Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог ТОВ «КЕШ ТУ ГОУ» в особі представника Пархомчука С.В. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №133215 від 03.07.2020 у розмірі 12 500 грн. Позов мотивує тим, що 03.07.2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 133215 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Відповідно умов кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту - 2 500 грн., дата надання кредиту - 03.07.2020, строк кредиту - 30 днів, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом, валюта кредиту - UAH, процентна ставка 2 % в день або 730 % річних. 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконав. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 16.04.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 12 500 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2\~500 грн., простроченої заборгованості за процентами в розмірі 10 000 грн. Враховуючи вказане, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у зазначеному розмірі. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 15.07.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. 29.07.2025 до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач визнав факт укладення договору та отримання коштів, але заперечив щодо розміру заборгованості, так як позивач нарахував відсотки за користування кредитом поза межами строку кредитування. Просив позов задовольнити у частині тіла кредиту та 30-денного строку кредитування на загальну суму 4 000 грн, зробив заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу позивача. 31.07.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача вказав на обгрунтованість позовних вимог з врахуванням тлумачення умов договору кредиту та заперечив щодо зменшення розміру судових витрат у разі задоволення позову. 01.09.2025 до суду надійшли заяви сторін про розгляд спарив без їх участі та заява представника позивача про розподіл судових витрат. Учасники справи в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу без їх участі на підставі ст. ст. 211, 223 ЦПК України. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. 01.09.2025 суд оголосив про перехід до стадії винесення рішення, повідомив про оголошення повного рішення 03.09.2025 о 15 годині 00 хвилин. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Суд, дослідивши та оцінивши надані позивачем докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.07.2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 133215 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає клієнту фінансовий кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту 2 500,00 гривень, дата надання кредиту - 03.07.2020 року, строк кредиту - 30 днів, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом, процентна ставка фіксована та складає 2 % в день від суми кредиту, або 730 % річних (а.с.14-15). Відповідно до Додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №133215, сторонами узгоджено та підписано графік розрахунків та загальну вартість кредиту на 30 днів в сумі 4 000 грн., з яких: сума кредиту 2 500 грн., сума процентів 1 500 грн. (а.с.16). Згідно з інформаційною довідкою ТОВ "Платежі Онлайн" № 8248/05 від 30.05.2025, на сайті Торговця (CLY.COM.UA) через платіжний сервіс «Platon» 03.07.2020 була проведена транзакція (видача) кредиту № 133215 у сумі 2 500 грн. на банківську картку з початковими та кінцевими цифрами у номері [NUMBER] (а.с. 27). Таким чином, сторони погодили усі істотні умови кредитування та відповідач отримав кошти у сумі 2 500 грн., шляхом їх переказу позивачем на банківський картковий рахунок, вказаний відповідачем у реквізитах до кредитного договору. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 133215 від 03.07.2020 за період з 03.07.2020 по 01.04.2021, 03.07.2020 [PERSON] надано кредит в сумі 2 500 грн. та відбувалося щоденне нарахування процентів в розмірі 2% від суми кредиту, тобто 50 грн. в день. 01.08.2020, 02.09.2020, 09.10.2020 зафіксовано платежі за кредитом на загальну суму 3 600 грн. Погашення тіла кредиту не здійснювалося. Борг [PERSON] за договором складає 12 500 грн. (а.с.60-66). З виписки з особового рахунку за кредитним договором № 133215 за період з 03.07.2021 по 01.04.2021 вбачається, що заборгованість відповідача за Кредитним договором перед позивачем становить 12 500 грн., з яких: 2 500 грн.\~тіло кредиту, 10 000 грн.\~відсотки (а.с.8). 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] (а.с.17-20) Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021, ТОВ "ЗАЙМЕР" відступило ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 133215 в сумі 12 500 грн (а.с. 9). Інших доказів по суті спору суду не надано. Законодавство, оцінка доводів сторін, мотиви застосування норм права та висновки суду по суті спору Установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з Кредитного договору. Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення. Встановлено, що між сторонами виникло зобов`язання, тобто правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку (стаття 509 ЦК України). Відповідно до статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України, кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі статтями 610, 629 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням вимог, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За приписами статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 133215 від 03.07.2020 укладено в електронній формі. Тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» (надалі Закон), електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з статтею 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Факт укладення договору визнано відповідачем, як і факт отримання коштів у розмір 2 500 грн. Судом встановлено, що відповідач погодився на умови кредитного договору шляхом його підписання своїм електронним підписом та в подальшому він порушив строки та порядок погашення заборгованості за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості. Порядок нарахування та обчислення процентів за користування отриманими в кредит коштами було обумовлено безпосередньо у самому договорі, який наразі не визнано недійсним. Так, згідно з п. 1.2 договору про надання фінансового кредиту, кредит надається строком на 30 днів, тобто до 01.08.2020. Пунктом 2.3. договору про надання фінансового кредиту визначено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Проценти нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту до повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п.2.4. договору про надання фінансового кредиту, при надходженні коштів для виконання зобов`язань, такі кошти направляються на погашення заборгованості в наступній послідовності: у першу чергу сплачуються проценти за користування кредитом, у другу чергу здійснюється повернення суми кредиту. У разі виникнення простроченої заборгованості, кошти направляються в наступній послідовності: в першу чергу сплачується пеня за прострочення, у другу чергу сплачуються відсотки за користування кредитом, у третю чергу повертається сума кредиту. Всього проценти нараховано за 272 дні, з розрахунку 2% від боргу (тіла кредиту), тобто 50 грн. на добу, що загалом складає 13 600 грн., тобто за 30 днів строку, на який було надано кредит, - в сумі 1 500 грн., та за 242 дні користування кредитними коштами після прострочки повернення кредиту - в сумі 12 100 грн. Здійснені відповідачем платежі 01.08.2020 в сумі 1 500 грн., 02.09.2020 в сумі 1 600 грн. та 09.10.2020 в сумі 500 грн. зараховані на погашення процентів, відповідно до п.2.4. договору Жодних інших штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання відповідачем зобов`язання ані первісним кредитором, ані позивачем нараховано не було та не заявлялася така вимога. Тому, враховуючи норми п. 2.2 Договору, суд відхиляє доводи відповідача про те, що строк нарахування відсотків має обчислюватись лише 30 днями, оскільки відповідач погодився на умови договоур, за якими "обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом". Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Надані представником позивача копії договорів факторингу, квитанції про перерахування грошових коштів та реєстру права вимоги є належними, допустимими та достатніми доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах до позивача. Представником позивача були надані до суду належні та допустимі докази про факт невиконання відповідачем узятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 133215 від 03.07.2020 щодо повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та процентів, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту. Тому, давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному сторонами в позовній заяві, відзиві, відповіді на відзив, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат Статтею 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє повністю, з відповідача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 422,40 грн. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Також, питання гонорару адвоката врегульовані в статтях 28-30 Правил адвокатської етики. Згідно з ч.1-5 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Позивач, на підтвердження витрат на правову допомогу надав: договір про надання правової допомоги від 29.12.2023, укладений між ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" та адвокатом Пархомчуком С.В., акт про отримання правової допомоги від 22.08.2025, платіжну інструкцію на оплату за правничу допомогу в сумі 10\~500 грн. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Велика Палата Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved