Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на: -земельну ділянку, площею 0,25 га, кадастровий номер 1825088301:01:001:0146, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] ; -земельну ділянку, площею 0,58 га, кадастровий номер 1825088301:01:001:0145, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що він є спадкоємцем за законом після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , до складу спадщини після смерті якого увійшло вищевказане майно. Постановою нотаріуса від 07.11.2024 в межах спадкової справи №168/2023, відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказані земельні ділянки, у зв`язку з тим, що не зареєстровано право власності за спадкодавцем на земельні ділянки, тому його права мають бути захищені в судовому порядку шляхом визнання за позивачем права власності на спадкове майно, який є ефективним способом захисту прав. Ухвалою судді від 24.03.2025 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 31). Сторони в судове засідання не з`явилися, однак позивач звернувся до суду з клопотанням, в якому просить справу розглянути без його участі. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , спадкоємцем за законом, що прийняв спадщину є позивач (а.с. 7, 9). 13.08.2005 завідуючим Радомишльської державної нотаріальної контори Михальовим Г.І., було видано на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за №1-1085, на спадкове майно, а саме: земельну ділянку площею 0,83 га в с. Раковичі Радомишльського району Житомирської області, цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ №21-21-0010, виданого Раковицькою сільською Радою 20.02.1998 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10 (а.с. 10). Постановою приватного нотаріуса Житомирського РНО Житомирської області Камінської Л.В. від 07.11.2024, відмовлено позивачеві у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на право на вищевказані земельні ділянки, у зв`язку з тим, що [PERSON] не зареєструвала свого права власності на успадковані земельні ділянки (а.с. 16-17). Відповідно до\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною першої статті 1216\~ЦК України регламентовано, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини п`ятої статті 1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно частини третьої статті 1296\~ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тобто, відсутність реєстрації права власності на спірне майно, а також відсутність у спадкоємця документа про право власності на спадкове майно, не є перешкодою для реалізації спадкоємцем права на прийняття спадщини після смерті спадкодавця, оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив державну реєстрацію права. Саме таку правову позицію визначив Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 523/3522/16-ц (провадження № 61-21211св18) Відповідно до ч. 1\~ст. 182 ЦК України\~право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державної реєстрації. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 523/3522/16-ц від 14 серпня 2019 року, відповідно до ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» і пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права. Верховний Суд прийшов до висновку, що відсутність реєстрації права власності на майно, що належало спадкодавцю, не позбавляє права спадкоємців на спадкове майно. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приймаючи до уваги те, що у позасудовому порядку, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права, при цьому позивачем доведено його право на спадкування за законом після померлої [PERSON] , тому суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved