Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором №145271 про надання споживчого кредиту від 08.12.2021 у розмірі 25010 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань та не погашає заборгованість за вказаним договором, що є підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 25.03.2025 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 45). 16.04.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить суд відмовити в задоволенні позову ТОВ «ФК «ЄАПБ». Представник відповідача заперечуючи проти задоволення позову зазначила, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що саме відповідач підписувала кредитний договір із первісним кредитором, а також не надано доказів правомірності нарахування суми заборгованості за відсотками. Представник відповідача звертає увагу суду на те, що строк кредитування закінчився за спливом 30 днів після укладення договору. На думку відповідача, максимальна сума витрат, яка може стягуватись за умовами договору становить 15700 грн. До того ж, вказує, що відсутні належні докази, які підтверджують фактичне виконання зобов`язань за договором факторингу (а.с. 68-80). Представник позивача\~в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві просив суд провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач до суду також не з`явилася, однак, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомила, тому суд, розглянув справу без участі сторін, оскільки в справі достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом під час розгляду справи встановлено, що 08.12.2021 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» і [PERSON] укладено в електронній формі кредитний договір, за умовами якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надало відповідачеві грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.3. договору, а вона, у свою чергу, зобов`язалася одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Вказаний договір підписаний [PERSON] електронним підписом А551 (а.с. 7-11, 12). Згідно п. 10.2 вищевказаного договору, він вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. 29.02.2024 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» укладено договір факторингу № 29022024, відповідно до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 13-15). До договору долучено Акт прийому-передачі реєстру боржників від 29.02.2024 та витяг з реєстру боржників, де зазначено, що [PERSON] має заборгованість за договором № 145271 у розмірі 25010 грн. (а.с. 17). Натомість відповідачкою визначений у позовній заяві розрахунок заборгованості не спростовано, будь-яких доказів щодо погашення нею боргу за кредитним договором суду не надано. Сама лише незгода [PERSON] з наведеним розрахунком заборгованості не може свідчити про неналежність такого доказу. Окрім того, [PERSON] за правилом частини 2 статті 78 ЦПК України на спростування вказаного розрахунку контррозрахунку надано не було. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 9.01.2020 у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК Україниправа та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. ТОВ «ФК «ЄАПБ» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» втратили такі права. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справідоказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. З урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених у справі обставин, суд дійшов про те, що відповідачка, отримавши обумовлену у кредитному договорі суму, належним чином не виконала взяті на себе кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується письмовими доказами та підлягає стягненню із позичальника на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ». Отже, встановлення судом факту невиконання відповідачем зобов`язань перед позивачем щодо погашення кредиту, є підставою для повного задоволення позову. Також, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3028 грн. (а.с. 37).

Outcome: approved