Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області із заявою, в якій просила суд встановити факт проживання її із [PERSON] однією сім`єю до моменту його зникнення безвісти і фактично була членом його сім`ї.. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що 25 березня 2003 року [PERSON] було призначено опікуном над [PERSON] після того, як він залишився без батьківського піклування. Вони проживали за адресою: [ADDRESS] до моменту зникнення [PERSON] . Протягом цього часу вони мали спільне господарство, вели спільний побут, спільно несли витрати на продукти, медпрепарати, комунальні послуги та інші господарські потреби. 17 травня 2023 року [PERSON] почав проходити військову службу за контрактом у складі військової частини [NUMBER] . Під час виконання бойового завдання у районі населеного пункту Глушківка Куп`янського району Харківської області 21 серпня 2024 року він зник безвісти. [PERSON] звернулась до територіального центру комплектування за отриманням соціальних гарантій, але їй було відмовлено за відсутність документально підтверджених відомостей про сімейні зв`язки. Крім того, правом на звернення до суду із заявою про оголошення [PERSON] померлим наділені лише члени сім`ї, але відповідні документи у заявника відсутні. Ухвалою суду від 12.03.2025 року відкрито провадження у даній справі, призначено судове засідання. Протокольною ухвалою суду постановлено викликати та допитати у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У судовому засіданні заявник та її представник вимоги даної заяви підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. [PERSON] пояснила, що [PERSON] був їй сином, коли у нього померли батьки, вона як хрещена мама та двоюрідна тітка забрала його під свою опіку. Представник заінтересованої особи Військової частини [NUMBER] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними у справі документами. Інші заінтересовані особи у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, заявлених у справі свідків, дослідивши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, дійшов до наступних висновків. Приписами ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Стаття 4 ЦПК України, передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільним процесуальним кодексом України передбачений загальний порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження за заявою будь-якої особи, для якої встановлення певного факту має юридичне значення. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 7 ст. 19 ЦПК України). Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 1 та ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 20). [PERSON] померла [INFO] (т. 1 а.с. 21). [PERSON] помер [INFO] (т. 1 а.с. 22). Рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 25.03.2003 року №47/6, опікуном [PERSON] , 1996 р.н., призначено [PERSON] , 1965 р.н. Доручено [PERSON] захищати права та майнові інтереси дитини, постійно дбаючи про його матеріальне забезпечення, виховання та фізичний розвиток (т. 1 а.с. 6). Згідно копії паспорта, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 223). Згідно сповіщення сім`ї №443, [PERSON] повідомлено, що її син [PERSON] , прийнятий на військову службу за контрактом 29.11.2023 року [INFO] , зник безвісти 21 серпня 2024 року у районі н.п. Глушківка Куп`янського району Харківської області (т. 1 а.с. 7). Також у матеріалах справи наявні витяг з наказу командира військової частини [NUMBER] від 21.09.2024 року №135-ОД Про результати службового розслідування та акт службового розслідування від 21.09.2024 року (т. 1 а.с. 109-124). Відповідно до довідки про фактичне проживання, [PERSON] проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] зі [PERSON] з 25.03.2003 року до дня його призову у ЗСУ однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний побут. [PERSON] перебувала на утриманні [PERSON] (т. 1 а.с. 8). Заявник також надала квитанції про переказ коштів на рахунок, де отримувач вказаний [PERSON] за період часу до його служби та під час служби у ЗСУ (т. 1 а.с. 162-167). Крім того, 24.10.2023 року [PERSON] став власником транспортного засобу марки «Skoda Octavia», який придбав за 100 000,00 грн., 81 000,00 грн. з яких [PERSON] переказала продавцю транспортного засобу (т. 1 а.с. 169-174). Містяться у матеріалах справи і фото [PERSON] зі [PERSON] до його служби у ЗСУ та фото [PERSON] під час служби (т. 1 а.с. 175-177, 240-242), переписки [PERSON] із абонентом, який зазначається у телефоні заявника як « [PERSON] » до та під час служби [PERSON] у ЗСУ (т. 1 а.с. 243-256). Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вказав, що з [PERSON] вони дружили з 2014 року. Він постійно розповідав про свою маму [PERSON] вона забезпечувала його всім необхідним, придбала йому автомобіль, разом вони проживали, вели спільне господарство. [PERSON] називав [PERSON] мамою. Свідок також приїздив до [PERSON] додому під час навчання, де він проживав разом із [PERSON] .. Свідок [PERSON] вказала, що навчалася та дружила із [PERSON] , приїздили до нього додому, де він познайомив їх з мамою [PERSON] . [PERSON] допомагав мамі по господарству, а [PERSON] постійно підтримувала [PERSON] матеріально, переказувала йому кошти. [PERSON] розповідав, що його батьки померли, а заявник забрала його до себе. Свідок [PERSON] , яка є медсестрою та проживає у м. Фастів зазначила, що з 5 років [PERSON] проживав у [PERSON] , коли його біологічні батьки померли. Коли [PERSON] досяг повноліття він все одно проживав з заявником. Свідок [PERSON] також підтвердила, що [PERSON] проживав разом із [PERSON] . Заявник забезпечувала сина всім необхідним, він був завжди охайним та доглянутим. За приписами статті 3 СК України вбачається, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 9 СК України визначає, що подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Особи, які проживають однією сім`єю, а також родичі за походженням, відносини яких не врегульовані цим Кодексом, можуть врегулювати свої сімейні (родинні) відносини за договором, який має бути укладений у письмовій формі. Такий договір є обов`язковим до виконання, якщо він не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів України та моральним засадам суспільства. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3червня 1999року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Під час розгляду справи було встановлено, що [PERSON] спільно проживав разом із заявником з березня 2003 року; вони були пов`язані спільним побутом (спільні витрати та харчування) і мали взаємні права й обов`язки, навчання прийомного сина, а також піклувалися один про одного та надавали взаємну допомогу. Також судом враховано, що Сімейний кодекс України та Цивільний кодекс України набрали законної сили з 01.01.2004 року, а Кодексом про шлюб та сім`ю України не передбачалося права встановлення факту проживання однією сім`єю, а тому, до зазначеного часу суд не може встановити вказаний факт. На основі повного та всебічного розгляду справи, досліджуючи надані суду докази під час розгляду справи достеменно було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були фактично членами сім`ї, вважали себе матір`ю та сином, встановлення даного факту у судовому порядку заявнику необхідно для отримання пільг, передбачених для членів сім`ї військовослужбовця, заявник не має іншої можливості реалізувала свої права та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог заяви. Таким чином, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що обставини, на які [PERSON] посилався у своїй заяві знайшли підтвердження у ході розгляду справи, а тому, суд вважає за необхідне встановити факт, що заявник була членом сім`ї [PERSON] , станом на час зникнення його безвісти, а саме, станом на 21 серпня 2024 року. Суд також зауважує, що саме встановлення факту того, що заявник була членом сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця забезпечить захист її права та ґрунтується на приписах закону. За змістом ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved