Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

Заявниця [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Оринник Н.С., звернулася до суду із заявою про встановлення факту,\~що має\~юридичне значення,\~у якій\~просить встановити факт її постійного проживання разом зі своєю матір`ю [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS] , з 2010 року до [INFO] , дня смерті [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на належні померлій земельні ділянки площею 2,08 га, кадастровий номер 6121287000:01:001:0306 та 6121287000:01:001:0625. Вказану спадщину заявниця прийняла як спадкоємець за законом першої черги, оскільки на момент відкриття спадщини проживала разом із матір`ю без реєстрації, що підтверджується довідкою Сороківського старостинського округу. Її батько [PERSON] помер [INFO] , проте їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропущення строку для прийняття спадщини. Враховуючи наведене, зважаючи на те, що встановлення вказаного факту їй необхідне для оформлення спадкових прав, просить заяву задовольнити. Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Оринник Н.С., заінтересована особа: Бучацька міська рада, про встановлення юридичного факту. Заявниця та її представник, адвокат Оринник Н.С. у судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених у ній, просили суд заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Бучацької міської ради в судове засідання не з`явився та згідно поданої заяви при прийнятті рішення по даній справі покладається на думку суду, просить справу слухати у його відсутності. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою заявниці по справі, проживає через дорогу від неї. Свідок знала покійну матір заявниці, часто бувала у них вдома, та підтвердила, що разом із [PERSON] з 2010 року постійно проживали її донька заявниця [PERSON] та онучка донька заявниці [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою заявниці, суду показала, що з їхньою матір`ю, починаючи із 2010 року, постійно проживала заявниця [PERSON] та її дочка. Сестра хоче спадкувати майно після їхньої матері, спору чи будь-яких конфліктів між свідком та заявницею відносно спадкового майна немає. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є двоюрідною сестрою заявниці, а також її сусідкою, оскільки проживає разом з нею в одному селі на одній вулиці, суду показала, що із заявницею та її матір`ю постійно спілкувалася, а також підтвердила, що заявниця з донькою, починаючи з 2010 року, постійно проживали разом з матір`ю [PERSON] аж до смерті останньої. Заявниця виїжджала із села лише на один два місяці на сезонні робити, а весь інший час проживала разом з матір`ю. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона є близькою сусідкою заявниці, так як їхні будинки знаходяться поряд, спілкуються вони кожного дня. Свідок підтвердила, що заявниця з донькою проживали разом із [PERSON] до її смерті. Заявниця виїжджала на заробітки, однак постійним місцем її проживання був будинок матері. Суд, заслухавши пояснення заявниці, її представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи із таких міркувань. Як слідує з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07 січня 1977 року Сороківською сільською радою Бучацького району Тернопільської області, [PERSON] народилася [INFO] , в графі батько записаний « [PERSON] », в графі мати - « [PERSON] ». Згідно витягу з реєстру територіальної громади Бучацької територіальної громади № 2024/009058122, сформованого 30 липня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 30 вересня 1998 року. [PERSON] померла [INFO] в с. Сороки Чортківського району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 17 січня 2025 року Бучацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05 жовтня 2001 року Сороківською сільською радою Бучацького району Тернопільської області, [INFO] помер [PERSON] . Як слідує\~з довідки\~№ 62/5-09/20,\~виданої 25\~липня 2025\~року старостою\~Сороківського старостинського\~округу Бучацької\~міської ради\~Тернопільської області,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка померла [INFO] , перебувала одна на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, без реєстрації разом із померлою з 2010 року проживала дочка [PERSON] . За наявними відомостями в старостинському окрузі заповіт відсутній. Відповідно до довідки приватного нотаріуса Пендзей Г.Г. Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області № 41/01-16 від 29 липня 2025 року, з поданих нотаріусу Лизуник Марією\~Степанівною документів встановлено, що вона час відкриття спадщини не перебувала на реєстраційному обліку разом із спадкодавцем - [PERSON] та протягом строку для прийняття спадщини (6 місяців) заяву до нотаріуса про прийняття спадщини не подала, отже спадщину не прийняла. Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 82239554, сформованої приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Пендзей Г.Г. 18 серпня 2025 року, у Спадковому реєстрі відсутня інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Відтак, аналізуючи вищезазначену інформаційну довідку, особи, які подали заяву про прийняття спадщини, відсутні. Заявниця має намір оформити свої спадкові права після смерті матері [PERSON] , однак позбавлена такої можливості, що стало причиною звернення останньої до суду із заявою про встановлення юридичного факту. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі\~ст. 293 ЦПК України, окреме провадження\~це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14567 цс 18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів». Згідно з пунктами 2, 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~судам роз`яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. 23 вересня 2020 року Верховний Суд в рамках справи № 758/7094/19 вважав за необхідне зазначити, що процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість. Щодо спору\~про право,\~то суд\~такого в\~ході розгляду\~поданої [PERSON] \~заяви не\~встановив,\~оскільки померла\~ [PERSON] \~заповітів не\~складала, особи, які подали заяву про прийняття спадщини, відсутні. Згідно із статтями\~1216,\~1217,\~1218 Цивільного кодексу\~(далі\~ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статей\~1220,\~1221 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях\~1261-1265\~цього\~Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України). У статтях\~1268,\~1269 ЦК України\~зазначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою, четвертою\~статті 1273 цього Кодексу. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Викладені [PERSON] доводи знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, зокрема з показів свідків та наданих документів слідує, що заявниця проживала з померлою [PERSON] , починаючи із 2010 року та до часу відкриття спадщини. Таким чином, факт постійного проживання заявниці [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останньої [INFO] , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. З врахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, беручи до уваги відсутність спору про право у виниклих правовідносинах та те, що виникнення права на спадкування залежить від доведення факту проживання заявниці зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд доходить до висновку, що заяву [PERSON] слід задовольнити. Відсутність реєстрації місця проживання [PERSON] за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі\~ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом (висновок Верховного Суду у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року). З врахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, беручи до уваги відсутність спору про право у виниклих правовідносинах та те, що виникнення права на спадкування залежить від доведення факту проживання заявниці зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд доходить до висновку, що заяву [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved