Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння. Рішенням суду від 25 серпня 2025 року позовну заяву задоволено, витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1493764051101. Стягнуто з [PERSON] на користь позивача - [PERSON] суму сплаченого судового збору у розмірі 12 112,00 гривень. 29 серпня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника [PERSON] адвоката Колісника Андрія Івановича про ухвалення додаткового рішення, у якій заявник просив ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 гривень. Ухвалою суду від 03 вересня 2025 року заяву прийнято до розгляду. Встановлено, що розгляд заяви здійснюватиметься без повідомлення сторін. 05 вересня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника [PERSON] адвоката Костинюка Юрія Дмитровича про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 10 вересня 2025 року у задоволенні зазначеного клопотання відмовлено. Будь-яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачки інші судові витрати, які будуть пов`язані із розглядом даної справи. У позовній заяві позивач зазначив, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5\~000,00 гривень (складання та подання позову), а також планує понести витрат у зв`язку з розглядом справи, зокрема, за участь адвоката у судових засіданнях у розмірі 2\~000,00 гривень, якщо засідання відбулося та 1\~000,00 гривень, якщо засідання не відбулося із причин, що не залежать від адвоката. Проте, під час ухвалення рішення, судом не було вирішено питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу. 01 січня 2024 року між [PERSON] та адвокатом Колісником Андрієм Івановичем було укладено договір про надання правової допомоги №24/01, строком дії до 31.12.2025 року, предметом якого є забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів підзахисної особи в будь-якому статусі. У п.4.1. Договору сторони погодили, що за надання правової допомоги підзахисній особі, останній зобов`язується виплатити адвокату гонорар у порядку та у строки, визначені у додаткових угодах. 01 вересня 2024 року між [PERSON] та адвокатом Колісником Андрієм Івановичем було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №24, у якому на виконання пункту 4.1. Договору сторони погодили розмір гонорару за надання правової допомоги клієнту, яка складається з наступного: - 5\~000,00 гривень за підготовку позову; - 2\~000,00 гривень за підготовку та участь в с/з; - 1\~000,00 гривень за підготовку до с/з, яке не відбулося не із вини адвоката; - 3\~000,00 гривень за підготовку правової позиції та консультації клієнта. Згідно акту виконаних (наданих) послуг правової допомоги від 27.08.2025 року, адвокатом були надані наступні види послуг: - підготовка та подача позову 5\~000,00 гривень; - підготовка правової позиції по справі та перед кожним судовим засіданням 5\~000,00 гривень; - підготовка та участь у с/з 20\~000,00 гривень (05.11.2024 року, 10.12.2024 року, 24.02.2025 року, 18.03.2025 року, 28.04.2025 року, 02.06.2025 року, 16.06.2025 року, 07.07.2025 року, 14.07.2025 року, 19.08.2025 року). Загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідно до акту склав 30\~000,00 гривень. Зі змісту копії виписки від 28.08.2025 року про рух коштів по рахунку ФОП вбачається, що [PERSON] перерахував на користь [PERSON] грошову суму у розмірі 30\~000,00 гривень. У статті 11 ЦПК України вказано, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно ч.ч.5-6 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, у відповідності до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пунктом 3.2\~Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009\~передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір\~обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial