Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

У жовтні 2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Піщанської сільської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з березня 2004 року він перебував у шлюбі з відповідачем, [PERSON] , в якому в них народились двоє дітей, в тому числі на даний час неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . З квітня 2021 року сторони припинили шлюбні відносини, шлюб розірвано в судовому порядку, а діти залишились проживати разом із позивачем та перебувають на його утриманні. Відповідач більше трьох років не цікавиться життям неповнолітнього сина не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною. Відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, ніде не працює. Вищезазначені обставини, на думку позивача, у відповідності з ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з чим він звернувся із вказаним позовом. Ухвалою суду від 10 жовтня 2024 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання на 09 грудня 2024 року. Ухвалою суду від 09 грудня 2024 року залучено до участі у даній цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Військову частину [NUMBER] та запропоновано їй протягом 5-ти днів надати письмові пояснення щодо позову. Ухвалою суду від 10 березня 2025 року, без виходу до нарадчої кімнати закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеним письмово у позові. Додатково суду пояснив, що з відповідачем не проживає разом з квітня 2021 року, оскільки вона пішла з дому та більше не поверталась. Він проживає за адресою: [ADDRESS] разом з дітьми: [PERSON] 2003 року народження та [PERSON] , 2009 року народження, які залишись на його утриманні, та його батьком [PERSON] . Вихованням та утриманням дітей займався він самостійно, має добрі стосунки з дітьми. Мати систематично зловживала спиртними напоями, проте до лікаря він не звертався. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, засобами поштового зв`язку. Будь-яких заяв та клопотань до суду не надавала. Представник Служби у справах дітей Піщанської сільської ради, в судовому засіданні, яке мало місце 19 серпня 2025 року зазначив про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, просив врахувати наданий висновок від 27 листопада 2024 року за № 266. Від представника третьої особи, Військової частини [NUMBER] надійшла заява про розгляд справи без участі представника, просив розглянути позовні вимоги позивача відповідно до вимог чинного законодавства України. Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, дійшов до наступних висновків. Сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка була народжена у шлюбі укладеному між сторонами, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 17 вересня 2009 року серії [NUMBER] (актовий запис № 45 від 17 вересня 2009 року) та копією свідоцтва про одруження від 19.03.2004 року серії [NUMBER] (актовий запис № 4 від 19 березня 2004 року). Позивач [PERSON] , [INFO] та неповнолітній [PERSON] мають зареєстроване місце проживання в [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 17 серпня 2023 року та витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 04 липня 2018 року. Також, за вказаною адресою проживає [PERSON] , [INFO] , про що свідчить інформаційна довідка Орлівщинського старостинського округу № 3 від 11 вересня 2023 року за № 533. Позивач перебуває на військовій службі за мобілізацією в військовій частині [NUMBER] з 28 березня 2024 року (довідка форми 5 від 16.09.2024 за № 1768). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2022 року у справі № 183/2848/22, яке набрало законної сили 08 жовтня 2022 року, шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до характеристики, наданої відповідачу [PERSON] , [INFO] , в.о. старости Орлівщинського старостинського округу № 3 Резніченко Є., сторони мають спільних дітей, [PERSON] , 2003 року народження, та неповнолітнього сина [PERSON] , 2009 року народження, учня 9 класу Орлівщинської гімназії Піщанської сільської ради. [PERSON] , з квітня 2021 року з родиною не мешкає, залишила сім`ю та проживає в орендованому будинку в [ADDRESS] . Веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, ніде не працює, навчанням та вихованням дітей не займається. Діти проживають спільно з батьком, [PERSON] , який забезпечує дітей матеріально та займається їх вихованням. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Піщанської сільської ради від 27 листопада 2024 року за № 266, затвердженого рішенням виконавчого комітету Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 27 листопада 2024 року, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Актом обстеження умов проживання від 20 вересня 2024 року, складеним комісією Служби у справах дітей Піщанської сільської ради, встановлено відповідність санітарно-гігієнічним нормам та матеріально-побутовим вимогам домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , де проживає неповнолітній [PERSON] разом з позивачем [PERSON] , у дитини наявна окрема кімната, ліжко, письмовий стіл та стілець, зона WI-FI, сезонні речі та взуття, шафа для речей. На обліку у лікаря-психіатра та нарколога батько дитини, [PERSON] , не перебуває. У судовому засіданні, в присутності представника Служби у справах дітей Піщанської сільської ради Пікулика В.В., було з`ясовано думку неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який пояснив, що востаннє бачив матір у минулому році. До 2021 року, проживали разом з батьком, [PERSON] , матір`ю, [PERSON] , старшим братом [PERSON] , 2003 року народження, та дідусем, за адресою: [ADDRESS] . Відносини з мамою були погані, оскільки мама ніде не працювала, сиділа вдома та вживала спиртні напої. Ще до розлучення батьків він просив маму не пити, але вона продовжувала. Бували випадки, коли мама крала гроші у батька на алкогольні напої. Ще до початку війни мама пішла з дому, та стала проживати в [ADDRESS] у будинку свого знайомого. Мама з ним не спілкувалась, не телефонувала, оскільки не мала свого телефону, на дні народження подарунків йому не купувала, його справами не цікавилась, натомість він сам приходив за новою адресою проживання до матері щоб подивитись чи жива вона. Мати завжди була нетвереза з якимись військовими. Де зараз перебуває мати йому не відомо, зі слів сусідки вона поїхала, востаннє бачив її у минулому році. Також зазначив, що батько пропонував їй закодуватись, проте мати відмовлялась. Оцінюючи доводи позивача про неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків суд враховує наступне. Відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, 27 листопада 2024 органом опіки та піклування виконавчого комітету Піщанської сільської ради складено висновок, у якому вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] . Суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування містить мотиви його прийняття, посилання на обставини справи, норми законодавства, якими керувався орган опіки та піклування та не суперечить інтересам дитини, тому із зазначеним висновком суд погоджується. Так, у висновку опіки та піклування Піщанської сільської ради, серед іншого зазначено, що неповнолітній [PERSON] проживає з батьком, мати дитини, [PERSON] з родиною не проживає з квітня 2021 року. Веде аморальний образ життя, вживає алкогольні напої, ніде не працює, навчанням та вихованням дітей не цікавиться і не займається. Відповідно до акту обстеження фактичного місця проживання матері [PERSON] , складеного від 05 вересня 2024 року В.о. старости Орлівщинського старостинського округу № 3 Резніченко Є., остання фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , умови проживання незадовільні, в кімнатах будинку брудно та насмічено, частково наявна побутова техніка, холодильник та пральна машина відсутні. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2024 року [PERSON] , яка ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, щодо її неповнолітнього сина [PERSON] , 2009 року народження, що виразилося в тому, що остання не забезпечує необхідних умов виховання сина, веде аморальний спосіб життя, визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження. Вказана постанова відповідно до загальнодоступних відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили. Оцінюючи наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав суд керується наступними нормами права. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як встановлено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилався на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п.п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09). Європейський суд з прав людини зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulingerand Shuruk v. Switzerland), (заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року), що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенція ООН про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідача виховувати дитину, а зазначені у висновку органу опіки та піклування обставини свідчать про фактичне самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку що позивачем доведено ту обставину, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а тому наявні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн. підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved