Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: ПрАТ "Страхова Компанія "ПЕРША" про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якій позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 112144,33 грн. на ремонт автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася 10.09.2024 року та стягнення судового збору, сплаченого за подання позову до суду у розмірі 1211,20 грн. Суд своєю ухвалою від 17.03.2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та призначив підготовче засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. 14.04.2025 року представник відповідача Демченко Т.С. , яка діє в інтересах [PERSON] подала до суду відзив (вх.№2638), у якому відповідач вважає, що відповідач [PERSON] не є відповідачем у даній справі. В обгрунтування доводів посилається на те, що у випадку не погодження із сумою страхового відшкодування позивач може пред`явити позов до страхової компанії, яка йому здійснила страхову виплату, з сумою якої він не згідний, однак позивач погодився на відшкодування страховою компанією збитків саме у заявленому розмірі, а рахунок фактура №15628 від 25.10.2024 року було складено після проведення виплати страхового відшкодування. Позивач під час огляду авто не залучив незалежного експерта із свого боку, який розуміє тонкощі і ньюанси проведення огляду пошкодженого автомобіля до складення звіту страховою компанією; після визначення суму страхового відшкодування не повідомив письмово страхову компанію, що не погоджується з такою, тобто визнав суму страхового відшкодування; товарознавчу експертизу не зробив з метою визначення реальної суми завданого збитку; в подальшому, не звернувся до відповідних установ (Фонд державного майна України, або приватні установи), з метою проведення рецензування висновку експерта страхової; не встановив, чи відповідає звіт страхової вимогам нормативно- правових актів з оцінки майна і чи містить він недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, в подальшому маючи відповідні документи, не написав звернення у страхову компанію винуватця, з метою виплати різниці між фактичним розміром шкоди/сумою, яка зазначена у звіті на його замовлення, і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) - а отже у позивача відсутні підстави для звернення до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди. Крім того, будь-яких заперечень під час огляду транспортного засобу, здійсненого ПрАТ «Страхова група «ПЕРША» позивачем не подавалось, огляд здійснено у встановлені законом строки. Рахунок фактура №15828, складений 25.10.2024 року, тобто після огляду транспортного засобу страховиком з власної ініціативи позивача. На підставі акту №67 огляду транспортного засобу від 28.09.2024 року ПАТ «СК «ПЕРША» встановлено суму страхового відшкодування у розмірі 94763,67 грн. Факт отримання зазначених коштів визнається позивачем. Просить у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЕРША» про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити повністю, оскільки [PERSON] не є належним відповідачем у даній справі. 26.05.2025 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог (вх.№5768) згідно якої просить суд стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 10000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. Судовий розгляд справи призначений відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 16 квітня 2025 року. Відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 18.07.2025 року суд за клопотанням представника відповідача-адвоката Демченко Т.С., яка діє в інтересах відповідача [PERSON] забезпечено проведення судового засідання у цивільній справі №306/406/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи "EasyCon" з використанням власних технічних засобів - логін у програмі онлайн сервісу відеозв`язку ВКЗ ЄСІТС: ( [INFO] - адвоката Демченко Тетяни Сергіївни). У судовому засіданні представник позивача-адвокат Белла Т.А. заявлені вимоги підтримала, просить позов задовольнити з урахуванням збільшених позовних вимог. У судовому засіданні представник відповідача-адвоакт Демченко Т.С. просить у задоволенні позову відмовити з підстав, зазначених у відзиві. Представник третьої особи приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПЕРША" подала до суду заяву (вх.№2281) про розгляд справи у відсутності представника ПрАТ "СК "ПЕРША" на підставі наданих до суду письмових пояснень з викладеними аргументами і міркуваннями щодо позову. Заслухавши доводи та думку представників позивача і відповідача, дослідивши обставини справи та письмові докази, суд доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 15 ЦК України, ст. 55 Конституції України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 20 ЦК України - право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За наслідками розгляду справи судом встановлено, що внаслідок ДТП, що сталася 10 вересня 2024 року за участі позивача та відповідача о 15:23 годині на а/д М06 755 км. 200 м. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «AUDI А6», д.н.з. [NUMBER] не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, у результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався на зустріч. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди. Відповідно до постанови судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.12.2024 року (справа ;№303/7626/24) [PERSON] (відповідача) визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. На підставі акту №67 огляду транспортного засобу від 28.09.2024 року ПАТ «СК «ПЕРША» встановлений перелік пошкоджень отриманих транспортних засобом марки «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] та встановлено суму страхового відшкодування у розмірі 94763,67 грн., яку позивач отримав. Вказані обставини позивачем та відповідачем не оспорюються. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Щодо доведеності заявлених вимог про стягнення коштів на ремонт автомобіля, суд зазначає таке. Відповідно до звіту № 839-24_SOS_-241011-294732 від 16 жовтня 2024 року - ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Caddi», д.н.з. [NUMBER] становить 157117,63 грн., вартість відновлюваного ремонту автомобіля становить 624611,59 грн. Вартість відновлюваного ремонту з урахуванням зносу (коєфіцієнт 0.7) становить 240237,14 грн. За наведених обставин, визнано ремонт автомобіля економічно необгрунтованим та здійснено страхову виплату у відповідності до ст. 30.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ("Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди"в редакції Закону № 5090-VI від 05.07.2012 року яка діяла на момент ДТП). Отже, станом на день звернення до суду позивач опинився в ситуації, за якої: Внаслідок ДТП втратив можливість експлуатауціі автомобіля через його пошкодження від ДТП. Отримав страхову виплату в розмірі 94 763,67 грн., яка не являється достатньою для проведення ремонту автомобіля. Володіє залишками автомобіля, які ні відповідачем ні страховою компанією у нього не викуплено, а підлягають утилізації за рахунок позивача. Необхідно зазначити, що норма Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо відшкодування шкоди потерпілому внаслідок знищення транспортного засобу в редакції, яка діяла на момент ДТП за участі автомобіля позивача не передбачала повного відшкодування ринкової вартості автомобіля, який визнано фізично знищеним. Натомість, таке законодавче регулювання наразі передбачено у ст. 28 Закону (в редакції від 21.05.2024 року, яка набула чинності з 01.01.2025 року та не може бути застосованою до даних правовідносин). Отже, суд дійшов переконання, що страховик ПАТ "Страхова компанія " ПЕРША" здійснюючі страхову виплату діяло у відповідності до норм Закону, однак така страхова виплата не покриває витрат на ремонт автомобіля позивача. Згідно ст. 1194 ЦК України - особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Розмір обов`язку страховика має істотне значення для встановлення обсягу відповідальності винної в дорожньо-транспортній пригоді особи, оскільки заподіювач шкоди зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням 01 серпня 2018 року Верховний Суд прийняв постанову, в якій зазначив таке. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. Якщо ТЗ вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю ТЗ до та після ДТП, а також витрати на евакуацію ТЗ з місця ДТП. Для повного відшкодування завданої шкоди і страховиком, і винним водієм судам необхідно встановити ринкову вартість автомобіля до ДТП та вартість деталей, вузлів та агрегатів фізично знищеного ТЗ після ДТП. Також Верховний суд неодноразово зазначав, що відповідальність особи, винної у ДТП може наступати лише у випадках, коли страхова виплата не покриває витрат на ремонт автомобіля. Судом встановлено, що страховик ПАТ "Страхова компанія "ПЕРША" обмежена у здійсненні страхової виплати вимогами ст. 30.2 Закону. За таких обставин, цивільна відповідальність з відшкодування шкоди, що не покривається страховою виплатою покладається на винуватця ДТП. Враховуючи, на станом на 10 вересня 2024 року на Законодавчому рівні не було врегульовано порядок повного відшкодування ринкової вартості автомобіля потерпілому, суд вважає, що необхідно до даних правовідносин застосувати норми Конституції України як норми прямої дії, зокрема відповідно до ст.55 Конституціїї "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом". Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Судом встановлено також, що вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коєфіцієнту зносу визначена у розмірі 240237,14 грн. Вартість ремтонту позивачем визначена у розмірі 206908 грн., та, за мінусом виплаченої страхової виплати, становить 112 144 грн. Таким чином, позивач надав суду докази можливості ремонту (відновлення) автомобіля з меншими витратами, ніж зазначено у звіті від 24.09.2024 року ( рахунок фактура № 15628 від 25 жовтня 2024 року). Право на власність гарантується статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Поняття "майно": охоплює не тільки фізичне майно, а й інші майнові інтереси, активи та законні очікування. Неможливість отримання відшкодування вартості відновлюваного ремонту автомобіля в повному обсязі знівельовує сам принцип мирного володіння майном, що також закріплений у Конституції України (ст. 41 Конституції). Отже, вимоги про відшкодування за рахунок відповідача вартості відновлюваного ремонту автомобіля, що не покриває страхова виплата, є підставними та здійснення такого відшкодування в поній мірі захистить права позивача та, в тому числі, реалізацію права на використанрння майна - автомобіля. Відповідно ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Одночасно суд вважає необхідним зазначити, що суд не приймає доводи представника відповідача щодо того, що [PERSON] не може бути відповідачем у даній справі, з огляду на те, що Цивільним Кодексом України визначено, що особа, відповідальність якої застрахована, здійснює відшкодування шкоди у випадках, визначених законом, тобто може бути відповідачем. Щодо заявлених вимог позивачем про відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке: Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивачем заявлено вимогу про стягення 10000 грн. моральної шкоди, яка полягала у - моральних стражданнях, пов"язаних з неможливістю використання автомобіля та докладання додаткових зусиль для організації свого житття у зв"язку з цим; - моральних стражданнях сім`ї позивача; - отриманні тілесних ушкоджень. Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить з такого. Відшкодування моральної шкоди, завданої здоров"ю потерпілого відшкодовується страховиком і не підлягає стягненню з винуватця ДТП, відшкодування моральної шкоди сім"ї позивача також не підлягає до задоволення. З урахуванням викладеного та глибини душевних страждань позивача, суд визначає розмір моральної шкоди в сумі 2000 грн., яка буде достатньою для відновлення душевного стану позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання щодо розподілу судового збору, суд ураховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України - у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Судовий збір сплачено та зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України відповідно до платіжної інструкції на переказ готівки №57 від 10 березня 2025 року. Суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, понесені [PERSON] у розмірі 1211,20 грн. Також суд вважає, що з позивача необхідно стягнути 2422,80 грн. судового збору в частині відмови у задоволенні вимог щодо моральної шкоди. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: partial