Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. Позивач Виконавчий комітет Горішньошеровецької сільської ради Чернівецького району, як орган опіки та піклування, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Дана позовна заява пред`явлена в інтересах дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які внаслідок свого віку не можуть самостійно здійснювати захист своїх прав, тому потребують стороннього захисту, зокрема із боку органів опіки та піклування. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] від дитинства не знали своєї рідної матері, бачили її лише на фотографіях та чули про неї лише зі слів батька. [PERSON] не приймала і не приймає участі у вихованні дітей, не допомагає матеріально, не відвідує дітей, не цікавиться станом їхнього здоров`я та взагалі не проявляє жодного інтересу до дітей. Відповідачка зареєстрована у с. Данківці Дністровського району та на території села Шубранець, де проживали діти, ніколи не проживала, що підтверджується актом Горішньошеровецької сільської ради від 14.05.2025 року. Діти з 2021 року проживали разом із батьком [PERSON] у селі Шубранець, без біологічної матері дітей, яка їх покинула та залишила проживати дітей разом із батьком. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в їх сукупності, у повній мірі свідчать про свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків зі сторони матері щодо дітей. Зазначають, що під час проживання дітей із батьком [PERSON] навчанням, вихованням дітей він не займався, примушував їх до важкої фізичної праці - збирання сільськогосподарської продукції вирощеної у підсобному господарстві, плетінням рибальських сіток для їх продажі та іншої важкої роботи, тому за вказаних обставин діти були взяті на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Крім цього від батька [PERSON] неповнолітні діти були відібрані без позбавлення його батьківських прав, відповідно до рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17.09.2024 року. Діти перебували у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації в місті Чернівці з 14.10.2023 року по 20.05.2025 року, і за час перебування дітей у вказаному центрі мати жодного разу не навідала дітей, що свідчить про свідоме ухилення відповідачкою від своїх батьківських прав. З метою захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей службою у справах дітей було тимчасово влаштовано дітей, які залишилися без батьківського піклування в сім`ю. Доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] підтверджується рішенням виконавчого комітету Горішньошеровецької сільської ради №11 від 15.05.2025 року та відповідним висновком органу опіки та піклування. Враховуючи те, що відповідачка не бере жодної участі у вихованні своїх доньок, зайняла пасивну позицію щодо виховання та утримання дітей, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, з метою забезпечення прав та законних інтересів дітей, просять суд прийняти рішення суду, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Стягнути з [PERSON] [INFO] аліменти на утримання двох дітей у розмірі частки всіх видів її доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 червня 2025 року відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 11 липня 2025 року. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 07 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 28 липня 2025 року на 11:00 годину, та відкладено на 26.08.2025 року. Позивач - представник Виконавчого комітету Горішньошеровецької сільської ради Чернівецького району - Савчишин М.Я. в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та враховуючи інтереси неповнолітніх дітей просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день час та місце розгляду справи, за офіційно зареєстрованим місцем її проживання, однак причини своєї неявки суду не повідомила, жодних клопотань чи заяв до суду не надала. Згідно ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду за адресою своєї реєстрації, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, по наявним в справі матеріалам. Фактичні обставини встановлені судом. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, які наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що батьками [PERSON] [INFO] записані батько: [PERSON] та мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 13.05.2025 року (а.с.4). Батьками [PERSON] [INFO] записані батько: [PERSON] та мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 13.05.2025 року (а.с.5). Як вбачається із пояснень [PERSON] та [PERSON] , наявні в матеріалах справи, діти підтверджують, що матері не пам`ятають, в їхньому житті вона відсутня, жодного разу вона не навідувала їх, не цікавилася їхнім життям, не займалася їхнім вихованням (а.с.6,7). Згідно відповіді ГУНП в Чернівецькій області №59338-2025 від 11.05.2025 року встановити місце знаходження чи місце перебування [PERSON] не представилось можливим (а.с.8). З довідки виданої Хотинською міською радою за №18 від 22.05.2025 року вбачається, що [PERSON] [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але фактично не проживає, та місце її перебування не відоме. [PERSON] та [PERSON] також зареєстровані за вказаною адресою, але фактично не проживають (а.с.11). Довідкою Горішньошеровецької сільської ради Чернівецького району від 14.05.2025 року підтверджено, що [PERSON] на території села Шубранець Горішньошеровецької сільської ради не з`являлася, за час проживання її дітей у вказаному селі, ніхто із жителів її не бачив, школу де діти навчалися вона не відвідувала, не виявляла зацікавленості у житті дітей (а.с.12). Заочним рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 29.09.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] до шлюбу [PERSON] , який був зареєстрований 15 вересня 2010 року, розірвано (а.с.51-52). Наказом Горішньошеровецької сільської ради Чернівецького району від 22.10.2021 року за №23 взято [PERSON] та [PERSON] на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах (а.с.17). Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17.09.2024 року вирішено відібрати від батька [PERSON] малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , без позбавлення його батьківських прав (а.с.18-20). Довідками Чернівецької обласної державної адміністрації Служби у справах дітей за вих.№01-07/153 від 26.05.2025 року підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у Центрі соціально-психологічної реабілітації з 14.10.2023 року по 20.05.2025 року, а згідно акту складеного працівниками вказаного центру від 14.05.2025 року за час перебування дітей у центрі мати [PERSON] жодного разу не навідувала дітей, а також не виявляла належної зацікавленості у житті дітей (а.с.21,22,23). З висновку психологічного обстеження вбачається, що свою біологічну матір діти не пам`ятають, адже вони бачили її лише на фотографіях, коли були ще зовсім малими у віці приблизно одного двох років. З того часу жодного прямого контакту між матір`ю та доньками не було, що спричинило емоційну віддаленість і відчуження між ними. Крім того, протягом усього життя з біологічним батьком діти зазнавали систематичного фізичного та психологічного насильства і такі умови сильно вплинули на їхній емоційний стан, відчуття безпеки та довіри до дорослих (а.с.24-25,26-27). Рішенням №11 виконавчого комітету Горішньошеровецької сільської ради Чернівецького району від 15.05.2025 року Про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх доньок [PERSON] [PERSON] (а.с.27). Висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх доньок [PERSON] [PERSON] , встановлено, що [PERSON] участі у вихованні доньок не приймає, матеріально їх не забезпечує, не цікавиться здоров`ям дітей, не виконує своїх батьківських обов`язків та самоусунулась від їх виконання в повному обсязі (а.с.28-29). Наказом Горішньошеровецької сільської ради Чернівецького району за №5 від 19.05.2025 року Про тимчасове влаштування дітей, які залишилися без батьківського піклування, тимчасово влаштовано [PERSON] , [PERSON] в прийомну сім`ю [PERSON] та [PERSON] (а.с.30). Як вбачається із довідки Чернівецької гімназії №18 від 20.05.2025 року за №01-27/186 [PERSON] навчається у 6-Б класі Чернівецької гімназії №18 Чернівецької міської ради (а.с.31). Як вбачається із довідки Чернівецької гімназії №18 від 20.05.2025 року за №01-27/187 [PERSON] навчається у 6-Б класі Чернівецької гімназії №18 Чернівецької міської ради (а.с.32). Згідно характеристики Чернівецької гімназії №18 виданої на ім`я [PERSON] , яка за період навчання проявила себе ученицею, яка навчається в міру своїх можливостей, на уроках присутня, рівень розвитку дитини відповідає її віку. [PERSON] бере участь у громадському житті школи та класу, легко знаходить спільну мову з однолітками, запальна (а.с.33). Згідно характеристики Чернівецької гімназії №18 виданої на ім`я [PERSON] , яка за період навчання проявила себе ученицею, яка навчається в повну міру своїх можливостей, не виявляє зацікавленості до навчання, на уроках присутня, домашні завдання виконує, але не систематично. [PERSON] бере участь у громадському житті школи та класу, ініціативи не проявляє, важко знаходить спільну мову з однолітками, інколи у відповідях проявляє байдужість або відмовчування (а.с.34). Як вбачається із копії довідки ТзОВ «Мак-Медик», яка видана згідно пояснень сімейного лікаря [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] знаходились на обліку у Лужанській амбулаторії з грудня 2016 року, на огляд до сімейного лікаря та щеплення дітей приводив батько, мати дітей жодного разу не супроводжувала (а.с.54). Застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Так, ст. 164 СК України визначено підстави для позбавлення батьківських прав батьків, а саме: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснено у п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Таким чином, відповідно до положень п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення мати, батька батьківських прав в судовому порядку є їх ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 466/9380/17 зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Аналізуючи встановлені факти, у контексті позбавлення батьківських прав на дитину, вбачається, що це несе у собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід слід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року по справі № 203/3505/19 зроблено висновок про те, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків/одного з батьків батьківських прав. Згідно з ч.2 ст.166 СК України особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч.3 ст.166 СК України при задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, у відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Мотиви та висновки суду. З аналізу досліджених у судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідачка самоусунулася від виконання свої батьківських обов`язків щодо виховання та утримання своїх неповнолітніх дітей, не піклується про їхній духовний та фізичний розвиток, зовсім не цікавиться станом дітей, не спілкується із доньками, взагалі відсутня у житті дітей. З 2021 року діти проживали у селі Шубранець Чернівецького району разом із батьком, у якого згідно рішення суду було відібрано доньок, без позбавлення його батьківських прав, та вказані діти були взяті на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Тривалий час неповнолітні [PERSON] та [PERSON] перебували у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Чернівецької ОДА в м. Чернівці, а на даний час тимчасово влаштовані у сім`ю, як діти, які залишилися без батьківського піклування. Проаналізувавши докази по справі, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських прав по відношенню до неповнолітніх доньок, не здійснює належного догляду за ними, не спілкується з доньками взагалі, не приймає жодної участі у вихованні дітей, не піклується про їхній фізичний і духовний розвиток, що не відповідає принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст. ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Суд враховує і те, що про ухилення одним з батьків від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може свідчити не лише ненадання матеріального забезпечення кимось із батьків, але й брак спілкування, моральної та психологічної підтримки дитини, нездійснення участі у вихованні та розвитку дитини, незабезпечення потрібним харчуванням та лікуванням тощо. Вихованням є процес залучення особистості до засвоєння вироблених людством цінностей, створення сприятливих умов для реалізації нею свого природного потенціалу та творчого ставлення до життя, спрямований на утвердження суспільно значущих норм і правил поведінки особистості. Процес виховання є двостороннім (обов`язкова взаємодія вихователя і вихованця) та виявляється у піклуванні про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, наданні дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, створенні умов для отримання дитиною освіти, тощо. Суд вважає, що позивач навів обґрунтовані посилання на те, що відповідачка не виконує своїх батьківських обов`язків, контакту з дітьми не має і не вживає жодних заходів щодо налагодження стосунків з дітьми, не цікавиться їхнім станом здоров`я, не виявляє будь-якої турботи про дітей, тобто свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. З урахуванням наведених висновків Верховного Суду та встановлених у цій справі обставин, судом може розцінюватися заявлені позовні вимоги як достатню підставу для задоволення позовної вимоги про позбавлення батьківських прав. За таких обставин, суд оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги щодо позбавлення відповідачки батьківських прав є обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду знайшли своє повне підтвердження доводи позивача про те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням та розвитком дітей, що свідчить про наявність підстав для позбавлення її батьківських прав. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення і поновити зазначену особу в батьківських правах. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідачки, що у разі зміни обставин, що слугували підставами для позбавлення її батьківських прав, вона не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Крім того, особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей також підлягають задоволенню. З позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду і просить стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з того, що 1/4 частина заробітку (доходу) щомісячно є мінімальним гарантом захисту прав дитини, при цьому не становитиме надмірного тягаря для відповідача. Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов`язок батьків утримувати дитину та те, що відповідач працездатна особа, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини, підлягає задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти на утримання двох дітей у розмірі у якому просить позивач, а саме 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття. Розподіл судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав не було сплачено судовий збір, тому суд вважає, що з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень. Крім того, оскільки позивач за подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved