Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. \~ \~ \~ \~ До Соборного районного суду міста Дніпра 04 квітня 2025 року надійшла позовна заява Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості, про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення в розмірі 64\~857,86 грн., з яких: 57\~594,01 грн. сума основного боргу; 820,79 грн. сума 3% річних та інфляційне збільшення 6\~443,06 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. В обґрунтування позовних вимог КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради посилалося на те, що між КП «Дніпроводоканал» та відповідачами встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , де абоненту відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . В зв`язку з несплатою відповідачами оплати за надані послуги з травня 2015 по березня 2025 виникла заборгованість в сумі 64\~857,86 грн., з яких: 57\~594,01 грн. сума основного боргу (за період з травня 2015 року по березень 2025 року); 820,79 грн. сума 3% річних (за період з липня 2018 року по січень 2022 року) та інфляційне збільшення 6443,06 грн. (за період з липня 2018 року по січень 2022 року), у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Відповідачі не скористались своїм правом на подачу відзиву, проте 03 вересня 2025 року [PERSON] подано клопотання про застосування строків позовної давності. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 24 червня 2025 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.17). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Департаменту адміністративних процедур та дозвільних послуг Дніпровської міської ради та до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідачів (а.с.19-23). До суду 25 червня 2025 року та 19 серпня 2025 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідачів (а.с.19,24-25). Ухвалою судді від 19 серпня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості.(а.с.26-27). Від представника позивача 03 вересня 2025 року до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Від відповідачів - [PERSON] , [PERSON] 03 травня 2025 року надійшла заява, в якій останні просять застосувати строки позовної давності та слухати справу без участі. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановленні судом. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради є комунальним унітарним комерційним підприємством, яке надає послуги водопостачання та водовідведення (а.с.6-8,12-14). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих, а також згідно з відповіддю Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та Єдиного державного демографічного реєстру місце проживання за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . (а.с.5, 19-25). Між КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , де абоненту відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . В зв`язку з несплатою відповідачами оплати за надані послуги з травня 2015 по березня 2025 виникла заборгованість в сумі 64\~857,86 грн., з яких: 57\~594,01 грн. сума основного боргу (за період з травня 2015 року по березень 2025 року); 820,79 грн. сума 3% річних (за період з липня 2018 року по січень 2022 року) та інфляційне збільшення 6443,06 грн. (за період з липня 2018 року по січень 2022 року), у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. (а.с.9-11). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно зі ст. ст. 13, 14 ЦК України цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором або актами цивільного законодавства. Статтею 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього\~Кодексу. Відповідно до статей 64,67,68\~ЖК України наймачі повинні своєчасно та в повному обсязі вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з ч. 1ст.\~13\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 5 частини третьої статті 20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У частині першій статті 19\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20\~цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Звертаючись до суду із позовом КП «Дніпроводоканал» зазначало, що між ними та відповідачами, як зареєстрованими у квартирі, встановились відносини з приводу надання послуг з водопостачання та водовідведення у квартирі [ADDRESS] за якою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] та станом на 31 березня 2025 року утворилась заборгованість в розмірі 57\~594,01 грн. в період з травня 2015 року по березень 2025 рік . Відповідно до частини першої статті 64\~ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Таким чином, сторони знаходилися у договірних відносинах, згідно яких позивач надавав відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідачі були зобов`язані сплачувати за ці послуги грошові кошти. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] подано до суду заяву про застосування строків позовної давності до позовних вимог КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із приписами ст.ст.260,261ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої статті 261ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України від 30березня 2020року №540-IX«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби(COVID-19)»\~розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями257,258,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IXперелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21 (провадження № 61-5238св22). Законом України\~від 08\~листопада 2023\~року №\~3450-IX\~«Про внесення\~змін до\~Цивільного кодексу\~України щодо\~вдосконалення порядку\~відкриття та\~оформлення спадщини» було внесені зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України: пункт 19 викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Закон набрав чинності 30.01.2024 року. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ятастатті 261 ЦК України). В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. З позовом до суду представник КП «Дніпроводоканал» звернувся в червня 2025 та просив стягнути заборгованість, яка виникла з травня 2015 по березень 2025 рік. З урахуванням п. 12Прикінцевих та\~перехідних положень ЦК України, яким було доповнено ЦК України відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID -19) від 30.03.2020 року № 540-ІХ , під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання корона вірусної хвороби (COVID -19), строки, визначені у тому числі ст. 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину (з 12.03.2020 року до 01.07.2023),а тому строк позовної давності повинен бути застосований судом за заявою відповідачів до вимог водоканалу саме до березня 2017. З огляду на те, що позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за період з травня 2015 року по березня 2025 рік, а з позовом безпосереднього звернулися до суду у червні 2025 році, таким чином суд вбачає, що заборгованість має розраховуватись виключно\~з березня 2017 року, що складає 52\~425, 71 грн., що становить 52\~425,71 грн. ( з розрахунку 57\~594,01 грн. (загальна сума заборгованості) 5\~168,29 грн. заборгованість, що утворилась станом на лютий 2017 року (а.с.9) = 52\~425, 71 грн.) Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Відповідно до ч.2ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд України в правовій позиції, викладеній у Рішення ВСУ від 16 грудня 2015 року № 6-2023цс15 зазначив, що закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Крім того, застосування положень частини другої статті 625\~ЦК України до спірних правовідносин також узгоджується із закріпленими в пункті 3 частини першої статті 96\~Цивільного процесуального\~кодексу України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Таким чином, особи які не в змозі сплатити за житлово-комунальні послуги повинні за прострочення платежів за комунальні послуги України сплачувати не тільки пеню передбачену\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а й три відсотки річних та індекс інфляції, передбачені Цивільним кодексом України, за весь час прострочення. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625ЦК України\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. А в розумінні частини другої ст.625ЦК України\~нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином вирішуючи спір в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних у відповідності до\~ст. 625 ЦК України, суд виходить із того, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3% річних не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. При цьому суд звертає увагу, що період заявлених вимог щодо відповідальності у рамкахст. 625 ЦК України( 01.07.2018 по 31.01.2022) не зачіпає дати законодавчо встановленої заборони на такі нарахування у зв`язку із веденням в країни воєнного стану. Враховуючи наведене наявні законодавчо встановлені підстави для стягнення із боржників по оплаті комунальних послуг заявленого позивачем інфляційного збільшення та 3% річних, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача 820,79 грн. сума 3% річних (за період з 07.2018 року по 01.2022 рік) та інфляційне збільшення 6443,06 грн. (за період з 07.2018 року по 01.2022 рік) Обговорюючи питання розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2\~786,70 грн. (59\~689,56 грн. х 3 028 грн. : 64\~857,86 грн. = 2\~786,70 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial