до Овідіопольського районного суду Одеської області із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитом № 2006/13-2.06/1075, шляхом звернення стягнення та визнання права власності на предмет іпотеки використав своє право вимагати від [PERSON] та [PERSON] дострокового повернення усієї суми кредиту, що є несплаченою, а також сплати процентів та пені за порушення умов Договору. Таким чином кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання за договором кредиту щодо строку дії договору кредиту, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання. Відповідно до усталеної практики постанов Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, Об`єднаної палати Верховного Суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 встановлено, що розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно - правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм. Натуральним зобов`язанням (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Приватне право не може допускати ситуацію за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги або без пред`явлення рішення до примусового виконання у відповідний строк, на яку нараховуються 3% річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовну давність, а кредитору надає можливість обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Зі змісту позовної заяви судом встановлено, що позивач ставить питання про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 29 серпня 2020 року по 29 серпня 2023 року за рішенням 2-184/11, 2/511/26/2012. Враховуючи, що судовим рішенням у справі № 2-184/11, 2/511/26/2012, яке набрало законної сили, виконавчі листи визнані такими що не підлягають виконанню, тобто його вимоги, які виникли на підставі рішення суду, не можуть бути захищені в судовому порядку, то між сторонами виникло натуральне зобов`язання, до якого не можуть бути застосовані положення ст. 625 Цивільного кодексу України. Також, Судом враховується рішенням від 07 липня 2015 року Овідіопольського районного суду Одеської області у справі №509/1507/15, яким задоволено позовні вимоги ПАТ «УКРСОЦБАНК» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, шляхом звернення стягнення та визнання права власності на предмет іпотеки, тобто кредитор на власний розсуд змінив строк Договору №2006/13-2.06/1075 від 26 грудня 2006 року, порядок сплати процентів, інших платежів та звернув стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином,з моменту звернення кредитора до суду слід вважати настання строку виконання Договору в повному обсязі. Згідно із ст.\~76\~Цивільного процесуального\~кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи, що судовим рішенням у справі № 2-184/11,2/511/26/2012, яке набрало законної сили, виконавчі листи визнані такими, що не підлягають виконанню, тобто його вимоги, які виникли на підставі рішення суду, не можуть бути захищені в судовому порядку, то між сторонами виникло натуральне зобов`язання, до якого не можуть бути застосовані положення ст. 625 Цивільного кодексу України. Протилежного позивачем суду не надано в судовому засіданні не встановлено. Стосовно заяви представника відповідачів про застосування наслідків пропуску строку позовної давності Суд зазначає наступне. Відповідно до ст.\~256\~Цивільного Кодексу\~України - позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 4 статті 267 Цивільного Кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Статтею 257\~Цивільного Кодексу\~України передбачено, що цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки. Згідно із ч.\~1\~ст.\~261\~Цивільного Кодексу\~України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ч. 5 ст. 261 Цивільного Кодексу України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 Цивільного Кодексу України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки. У відповідності до ст. 267\~Цивільного Кодексу\~України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищезазначене, оскільки Суд застосовує позовну давність лише у тому випадку, коли є підстави для задоволення позовних вимог, але Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову через його необґрунтованість та безпідставність, тому за таких обставин позовна давність не застосовується. Висновки суду. Оцінивши надані суду докази у їх сукупності, перевіривши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений, своєчасний розгляд та вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «СЕНС БАНК» до [PERSON] , [PERSON] є не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Судові витрати. Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального\~кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed