Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

Представник АТ КБ «Приватбанк» через систему «Електронний суд» звернувся до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 16.06.2022 р. [PERSON] звернулась до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою встановлення ділових відносин підписала АНКЕТУ-ОПИТУВАЛЬНИК і пройшла ідентифікацію для отримання банківських послуг. 27.02.2023 Відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту. 27.02.2023 Відповідач підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив наступні умови: 1. Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн. (п.1.2. Договору); 2. Тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; 3. Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору); 4. Процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п.1.3 Договору); 5. Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору); 6. Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору); 7. Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору). Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля, про що зазначено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу. Використання OTP пароля в якості простого електронного підпису погоджено із Відповідачем у Анкеті опитувальнику від 16.06.2022р., яка підписана Відповідачем власноруч на планшеті. На підставі укладеного Договору Відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 03/27, тип - картка Універсальна, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 р., Відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно Позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 25.02.2024 року має заборгованість - 35116.80 грн., яка складається з наступного: - 27539,18 грн. - заборгованість за тілом кредита, - 7577,62 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2024 року, цивільну справу №208/3267/24 передано до провадження судді Івченко Т.П. Ухвалою суду від 02.05.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до судового засідання. 24.07.2024 року адвокат Плетенко К.Ю. подала до суду зустрічну позовну заяву про захист прав споживачів та розірвання кредитного договору. Ухвалою суду від 25.07.2024 року відмолено у прийнятті зустрічної позовної заяви. 22.08.2024 року адвокат Плетенко К.Ю., яка діє в інтересах відповідача [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву. Зазначила, що 07.06.2023 року шляхом шахрайських дій з картки відповідачки [PERSON] було знято кредитні кошти в розмірі 27650,94 грн. 08.06.2023 року за даним фактом відповідачка звернулася до Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області. 08.06.2023 року за заявою [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023041160000884 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Крім того, 07 червня 2023 року відповідачка повідомила про вказаний факт позивача за телефоном гарячої лінії 3700, а також особисто звернулась до відділення банку зі зверненнями, які зареєстровані відповідачем за № 2551597 та за № 2551596. Однак, усі звернення відповідачки були залишені без уваги та проігноровані позивачем. Відповідачка [PERSON] не вчиняла будь-яких розпоряджень на списання грошових коштів зі свого рахунку шляхом подання платіжних доручень до АТ «КБ «ПриватБанк» ані письмово, ані в електронному виді з використанням електронної системи «Приват24», або у будь-який інший спосіб. Крім того, не здійснювала будь-яких дій, що могли б призвести до списання грошових коштів третіми особами. Відповідно до виписки по рахунку відповідачки за період з 01.08.2023 року по 25.02.2024 року [PERSON] щомісячно нараховуються відсотки на залишок на картковому рахунку, як процентна ставка за кредитом, який вона не оформлювала. При цьому, відповідачка своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню й поширенню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Враховуючи викладене, [PERSON] , як користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, списання коштів з карткових рахунків [PERSON] відбулося не за її розпорядженням, виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, [PERSON] повідомила про цей факт банк та звернулась до правоохоронних України органів, істотне порушення Банком вимог Закону «Про платіжні послуги», Умов та правил надання банківських послуг призвело до факту здійснення операцій за кредитним рахунком відповідачки, які нею не замовлялися та не оформлювалися, що завдало їй істотної шкоди у вигляді зарахування заборгованості та нарахування плати у великому розмірі за кредитні кошти, які нею не отримувались. У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості просить відмовити. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2024 року, цивільну справу №208/367/24 передано до провадження судді Гречаній В.Г. у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку. Ухвалою суду від 22.08.2024 року цивільну справу№208/367/24 суддею Гречаною В.Г. прийнято до свого провадження. 22.08.2024 року адвокат Плетенко К.Ю. подала до суду заяву про витребування доказів. Ухвалою суду від 11.09.2024 року заяву адвоката Плетенко К.Ю. задоволено. 08.10.2024 року на виконання ухвали суду від 11.09.2024 року від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшли витребувані докази. 25.09.2024 року до суду від представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Меркулової В.В. надійшла відповідь на відзив. Зазначила, що стосовно посилання Відповідача на заволодіння коштами з картки третіми особами (шахрайським шляхом). Банком було проведено перевірку на підставі якої встановлено, що станом на 07.06.2023 у [PERSON] в особистому користуванні мала кредитну картку [NUMBER] , (для авторизації в банку використовувався номер телефону [NUMBER] , який не змінювався). Прослуховуванням діалогів клієнта [PERSON] з співробітниками НОКЦ Банку встановлено звернення клієнта 07.06.2023 о 16:26:42 з приводу несанкціонованих операцій по її картці. У ході діалогу клієнт [PERSON] повідомила, що 07.06.2023 їй надійшов дзвінок від банку щодо збільшення кредитного ліміту, після чого з її картки був знятий кредитний ліміт. Заперечувала факт передачі своїх конфіденційних даних. Письмові звернення клієнта [PERSON] , щодо факту шахрайства, до Банку не надходили і в роботу СБ не передавалися. У ході перевірки було подано заявку вибірка Web (SIMMON, Дані про мобільні пристрої та географічні координати їх роботи, реф. заявки 240823RQ927278). Відповідно до отриманих даних, входи в акаунт клієнта [PERSON] здійснювались у період з 25.05.2023 по 07.06.2023 з нетипового для клієнта пристрою GALAXY TAB S3 SAMSUNG (IMEI [NUMBER]). У тому числі, перед проведенням спірних операцій, 07.06.2023 о 13:53:51 з IP-адреси 178.62.88.33 (Digital Ocean Inc., Лондон). Типовий пристрій клієнта 2201117TY|REDMI (IMEI [NUMBER]). Входи в Приват 24 з пристрою GALAXY TAB S3 SAMSUNG (IMEI [NUMBER]) здійснювались виключно в акаунт Приват 24 клієнта [PERSON] . Статистика змін акаунту Приват24 клієнта [PERSON] свідчить про зміну паролю, який мав місце лише після проведення спірних операцій по картковому рахунку [PERSON] , а саме 07.06.2023 о 15:35:57 з типового для клієнта пристрою 2201117TY REDMI (IMEI [NUMBER]). Переглядом даних по картковому рахунку [NUMBER] клієнта [PERSON] встановлено, що 06.06.2023 о 19:30:49 через Приват24 було збільшено кредитний ліміт Універсальної картки з 0 грн. до 28 000 грн. Аналізом руху коштів по картковим рахункам клієнта [PERSON] встановлено, що 07.06.2023 з її картки [NUMBER] здійснені оплати за товари та послуги на загальну суму 330 000 KZT (еквівалент 27 650,94 грн.), з призначенням платежу "Побутова техніка: KIBERTRON, NUR-SULTAN Q., ALMATY AUDANY", а саме: - о 13:55:00 на суму 300 000 KZT (еквівалент 25 137,08 грн.); - о 13:55:28 на суму 30 000 KZT (еквівалент 2 513,86 грн.). Аналізом даних у ПК EAnti FraudKC встановлено, що вищевказані операції проведені через термінал 80001835 стороннього банку, за допомогою технології NFS, 3 попередньою токенізацією картки клієнта в гаманці GooglePау. Картка 5168752007502712 клієнта [PERSON] була токенізована в гаманці GooglePay 07.06.2023 0 13:52:28, перед проведенням вищезазначених операцій по списанню коштів. Крім того, у ході перевірки встановлено, що на підставі звернення до НОКЦ клієнта [PERSON] , 07.06.2024 по спірним операціям Банком були сформовані заявки на повернення коштів: - № 2551597 на суму 2513,86 грн. (30 000 KZT); - № 2551596 на суму 25137,08 грн. (300 000 KZT). За результатами розгляду заявок № 2551597 та 2551597, у поверненні коштів МПС відмовлено, у зв`язку з проведенням операції з 3D-secure. Зібрані у ході перевірки дані банківських комплексів свідчать про проведення спірних операцій на загальну суму 27 650,94 грн. клієнтом [PERSON] . Факт компрометації персональних даних клієнтом [PERSON] та проведення операцій третіми особами, може бути підтверджений під час досудового розслідування по кримінальному провадженню. Додатково зауважили, що відкрите кримінальне провадження за заявою Відповідача не є підставою звільнення останнього від взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Більш того, за результатами розгляду кримінальної справи та у разі винесення судом вироку, Відповідач має право відшкодувати кошти шляхом стягнення з винної особи, якщо така буде встановлена. Просить суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. 21.10.2024 року адвокат Плетенко К.Ю. подала до суду заперечення на відповідь на відзив. Зазначила, що позивачем не надано переконливих доказів, що відповідач [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяла незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції за допомогою її карткового рахунку, і враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами усі сумніви та припущення тлумачаться в даному конкретному випадку на користь споживача, яка є "слабкою" стороною у цих відносинах, а відтак відповідач не має нести відповідальності за здійснення таких платіжних операцій. Висновок службової перевірки АТ КБ «ПриватБанк» від 05.09.2024 року відображає лише відомості про фактично встановлені в ході перевірки обставини і не містить даних, які б свідчили про те, що відповідач [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяла незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції за допомогою її карткового рахунку. Більш того, згідно наданих позивачем відомостей про проведені транзакції (операції) за рахунком [PERSON] в АТ КБ «ПриватБанк» за 07.06.2023 року, вбачається, що з її картки здійснені оплати за товари та послуги на суму 330 000 KZT (Казахстанский тенге), з призначенням платежу «Побутова техніка КIBERTON, NUR-SULTAN Q., ALMATY AUDANT». Тобто транзакції проводились в місті Алмати, Республіки Казахстан. При цьому, одразу після виявлення факту шахрайських дій відповідач повідомила банк про обставини, які мали місце, а також невідкладно звернулася із письмовою заявою до правоохоронних органів. [PERSON] , як користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, списання грошових коштів з карткових рахунків [PERSON] відбулося не за її розпорядженням, виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, [PERSON] повідомила про цей факт банк та звернулась до правоохоронних органів, істотне порушення Банком вимог Закону України «Про платіжні послуги», Умов та правил надання банківських послуг призвело до факту здійснення операцій за кредитним рахунком відповідачки, які нею не замовлялися та не оформлювалися, що завдало їй істотної шкоди у вигляді зарахування заборгованості та нарахування плати у великому розмірі за кредитні кошти, які нею не отримувались. 18.11.2024 року від представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Меркулової В.В. надійшли до суду пояснення. Зазначено ту ж саму інформацію, що й у відповіді на відзив. 21.08.2025 року у судовому засіданні представник позивача АТ КБ «Приватбанк» - Багмет Д.С. вказала, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Банком надано всі документи. Щодо стану розгляду кримінального провадження наразі документи не надано. 21.08.2025 року у судовому засіданні адвокат Плетенко К.Ю. повідомила, що [PERSON] у 2022 року приєдналась до умов банку. У 2023 року списання коштів відбулось не за розпорядженням самої [PERSON] , після чого вона звернулась до правоохоронних органів та банку. У задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. 21.08.2025 року у судовому засіданні після судових дебатів, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. На підставі ч.1 ст. 244 ЦПК України ухвалення судового рішення було відкладено та визначено дату та час судового засідання, в якому буде відбуватися проголошення судового рішення, про що учасники справи були повідомлені у спосіб, встановлений ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Судом встановлено, що 16.06.2022 року відповідач підписав анкету-опитувальник клієнта - фізичної особи для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів. 27.02.2023 року між [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, у якій узгоджено всі істотні умови. 27.02.2023 року також підписано паспорт споживчого кредиту, де зазначені умови кредитування, з якими погодився відповідач. Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] складає 35116,80 грн. Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 27.02.2024 року, [PERSON] надано наступні кредитні картки: - [NUMBER] , дата відкриття - 27.02.2023 року, термін дії 03/27, тип картки - картка «Універсальна». Відповідно до виписки за договором № б/н за період 27.02.2023-27.02.2024 вбачається, що 07.06.2023 року було здійснено два платежі на списання кредитних коштів для придбання техніки KIBERTRON, NUR-SULTAN Q., ALMATY AUDANY", а саме: - о 13:55:00 на суму 300 000 KZT (еквівалент 25 137,08 грн.); - о 13:55:28 на суму 30 000 KZT (еквівалент 2 513,86 грн.). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.06.2023 року, номер кримінального провадження: 12023041160000884, до КамРУП звернулась гр.. [PERSON] , яка просить прийняти міри до невстановлених осіб, які таємно, шляхом вільного доступу з банківської картки, яку вона не оформлювала, зняли грошові кошти у розмірі 27668 грн. Відповідно до відповіді від 03.02.2025 року №44/2324 на адвокатський запит [PERSON] , слідчий СВ Кам`янського РУП лейтенант поліції Лісова Є.В. повідомила, що 21.12.2023 року матеріали кримінального провадження поновлено, а 09.01.2025 року було прийнято нею до провадження для подальшого провадження слідчих дій. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зазначена правова позиція міститься і в постановах Верховного суду України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року та від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 10561ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом встановлено на підставі зібраних у справі доказів, що позивачем на підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору та досягнення згоди щодо істотних умов цього договору надано до суду завірену анкету-опитувальник відповідача від 16.06.2022 року,заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 27.02.2023 року. На підтвердження факту отримання відповідачем кредитної картки позивачем було надано довідку про отримання кредитних карток, в якій зазначено , що кредитну картку № [NUMBER] видано 27.02.2023 року. На підтвердження факту встановлення кредитного ліміту та користування відповідачем кредитних коштів позивачем було надано розрахунок заборгованості. 07.06.2023 року двома транзакціями здійснено списання грошових коштів з банківської карти АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № [NUMBER] , якою користувалась [PERSON] були списані грошові кошти у сумі 25137,08 грн., та 2513,86 грн. 08.06.2023 року [PERSON] звернулася із заявою про вчинення дій, що містять ознаки злочину до Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області. 08.06.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст 185 КК України, номер кримінального провадження 12023041160000884. Відповідно до відповіді від 03.02.2025 року №44/2324 на адвокатський запит [PERSON] , слідчий СВ Кам`янського РУП лейтенант поліції Лісова Є.В. повідомила, що 21.12.2023 року матеріали кримінального провадження поновлено, а 09.01.2025 року було прийнято нею до провадження для подальшого провадження слідчих дій. 07.06.2023 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з заявами №2551597 та №2551596 про несанкціонований доступ до її карткового рахунку і зняття з неї готівки, проте банком відмовлено у даних заявах. У Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18) вказано, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18) зазначено, що: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції». Верховний Суд в складі Касаційного цивільного суду в постанові від 16 серпня 2023 року у справі №176/1445/22 вказав, що: «Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 серпня 2020 року в справі 766/19614/18 (провадження № 61-19350св19) вказано, що: «суди попередніх інстанцій вважали недоведеним те, що [PERSON] ініціював збільшення кредитного ліміту за своїм картковим рахунком, здійснював спірні грошові перекази, а також що про ці операції його було повідомлено у момент їх вчинення. Встановивши такі обставини та врахувавши відсутність доказів того, що [PERSON] своїми діями або бездіяльністю сприяв втраті чи незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера та іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про зупинення нарахування процентів та штрафних санкцій [PERSON] по кредитній картці № [NUMBER] на розмір заборгованості 31 712 грн, яка виникла у зв`язку із неправомірним списанням без його волевиявлення кредитних коштів та подальшим нарахуванням на цю суму процентів і штрафних санкцій. Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я [PERSON] не є підставою для відмови у задоволенні позову». Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності та взаємозв`язку із нормами закону, що їх регулює, а також беручи до уваги судову практику Верховного Суду, суд приходить до висновку про те, що Банком не надано належних і достовірних доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] , як володілець та користувач картки, своїми діями або бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, та вважає, що списання грошових коштів із її карткових рахунків відбулося не з її волі, навпаки, виявивши безпідставне списання, перекази та зняття коштів, повідомила Банк про них та звернулась до правоохоронних органів, а відтак вона не несе відповідальності за такі операції, що в свою чергу є підставою для відмови Банку у заявленому позові. Крім того, представником відповідача наголошувалось, що спірні транзакції «Побутова техніка: KIBERTRON, NUR-SULTAN Q., ALMATY AUDANY", а саме: - о 13:55:00 на суму 300 000 KZT (еквівалент 25 137,08 грн.); - о 13:55:28 на суму 30 000 KZT (еквівалент 2 513,86 грн.)» проводились у місті Алмати, Республіки Казахстан, де відповідачка у цей час не перебувала. Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи встановлені обставини, досліджені докази в сукупності із нормами закону, що їх регулюють, суд приходить до переконання про відсутність підстав про стягнення з [PERSON] заборгованості та, відповідно, задоволенні позовних вимог. Також суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» сплачено судовий збір при зверненні з позовом, який, у відповідності до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, залишається за ним та не відшкодовується.

Outcome: dismissed