Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 вересня 20245 року позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду на підставі положень п3 ч. 1 ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Водночас, вказаною ухвалою суду не вирішено питання про судові витрати. 24.09.2024 року до суду надійшла заява представника відповідачів [PERSON] , [PERSON] - адвоката Ганчук Г.В. третьої особи [PERSON] - адвоката Докієна Дмитра Борисовича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), у якій просить стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 500 грн. Про такі витрати представник відповідача зазначав у відзиві на позовну заяву. Заява мотивована тим, що під час постановлення ухвали про залишення позову закриття провадження у справі без розгляду судом не вирішене питання відшкодування відповідачу витрат на правничу допомогу. На підтвердження розміру понесених відповідачем судових витрат подано до суду докази, у зв`язку з чим просить задовольнити заяву та ухвалити додаткове рішення суду. В судове засідання учасники по справі не з`явилися. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, дослідивши матеріали справи та заяву про ухвалення додаткового рішення, вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню, а витрати на професійну правничу допомогу на користь відповідача підлягають стягненню з позивача з наступних підстав. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, і витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України). Частиною 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В силу ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Оплатне надання третій особі правничої допомоги в сумі 8 500 грн., що підтверджується укладеним між відповідачем [PERSON] і Адвокатським об`єднанням «Берберіс» договором про надання правової (правничої) допомоги №25/09/2020 від 29.09.2020; додатковою угодою №3 від 19.02.2020 до договору про надання правової допомоги №29/09/2020 від 29.09.2020; актом приймання-передачі наданих послуг та платіжними інструкціями про сплату гонорару на загальну суму 8 500 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Згідно ч. 6 ст. 142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу. За змістом ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. Такого ж висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від: 26 вересня 2018 року у справі №148/312/16-ц, від 17 грудня 2020 року у справі №758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі №521/3011/18. Аналіз положень ч. 5 ст. 142 ЦПК України дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження, залишення позову без розгляду у справі необхідною умовою для компенсації особі (одній стороні) здійснених нею витрат, пов`язаних з розглядом справи, є необґрунтовані дії іншої сторони, що і зумовили відповідні витрати під час розгляду справи та пов`язані з цим розглядом. Із матеріалів справи вбачається, що представником відповідача під час розгляду справи був поданий відзив на позовну заяву, в яких, серед іншого, містилися доводи з приводу того, що [PERSON] вже неодноразово звертався до Дарницького районного суду м. Києва з аналогічними позовами (зокрема справа 753/15590/20). Суд погоджується із доводами представника відповідача, що позивач ініціювавши судовий розгляд справи, насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Проте, всупереч вимогам позивач повинен добросовісно користуватися своїми правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Позивач звертаючись до суду з позовом до відповідачів повинен добросовісно користуватися своїми правами та обов`язками, проте в судові засідання не з`являвся, в той час коли відповідач в зв`язку з такою неявкою витрачав свої кошти на оплату правової допомоги. Такі дії позивача є недобросовісними. При цьому, саме така реалізація позивачем своїх процесуальних прав призвела до залишення позову без розгляду. Враховуючи те, що відповідач довів у чому полягали необґрунтовані дії позивача, відсутні правові підстави для відмови у задоволенні поданої заяви про ухвалення додаткового рішення.

Outcome: approved