Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Комунальної організації (установи, закладу) Центру соціальної підтримки осіб з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування і внутрішньо переміщених осіб, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Львівська міська рада, Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення оплати за час незаконного звільнення. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: 06.12.2019 року позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до відповідача Комунальної організації (установи, закладу) Центру соціальної підтримки осіб з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування і внутрішньо переміщених осіб про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення оплати за час незаконного звільнення. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.11.2019 року приступила до роботи після закінчення строкового трудового договору і протягом робочого дня виконувала трудові обов`язки, що свідчить про продовження трудових відносин та трансформацію строкового трудового договору в безстроковий відповідно до ч. 1 ст. 39-1 КЗпП України. Позивач [PERSON] послалася на ст. ст. 251, 252 ЦК України та п. 1.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 щодо порядку обчислення строків. Просить визнати незаконним та скасувати наказ №146 від 31.10.2019 року про звільнення її з посади провідного юрисконсульта Комунальної організації (установи, закладу) Центру соціальної підтримки осіб з числа дітей-сиріт та дітей; поновити її на зазначеній посаді на умовах безстрокового трудового договору; стягнути з відповідача Комунальної організації (установи, закладу) Центру соціальної підтримки осіб з числа дітей-сиріт та дітей на її користь оплату за час незаконного звільнення з 06.11.2019 року по день постановлення рішення суду; рішення в частині поновлення на посаді визначити до негайного виконання. 10.01.2020\~року на\~адресу Шевченківського\~районного суду\~м.\~Львова надійшов\~відзив представника\~відповідача Комунальної організації (установи, закладу) Центру соціальної підтримки осіб з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування і внутрішньо переміщених осіб, у якому він просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з наступних підстав. Наказом №9 від 05.11.2018 року позивач [PERSON] була прийнята на посаду провідного юрисконсульта за строковим трудовим договором з 06.11.2018 року до 05.11.2019 року, що встановлено рішенням суду у справі №466/2633/19. Звільнення позивача [PERSON] 05.11.2019 року відбулося на законних підставах у зв`язку із закінченням строку трудового договору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідач Комунальна організація (установа, заклад) Центр соціальної підтримки осіб з числа дітей-сиріт та дітей належним чином повідомив позивача [PERSON] листом №388 від 04.11.2019 року про припинення дії строкового трудового договору та відсутність наміру його продовжувати, що виключає автоматичне продовження договору на невизначений строк. Твердження позивача [PERSON] про фактичне виконання роботи 05.11.2019 року не підтверджені належними доказами. Відповідач Комунальна організація (установа, заклад) Центр соціальної підтримки осіб з числа дітей-сиріт та дітей посилається на ст. ст. 36, 39-1, 241-1 КЗпП України, п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, постанову Верховного Суду від 01.08.2018 року у справі №559/1174/17. 26.02.2020\~року на\~адресу Шевченківського\~районного суду\~м.\~Львова надійшли\~додаткові пояснення\~представника відповідача Комунальної організації (установи, закладу) Центру соціальної підтримки осіб з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування і внутрішньо переміщених осіб, у яких він обґрунтував преюдиційне значення рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02.07.2019 року у справі №466/2633/19, яке 21.01.2020 року набрало законної сили після залишення його без змін Львівським апеляційним судом. Підкреслив, що обставини, встановлені цим рішенням, не підлягають доказуванню у даній справі відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, а також зазначив, що наказ №9 від 05.11.2018 року [PERSON] в судовому порядку в межах встановленого ч. 1 ст. 233 КЗпП України тримісячного строку звернення до суду, оскаржено не було, що свідчить про її згоду з умовами укладеного трудового договору. 01.07.2020 року позивач [PERSON] подала відповідь на відзив, у якій змінила свою правову позицію та додала нові підстави для позову: заперечила факт укладення строкового трудового договору, зазначивши, що строкового договору вона не підписувала і підстави для його укладення відсутні; стверджувала, що правові підстави щодо укладання строкового трудового договору між нею та Центром не досліджувалися судом у справі №466/2633/19, а докази укладання строкового трудового договору в матеріалах тієї справи відсутні; наполягала, що з огляду на відсутність підстав для укладення строкового договору, трудовий договір з нею мав бути безстроковим з самого початку. 27.11.2020 року представником відповідача Комунальної організації (установи, закладу) Центру соціальної підтримки осіб з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування і внутрішньо переміщених осіб подав заперечення на відповідь позивача [PERSON] на відзив на позовну заяву, у яких зазначив: позивач [PERSON] змінила свою правову позицію: у першому судовому процесі (справа №466/2633/19) вона наполягала на строковому характері трудового договору як підставі для скасування випробувального терміну, а тепер заперечує строковість договору; факт укладення строкового трудового договору та його термін до 05.11.2019 року встановлені рішенням суду у справі №466/2633/19, яке має преюдиційне значення відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України і не підлягає повторному доказуванню; посилання позивача [PERSON] на неналежність електронного документообігу без цифрового підпису порушує вимоги законодавства про електронні документи. Заяви (клопотання) учасників справи: 14.04.2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява представника відповідача Комунальної організації (установи, закладу) Центру соціальної підтримки осіб з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування і внутрішньо переміщених осіб про подання доказів в цивільній справі №466/10090/19, у якій просив приєднати до матеріалів справи: копію заяви-повідомлення Центру про вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень від 27.11.2020 року та докази її поштового надіслання; ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02.02.2021 року в кримінальній справі №463/939/21; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.03.2021 року в кримінальному провадженні №12021142050000199 про вчинення [PERSON] кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України. 16.06.2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява представника відповідача Комунальної організації (установи, закладу) Центру соціальної підтримки осіб з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування і внутрішньо переміщених осіб про подання доказів в цивільній справі №466/10090/19, у якій просив приєднати до матеріалів справи: копію Акту про відсутність заяви, трудової книжки та особової картки провідного юрисконсульта [PERSON] від 27.11.2018 року; Акт про відмову в ознайомленні з дорученням директора від 27.11.2018 року; засвідчену власноручним підписом та написом [PERSON] копію наказу про прийняття на роботу №9 від 05.11.2018 року. 04.06.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява позивача [PERSON] про відвід судді Федорової О.Ф. В обґрунтування заяви позивач [PERSON] зазначила про недовіру до судді, посилаючись на нібито наявний конфлікт інтересів та відмову у видачі дисків із записами судових засідань. Процесуальні дії у справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 19.12.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідно до розпорядження заступника керівника апарату Шевченківського районного суду м. Львова Репецької Г.Б. щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ №127 від 02.03.2021 року, призначено повторний автоматизований розподіл справи. Згідно з розпорядженням т.в.о. керівника апарату Шевченківського районного суду м. Львова Репецької Г.Б. щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ №65 від 15.01.2024 року, призначено повторний автоматизований розподіл справи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 01.02.2024 року цивільну справу прийнято до провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 04.06.2025 року заяву позивача [PERSON] про відвід судді визнано необґрунтованою. Ухвалою Шевченківського\~районного суду\~м.\~Львова від\~06.06.2025\~року у задоволенні заяви позивача [PERSON] про відвід судді Федорової О.Ф. відмовлено. Встановлено, що підстави для відводу, визначені ст. 36 ЦПК України, відсутні, а заява є необґрунтованою. В судове засідання, призначене на 25.08.2025 року: - позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання позивача [PERSON] про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами; - треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи за наявними матеріалами справи, без їх участі, просили підтримати позицію відповідача та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В судовому засіданні, призначеному на 25.08.2025 року: - представник відповідача Комунальної організації (установи, закладу) Центру соціальної підтримки осіб з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування і внутрішньо переміщених осіб адвокат Ларіонов Р.О. просив відмовити у задоволенні позову; - представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Львівської міської ради Партика Н.С. просила відмовити у задоволенні позову; - представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради підтримала позицію відповідача та просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: 05.11.2018 року наказом №9 від 05.11.2018 року [PERSON] прийнято на посаду провідного юрисконсульта в Центрі соціальної підтримки осіб з числа дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування і внутрішньо переміщених осіб за строковим трудовим договором з 06.11.2018 року до 05.11.2019 року з оплатою праці згідно з штатним розписом із встановленням випробувального терміну два місяці. 29.01.2019 року наказом №12 від 29.01.2019 року [PERSON] звільнено з посади провідного юрисконсульта у зв`язку з невідповідністю займаній посаді протягом строку випробування відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. 02.07.2019 року рішенням Шевченківського районного суду м. Львова у справі №466/2633/19 наказ №12 від 29.01.2019 року про звільнення [PERSON] скасовано, позивач поновлена на посаді провідного юрисконсульта Центру та стягнуто з Центру на її користь 70722,89 грн за час вимушеного прогулу. Підставою для задоволення позову було встановлено неможливість застосування випробувального терміну при укладенні строкового трудового договору строком до 12 місяців згідно з ч. 3 ст. 26 КЗпП України. Згідно з мотивувальною частиною рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02.07.2019 року у справі №466/2633/19: «матеріалами справи підтверджено, що з позивачем був укладений строковий трудовий договір на період із 06.11.2018 року до 05.11.2019 року, тобто до 12 місяців». 21.01.2020 року постановою Львівського апеляційного суду рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02.07.2019 року залишено без змін, а апеляційну скаргу Центру - без задоволення. Апеляційний суд підтвердив, що «з позивачем був укладений строковий трудовий договір на період із 06.11.2018 року до 05.11.2019 року, тобто до 12 місяців». 05.07.2019 року наказом №85 від 05.07.2019 року Центр видав наказ про поновлення [PERSON] на роботі відповідно до рішення суду. 04.11.2019 року листом №388 від 04.11.2019 року Центр повідомив [PERSON] про припинення 05.11.2019 року дії строкового трудового договору, укладеного з нею 06.11.2018 року, та підтвердив відсутність у Центру як роботодавця наміру продовжувати дію такого договору. 31.10.2019 року наказом №146 від 31.10.2019 року [PERSON] звільнено із займаної посади юрисконсульта Центру 05.11.2019 року у зв`язку з закінченням строку трудового договору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. 27.11.2018 року посадовими особами Центру було встановлено відсутність офіційних документів Центру, а саме: трудової книжки [PERSON] , її заяви про прийняття на роботу, її особової картки, проектів неукладених строкових трудових договорів, про що складено відповідний Акт про відсутність документів від 27.11.2018 року. Згідно з актом про відмову в ознайомленні з дорученням директора від 27.11.2018 року, [PERSON] відмовилася надати письмове пояснення щодо відсутності вказаних документів. 27.11.2020 року Центр звернувся до органів національної поліції із заявою про вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень щодо викрадення кадрових документів. 02.02.2021 року ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова в кримінальній справі №463/939/21 скаргу Центру на бездіяльність уповноваженої особи поліції задоволено та зобов`язано внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 12.02.2021 року посадовою особою відділу дізнання ЛРУП ГУНП у Львівській області внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань про вчинення [PERSON] проступку, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, та розпочато відповідне досудове розслідування у кримінальному провадженні №12021142050000199. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, трудовий договір припиняється у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено. Відповідно до ст. 241-1 КЗпП України, строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Згідно з ч. 1 ст. 39-1 КЗпП України, якщо після закінчення строку трудового договору трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія договору вважається продовженою на невизначений строк. Відповідно до п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, днем звільнення вважається останній день роботи. У справі встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02.07.2019 року у справі №466/2633/19, яке набрало законної сили, встановлено факт укладення з позивачем строкового трудового договору на період з 06.11.2018 року до 05.11.2019 року. Як зазначено в мотивувальній частині даного рішення: «матеріалами справи підтверджено, що з позивачем був укладений строковий трудовий договір на період із 06.11.2018 року до 05.11.2019 року, тобто до 12 місяців». Постанова Львівського апеляційного суду від 21.01.2020 року підтвердила цей висновок, зазначивши, що «з позивачем був укладений строковий трудовий договір на період із 06.11.2018 року до 05.11.2019 року, тобто до 12 місяців». Оскільки у розгляді цієї справи та справи №466/2633/19 беруть участь ті самі особи (позивач [PERSON] та відповідач Центр), обставина укладення строкового трудового договору та строк його дії до 05.11.2019 року мають преюдиційне значення відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України і не підлягають повторному доказуванню. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 01.10.2020 року у справі №760/29108/17 підкреслив: «Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини». Верховний Суд також зазначив, що «суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами». З матеріалів справи вбачається, що 04.11.2019 року Центр соціальної підтримки осіб з числа дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, та внутрішньо переміщених осіб, належним чином повідомив позивача [PERSON] листом №388 про припинення 05.11.2019 року дії строкового трудового договору та відсутність наміру його продовжувати. Таким чином, роботодавець чітко виявив вимогу про припинення трудових відносин, що виключає можливість автоматичного продовження договору на невизначений строк відповідно до ч. 1 ст. 39-1 КЗпП України. Верховний Суд у постанові від 01.08.2018 року у справі №559/1174/17 зазначив: «Оскільки строк дії строкового трудового договору визначений до певної дати, то саме ця дата є датою звільнення працівника, а звільнення працівника до закінчення строкового трудового договору є незаконним». Верховний Суд у постанові від 12.02.2020 року у справі №369/7704/18 підкреслив: «Закінчення строку трудового договору припиняє трудові відносини тоді, коли вимога про звільнення заявлена однією зі сторін трудового договору. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових відносин». Твердження позивача [PERSON] про те, що вона 05.11.2019 року фактично виконувала трудові обов`язки, не підтверджені належними та допустимими доказами. Більше того, навіть якби такі докази існували, за наявності чіткої вимоги роботодавця про припинення трудових відносин фактичне виконання роботи не може призвести до трансформації строкового договору в безстроковий. Щодо відсутності підписаного примірника строкового трудового договору, на що посилається позивач [PERSON] , суд зазначає, що документом, на підставі якого виникають правові наслідки для трудових відносин є наказ про прийняття на роботу відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України. Наказ №9 від 05.11.2018 року про прийняття позивача [PERSON] на роботу за строковим трудовим договором не був оскаржений у встановлений законом строк, що свідчить про згоду працівника з умовами трудового договору. Відсутність оригіналів кадрових документів, пов`язана з їх зникненням з кабінету позивача [PERSON] , яка як провідний юрисконсульт відповідала за кадрове діловодство Центру соціальної підтримки осіб з числа дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, та внутрішньо переміщених осіб, про що свідчать акти від 27.11.2018 року та відкриття кримінального провадження №12021142050000199. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач [PERSON] не довела обставини, які б свідчили про незаконність звільнення 05.11.2019 року у зв`язку із закінченням строку трудового договору. Натомість встановлено, що звільнення відбулося на підставах та в порядку, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору, позовні вимоги не підлягають задоволенню, відсутні підстави стягувати судові витрати з відповідача.

Outcome: dismissed