Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

22.07.2025 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Пересипського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування арешту майна. Свої вимоги, позивач обґрунтовує тим, що вона являться власником земельної ділянки, площею 2,0000 Га, кадастровий номер 5122985600:01:005:0066, що розташована на території колишньої Новоселівської сільської ради Подільського району Одеської області, нині на території Куяльницької сільської ради за межами с. Федорівка. У червні 2025 року вона вирішила продати вказану земельну ділянку у зв`язку із необхідністю грошових коштів. З цією метою позивач звернулась до нотаріуса та вчинила довіреність на продаж вказаної ділянки, у зв`язку із тим, що договір купівлі-продажу буде укладений у місті Києві. Посвідчивши довіреність, вона передала правові документи на земельну ділянку представнику покупця з метою підготовки документів для укладення договору купівлі-продажу. Згодом представник покупця повідомив їй, що відповідно запису у реєстрі речових прав № 11884199 від 24.11.2011 року на її майно накладений арешт. Арешт накладений відповідно до постанови державного виконавця другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Семко Б.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Отримати копію зазначеної вище постанови їй не вдалося, оскільки з часу закриття виконавчого провадження минуло більше трьох років, а відповідно до внутрішньої інструкції Міністерства юстиції, вказані виконавчі провадження мають знищуватись. Належну їй земельну ділянку вона набула як спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.06.2021. Але жодних відомостей про наявність у неї арешту майна, від нотаріуса під час видачі спадщини, вона не отримала. Письмово звернувшись до правонаступника другого Суворовського ВДВС - Пересипського ВДВС, із заявою щодо припинення обтяження, їй було повідомлено, наступне. Виконавче провадження щодо неї було знищено відповідно до наказу Мінюсту № 1829/5 від 07.06.2017 року, та надати більш детальну інформацію щодо виконавчого провадження, а саме: хто у ньому був стягувачем, який предмет або сума стягнення, на підставі якого документу відбувалось стягнення - неможливо. У відповіді, начальник Пересипського ВДВС, рекомендував їй звернутись до суду із позовом про звільнення майна з-під арешту. Позивач також зазначає, що не має заборгованості перед жодною фізичною чи юридичною особою. Відносно неї не має відкритих виконавчих проваджень. Єдиний спір з банківською установою. Що у неї був, це у 2014 році, коли ПАТ «КБ» Приватбанк» ініціював до суду позов про стягнення з неї удаваної заборгованості. Однак рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04.12.2014 року у справі № 505/4378/14. У задоволенні позову ПАТ «КБ» Приватбанк» було відмовлено. Аналогічну позицію висловив Апеляційний суд Одеської області у своїй ухвалі від 25.02.2015 року. За таких обставин, вона позбавлена можливості у позасудовий спосіб скасувати заборону та потім розпорядитись належним їй майном, а саме земельною ділянкою, що розташована на території колишньої Новоселівської сільської ради Подільського району Одеської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2025 визначено головуючого суддю у справі Дзюбинського А.О. Ухвалою суду від 23.07.2025 відкрито провадження у справі, залучено третю особу та витребувано докази. Позивач [PERSON] надала до суду заяву якою позовні вимоги підтримала та просила суд зняти арешт із нерухомого майна, яке належить позивачці на праві приватної власності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час і місце слухання справи повідомлений належним чином про причини неявки в судове засідання не повідомив. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.11.2011 року зареєстровано арешт нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 11884199 на підставі постанови В-9/1190 № 30027362 від 24.11.2011, Другого Суворовського ВДВС ОМУЮ на об`єкт обтяження невизначене майно, все нерухоме майно яке належить боржнику, власник [PERSON] . У відповідності до свідоцтва про право на спадщину від 08.06.2021 за законом від [PERSON] , [INFO] , успадкувала після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , земельну ділянку, площею 2,0000 Га, кадастровий номер 5122985600:01:005:0066, що розташована на території Новоселівської сільської ради Подільського району Одеської області. Листом від 10.06.2025 №104069 Пересипський відділ Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомив [PERSON] про те, що арешт на майно боржника: невизначене майно, все нерухоме майно (обтяження №11884199) накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-9/1190 № 30027362 від 24.11.2011, видавник Другий Суворовський ВДВС ОМУЮ, та надати більш детальну інформацію за виконавчим провадженням в межах якого накладено арешт. На сьогоднішній день не можливо ідентифікувати в межах якого виконавчого провадження накладався арешт на майно боржника, а арешт з майна може бути знятий на підставі рішення суду. Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників від 21.04.2025 відносно [PERSON] - в Єдиному реєстрі боржників інформація відсутня. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 260564322 від 08.06.2021, реєстраційний номер 1480006651229, земельна ділянка, площею 2,0000 Га, кадастровий номер 5122985600:01:005:0066, для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Новоселівської сільської ради Подільського району Одеської області, підстава державної реєстрації свідоцтво про право на спадщину, серія та номер:5-61, виданий 08.06.2021 Приморською державною нотаріальною конторою у м. Одеса, форма власності приватна, власник [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] . Згідно копії рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04.12.2014 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у задоволенні позову відмовлено повністю. Відповідно до ухвали Апеляційного суду Одеської області від 25.02.2015, апеляційну скаргу Публічного Акціонерного товариства комерційний «Приватбанк» відхилено. Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04.12.2014, залишено без змін. Листом від 28.07.2025 №135302 Пересипський відділ Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на виконання ухвали від 23.07.2025 у справі №505/2336/25, в межах доступу та компетенції повідомив наступне, що при перевірці Автоматизованої системи виконавчого провадження при пошуку та виявленні більш детальну інформацію за виконавчим провадженням в межах якого накладено арешт не надається можливим оскільки вказане виконавче провадження було знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання, який згідно Наказу №1829/5 від 07.06.2017 про затвердження правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями становить три роки. Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1. ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст.319ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч. 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 391ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі наведеного суд приходить висновку, що на даний час виконавче провадження знищене. Наявний арешт порушує права позивача, так як він не має можливості реалізувати свої права, як власника. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно п. 6 ч. 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» зняття арешту з майна органом державної виконавчої служби можливе в разі отримання державним виконавцем рішення суду про скасування заходів забезпечення позову, раніше застосованих судом у відношенні даного майна. Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішення, встановлених цим Законом, не упереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання. Згідно вказаного Закону України державний виконавець зобов`язаний використовувати наданні йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, він знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Тобто, законодавець пов`язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке накладено арешт. За правилами ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. На час розгляду справи виконавчі провадження стосовно [PERSON] у відділі ДВС не перебувають, що вказує на безпідставність перебування майна під арештом. Позасудовий порядок звільнення майна з-під арешту відсутній. Доказів протилежного суду сторонами не надано. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його прав шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved