Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в інтересах якого діє представник Алієв Н., 11.06.2025 засобами поштового зв`язку, звернулось до Золочівського районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення 24\~422,50 грн заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 26.07.2021 відповідач та АТ «Таскомбанк» уклали договір про комплексне банківське обслуговування № 002/10981909-SP. 28.02.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ», укладено Договір факторингу № НІ/11/16-Ф у відповідності до умов якого АТ «Таскомбанк» передає (відступає) ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права Вимоги, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Таскомбанк» права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Згідно реєстру боржників до договору факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 24\~422,50 грн. з яких: 13\~183,91 грн\~сума заборгованості за основною сумою боргу; 11\~238,59 грн.\~сума заборгованості за відсотками. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість, а тому просить стягнути таку на його користь, а також судові витрати по справі. Ухвалою судді Золочівського районного суду Львівської області від 12.06.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Вказану ухвалу суду відповідачу скеровано 13.06.2025 року, яка отримана останнім 17.06.2025 року, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. На момент постановлення даного судового рішення від сторін не надходило заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв від сторін чи їх представників не надходило. Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом вивчено наявні матеріали справи, досліджено письмові докази, оцінено доказ кожен окремо та в їх сукупності, внаслідок чого встановлено наступне. Згідно заяви анкети № 508624 від 25.02.2021 року відповідач приєднався до частини 1 Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки. Жодних умов кредитування вказана заява анкета не передбачає. Договір про комплексне банківське обслуговування № 002/10981909-SP на який покликається позивач відсутній в матеріалах справи та до позову доданим не був, як і будь-які інші докази отримання відповідачем будь-якого кредиту. Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до\~\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Згідно ч.1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ч.1-4\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 -3\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень\~ст. 77-80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1,5,6,7 ст.\~81, ч. 1,\~3\~ст.\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Таким чином, звертаючись із вказаним позовом, саме на позивача покладено обов`язок доведення належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами обставини, що входять до предмета доказування. \~ \~ \~ \~ Суд акцентує увагу на тому, що позивачем не надано жодного доказу, який підтверджував би факт надання грошових коштів відповідачу у заявленому позовом розмірі. Суд констатує, що позивачем не надано жодних договорів, виписок, платіжних доручень, квитанцій, тощо, які б засвідчували факт перерахування відповідачу кредитних коштів, в порядку, передбаченому кредитними договором. Варто зазначити, що розрахунок заборгованості та реєстри боржників не є первинними бухгалтерськими документами та не є доказами видачі/отримання кредиту позичальником та самі по собі, без вказаних первинних документів не підтверджують право вимоги до позичальника. Оцінивши надані позивачем докази, суд вважає їх очевидно недостатніми, оскільки вони не підтверджують існування обставин на які посилається позивач і з них не можна встановити заборгованість відповідача та чи існує така взагалі. Зважаючи на встановлені судом та вищевикладені обставини, не надання позивачем доказів видачі/отримання позичальником кредиту за договором про комплексне банківське обслуговування № 002/10981909-SP, правові підстави для задоволення позову відсутні, а тому в такому слід відмовити. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed