Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

Керівник Шевченківської\~окружної прокуратури\~міста Харкова\~Омаров Аміл\~Азад огли,\~поданої в\~інтересах Харківської\~міської ради звернувся\~до суду\~із позовом,\~в якому\~просить усунути\~перешкоди Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради у здійсненні права на користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної власнсоті, розташованою за адресою: [ADDRESS] , шляхом: зобов`язання [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ) знести об`єкт самочинного будівництва нежитлову будівлю гараж № [NUMBER] на прибудинковій території, загальною площею 20,8 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2420778863101) з приведенням земельної ділянки під нею у придатний для подальшого використання стан; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ) на нежитлову будівлю - гараж № [NUMBER] на прибудинковій території, загальною площею 20,8 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2420778863101, запис про право власності 43226606; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, з відкриттям розділу, індексний номер 59548266 від 29.07.2021 13:53:17) та закриттям розділу 2420778863101 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Стянути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4844,80 грн. В обґрунтування\~позову посилається\~на те,\~що встановлено\~порушення прав\~Харківської міської\~територіальної громади\~при самовільній\~забудові земельної\~ділянки за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Так,\~на підставі\~рішення державного\~реєстратора Дергачівської\~міської ради\~Зоткіна С.В.\~(рішення\~про державну\~реєстрацію прав\~та їх\~обтяжень,\~з відкриттям\~розділу,\~індексний номер\~59548266\~від 29.07.2021\~13:53:17)\~за [PERSON] \~зареєстровано право\~власності на\~нежитлову будівлю\~гараж №\~ [NUMBER] \~загальною площею\~20,8\~кв.м.\~по [ADDRESS] (реєстраційний\~номер об`єкта\~нерухомого майна\~2420778863101,\~запис про\~право власності\~43226606)\~на підставі\~довідки №\~1147\~від 12.07.2021\~та технічного\~паспорту від\~12.07.2021,\~виданих ТОВ\~«Харківське міське\~бюро нерухомості»,\~а також\~довідки №\~198\~від 07.06.2021,\~виданої начальником\~дільниці №\~4\~КП «Жилкомсервіс»,\~тобто за\~відсутності правовстановлюючих\~документів як\~на нерухоме\~майно,\~так і\~на земельну\~ділянку під\~цим майном.\~Документи,\~надані власником\~державному реєстратору\~не відповідали\~вимогам законодавства,\~а отже,\~не підлягало\~реєстрації право\~власності на\~нерухоме майно.\~ Так,\~відповідно до\~зазначеної довідки\~від 12.07.2021\~№ 1147,\~виданої ТОВ\~«Харківське міське\~бюро нерухомості»\~нежитлова будівля\~гараж №\~ [NUMBER] \~загальною площею\~20,8\~кв.м.,\~розташований за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~побудована у\~1991\~році. окружною прокуратурою було направлено лист від 05.01.2024 за №55-106-92вих-24 до КП «Жилкомсервіс» щодо того, на якій підставі [PERSON] виданодовідку №198 від 07.06.2021 про те, що [PERSON] є власником гаражу № [NUMBER] ,розташованому на прибудинковій території житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та чи взагалі видвалася вказана довідка. Листом від 01.02.2024 за №350/2/07-05 КП «Жилкомсервіс» повідомлено про те, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради №1186 від 20.12.2006 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді м. Харкова» КП «Жилкомсервіс» визначено виконавцем послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків. Рішенням ХМР від 10.05.2017 №238 встановлено перелік послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Водночас, гаражі на баланс КП «Жилкомсервіс» не передавалися, а отже не обліковуються на підприємстві та не обслуговуються. З метою уточнення відомостей щодо довідки №198 від 07.06.2021 КП «Жилкомсервіс» запитано її копію, яку прокуратурою надано листом від 05.02.2024 за №55-106-670вих-24. Листом від 19.02.2024 за №626/2/07-05 КП «Жилкомсервіс» за результатом розгляду копії вищезазначеної довідки повідомлено прокуратуру про те, що вказаний документ взагалі не реєструвався в журналах вихідної кореспоненції. Інформація щодо власника гаража в підприємстві також відсутня. Отже, довідка №198 від 07.06.2021, в тому числі на підставі якої зареєстровано право власності [PERSON] на гараж, взагалі не видавалася КП «Жилкомсервіс». Прокурор зазначає, що [PERSON] жодних прав на земельну ділянку по [ADDRESS] , на якій збудовано нежитлову будівлю гараж № [NUMBER] , не набував. Відомості про реєстрацію речових прав на земельну ділянку по [ADDRESS] в Державному реєстрі відсутні, що підтверджується відповідною Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за вказаною адресою. Крім того, у реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному веб-порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (https://econstruction.gov.ua/), який містить інформацію про документи, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття об`єктів до експлуатації, з травня 2011 року, відсутня інформація щодо об`єкту по [ADDRESS] . Вивченням відомостей з Єдиного міського реєстру актів Харківської міської ради встановлено відсутність рішень щодо безоплатної передачі у власність, надання в користування (оренду) або продаж земельної ділянки, розташованої за адресою по [ADDRESS] [PERSON] . Крім того, на відповідний запит окружної прокуратури до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», останнім листом від 22.03.2024 №2581/04-12/24 надано інформацію про те, що КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» здійснювало повноваження щодо реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна у м. Харкові до 01.01.2013. Згідно з даними відділу збереження інформації КП «БТІ» інвентаризаційні справи, зокрема, за адресою: [ADDRESS] , як на окремий об`єкт нерухомого майна не створювалися, не обліковуються та у відділі відсутні. Водночас, листом від 15.03.2024 за №1691/0/225-24 Департаментом земельних відносин Харківської міської ради повідомлено окружну прокуратуру про те, що згідно з інформацією Департаменту реєстрації ХМР будь-які заяви щодо проведення реєстраційних дій стосовно зазначеного об`єкта нерухомого майна по [ADDRESS] до Департаменту реєстрації ХМР не надходили. За інформацією наявною в Департаменту діловодства звернень від [PERSON] з питань проведення реєстраційних дій з об`єктами нерухомого майна, отримання земельних ділянок для обслуговування гаражу та для надання будь-яких послуг, у період з 01.01.2019 по 11.03.2024 включно до Департаменту діловодства не надходило. Згідно з інформацією Департаменту містобудування та архітектури ХМР містобудівні умови та обмеження для проєктування вищезазначеного об`єкту, Департаментом не надавалися. Отже, земельна ділянка по [ADDRESS] , яка зайнята спірною будівлею гаражем № [NUMBER] , використовується самовільно поза волею власника, що порушує інтереси Харківської міської територіальної громади. Вважав, що в даному випадку порушено інтереси держави в особі Харківської міської ради щодо реалізації прав законного власника та розпорядника земельної ділянки під спірним об`єктом нерухомого майна, отримання від неї корисних властивостей тощо, адже рішення Харківської міської ради про надання відповідної земельної ділянки у власність або в користування не приймалось, а отже ця земельна ділянка перебуває у власності територіальної громади міста Харкова. За положеннями ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Ключовим для застосування цих норм є поняття «інтерес держави». У Рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини). Оскільки «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Звернення прокурора з позовом у цьому випадку зумовлено тим, що внаслідок незаконних дій щодо самочинного будівництва, а також щодо реєстрації права власності Харківська міська територіальна громада позбавлена можливості використовувати земельну ділянку під об`єктом самочинного будівництва. Таким органом у вказаному випадку є Харківська міська рада, яка здійснює повноваження щодо володіння, користування та розпорядження землею комунальної власності як орган місцевого самоврядування. При цьому в першому із згаданих «виключних випадків» прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно. Установлено, що у цьому випадку органом місцевого самоврядування не вжито жодних заходів щодо усунення порушень інтересів територіальної громади з боку [PERSON] . Таким чином, незважаючи на неодноразові звернення прокурора до уповноваженого органу на виконання відповідних повноважень Харківської міської ради, на сьогодні заходів щодо поновлення інтересів територіальної громади міста Харкова органом місцевого самоврядування не вжито. Ця бездіяльність призводить до негативних наслідків у вигляді незаконного заволодіння фізичною особою комунальним майном земельною ділянкою та створює можливість отримати права на неї поза конкурсною процедурою. Унаслідок нездійснення захисту згадані інтереси територіальної громади міста Харкова залишилися незахищеними. Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 (справа № 918/153/19) зазначив: «Інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи». З огляду на викладене у прокурора виникло не тільки право, але й обов`язок відреагувати на існуючий факт порушення інтересів держави у спірних правовідносинах шляхом звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова від 30.09.2024 року провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова від 16.12.2024 року заяву керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Омарова А.А. задоволено. Вжито заходи забезпечення позову у вказаній цивільній справі, а саме накладено арешт на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 2420778863101 (номер запису про право власності 43226606; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 59548266 від 29.07.2021 13:53:17, Зоткін Сергій Володимирович, Дергачівська міська рада, Харківська обл.), а саме: гараж № [NUMBER] на прибудинковій території, обєкт житлової нерухомості: Ні, загальною площею 20,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим майном. Ухвалою Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова від 07.04.2025 вказану цивільну справу прийнято суддею Шамраєвим М.Є. до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 01.05.2025 підготовче провадженні по вказаній цивільній справі закрито, справу призначено до розгляду по суті. 22\~квітня 2025\~року представником\~відповідача Марченком\~С.О.\~подано відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~останній зазначив,\~що позовна\~заява не\~підлягає задоволенню.\~В обгрунтування\~своїх заперечень\~зазначив,\~що за\~наявності органу,\~до компетенції\~якого віднесені\~повноваження здійснювати\~захист інтересів\~держави саме\~у спірних\~правовідносинах,\~прокурору достатньо\~дотриматися порядку,\~передбаченого статтею\~23\~Закону №\~1697-VII,\~і якщо\~цей компетентний\~орган протягом\~розумного строку\~після отримання\~повідомлення самостійно\~не звернувся\~до суду\~з позовом\~в інтересах\~держави,\~то це\~є достатнім\~аргументом для\~підтвердження судом\~підстав для\~представництва.\~Якщо прокурору\~відомі причини\~такого незвернення,\~він повинен\~зазначити їх\~в обґрунтуванні\~підстав для\~представництва,\~яке міститься\~в позові.\~Але якщо\~з відповіді\~зазначеного органу\~на звернення\~прокурора такі\~причини з`ясувати\~неможливо,\~чи такої\~відповіді взагалі\~не отримано,\~то це\~не є\~підставою вважати\~звернення прокурора\~необґрунтованим.\~Так,\~підставою для\~представництва інтересів\~держави прокурор\~зазначив невжиття\~жодних заходів\~щодо усунення\~порушень територіальної\~громади з\~боку [PERSON] .\~ В\~той же\~час в\~матеріалах справи\~містяться листи\~від різних\~департаментів Документ\~сформований в\~системі «Електронний\~суд» 22.04.2025\~5\~Харківської міської\~ради про\~необхідність вчинення\~певних дій\~для проведення\~відповідних перевірок.\~Зокрема,\~листом від\~26.01.2024\~р.\~№ 392/0/226-24\~Департамент з\~інспекційної роботи\~Харківської міської\~ради зазначає,\~що «Державний\~архітектурно-будівельний\~контроль здійснюється\~органами державного\~архітектурно-будівельного\~контролю відповідно\~до Закону\~України «Про\~основні засади\~державного нагляду\~(контролю)\~у сфері\~господарської діяльності».\~Державний архітектурно-будівельний\~контроль замовників\~будівництва,\~які є\~фізичними особами,\~здійснюється відповідно\~до Закону\~України «Про\~основні засади\~державного нагляду\~(контролю)\~у сфері\~господарської діяльності»\~з урахуванням\~особливостей правового\~статусу таких\~осіб.\~Підстави для\~проведення позапланової\~перевірки визначено\~пунктом 7\~Порядку здійснення\~державного архітектурно-будівельного\~контролю,\~затвердженим постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~23.05.2011\~№ 553\~(далі\~-\~Порядок).\~Так,\~підставою для\~проведення позапланової\~перевірки є,\~зокрема вимога\~правоохоронних органів\~щодо проведення\~перевірки,\~складена на\~підставі ухвали\~слідчого судді.\~Враховуючи викладене,\~у разі\~отримання вказаної\~вимоги складеної\~на підставі\~ухвали слідчого\~судді Інспекцією\~державного архітектурно-будівельного\~контролю Департаменту\~будуть вжиті\~відповідні заходи.».\~ Листом\~від 01.02.2024\~р.\~№ 632/0/225-24\~Департамент земельних\~відносин Харківської\~міської ради\~вказує,\~що «У\~зв`язку із\~викладеним,\~для ідентифікації\~об`єктів будівництва,\~зазначених у\~листах Шевченківської\~окружної прокуратури\~міста Харкова\~від 05.01.2024\~№ 55-106-90ВИХ-24\~та визначення\~їх точного\~місцезнаходження необхідно\~надати фото\~та схему\~розміщення цих\~об`єктів,\~що є\~обов`язковою передумовою\~для вжиття\~Департаментом з\~інспекційної роботи\~Харківської міської\~ради заходів\~самоврядного контролю\~у сфері\~благоустрою населених\~пунктів.\~Так,\~підставою для\~проведення позапланової\~перевірки є,\~зокрема вимога\~правоохоронних органів\~щодо проведення\~перевірки,\~складена на\~підставі ухвали\~слідчого судді.\~Враховуючи викладене,\~у разі\~отримання вказаної\~вимоги,\~складеної на\~підставі ухвали\~слідчого судді\~Інспекцією державного\~архітектурно-будівельного\~контролю Департаменту\~з інспекційної\~роботи Харківської\~міської ради\~будуть вжиті\~відповідні заходи.».\~В подальшому,\~листом від\~28.08.2024\~р.\~№ 6081/0/225/24\~Департамент земельних\~відносин Харківської\~міської ради\~зазначає,\~що «Для\~можливості визначення\~більш ефективного,\~способу захисту\~порушених прав\~та інтересів\~міської ради\~просимо надати\~до Департаменту\~інформацію,\~яка надасть\~змогу ідентифікувати\~об`єкти будівництва\~за вищевказаними\~адресами та\~їх місце\~розташування (фото,\~план-схема\~розміщення тощо).».\~На жоден\~з цих\~листів Шевченківською\~окружною прокуратурою\~міста Харкова\~не було\~надано а\~ні вимоги,\~а ні\~ухвали суду,\~а ні\~навіть фото\~чи план-схеми\~розміщення будівлі\~гаражу.\~Документ сформований\~в системі\~«Електронний суд»\~22.04.2025\~6\~Відтак,\~Шевченківською окружною\~прокуратурою міста\~Харкова,\~в порушення\~встановленого нормативно-правовими\~актами порядку,\~прийнято рішення\~не діяти\~відповідно до\~Закону,\~а обрано\~більш простий,\~але передчасний\~механізм звернення\~до суду\~для захисту\~відповідних інтересів\~територіальної громади.\~Відповідно до\~інформації з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~нежитлова будівля\~гараж №\~ [NUMBER] \~на прибудинковій\~території загальною\~площею 20,8\~м2\~по [ADDRESS] належить\~ [PERSON] на\~підставі Рішення\~про державну\~реєстрацію прав\~та їх\~обтяжень,\~індексний номер:\~59548266\~від 29.07.2021.\~Як зазначає\~позивач у\~позовній заяві,\~нежитлова будівля\~гараж №\~ [NUMBER] \~на прибудинковій\~території загальною\~площею 20,8\~м2\~по [ADDRESS] є\~об`єктом самочинного\~будівництва,\~так як\~збудований на\~земельній ділянці,\~що не\~була відведена\~для цієї\~мети та\~без відповідного\~документа,\~який дає\~право виконувати\~будівельні роботи.\~Зазначені твердження\~позивача базуються\~на листі\~Департаменту земельних\~відносин Харківської\~міської ради\~від 01.02.2024\~р.\~№ 632/0/225-24,\~в якому\~Департамент земельних\~відносин Харківської\~міської ради\~повідомляє,\~що інформація\~щодо об`єкту\~будівництва по\~ [ADDRESS] в\~Реєстрі відсутні.\~Дійсно,\~відповідно до\~ст.\~221\~Закону України\~«Про регулювання\~містобудівної діяльності»\~єдина державна\~електронна система\~у сфері\~будівництва (далі\~-\~електронна система)\~-\~це єдина\~інформаційно-комунікаційна\~система у\~складі містобудівного\~кадастру,\~що забезпечує\~створення,\~перегляд,\~відправлення,\~прийняття,\~збирання,\~внесення,\~накопичення,\~обробку,\~використання,\~розгляд,\~зберігання,\~захист,\~облік та\~надання інформації\~у сфері\~будівництва,\~а також\~електронну взаємодію\~між фізичними\~та юридичними\~особами,\~державними органами,\~органами місцевого\~самоврядування,\~центрами надання\~адміністративних послуг\~з метою\~отримання визначених\~цим Законом\~послуг у\~сфері будівництва.\~Документ сформований\~в системі\~«Електронний суд»\~22.04.2025\~8\~Проте,\~слід зазначити,\~що Закон\~України «Про\~регулювання містобудівної\~діяльності» почав\~діяти лише\~17.02.2011\~року,\~а стаття\~221\~зазначеного закону\~з`явилася в\~редакції від\~01.12.2019\~року.\~В той\~же час,\~згідно з\~Технічним паспортом\~на гараж\~№ [NUMBER] \~на прибудинковій\~території по\~ [ADDRESS] ,\~виготовленим ТОВ\~«ХАРКІВСЬКЕ МІСЬКЕ\~БЮРО НЕРУХОМОСТІ»,\~гараж №\~ [NUMBER] \~загальною площею\~20,8\~м2\~було споруджено\~у 1991\~році.\~Дата будівництва\~гаражу \~1991\~рік,\~також підтверджується\~довідкою ТОВ\~«Л ХАРКІВСЬКЕ\~МІСЬКЕ БЮРО\~НЕРУХОМОСТІ» від\~12.07.2021\~№ 1147. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, виявлення факту самочинного будівництва об`єкта. В той же час, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради будь-яких перевірок на об`єкті будівництва по [ADDRESS] не проводилось, жодних актів перевірки не складалося, приписи про усунення порушень не виносилися та постанови про притягнення до відповідальності осіб, які здійснили самочинне будівництво, не приймалися. Як зазначалося раніше, Департамент інспекційної роботи Харківської міської ради в своїх листа неодноразово зазначав, що у разі отримання відповідної вимоги, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту будуть вжиті відповідні заходи. Крім того, слід зазначити, що згідно з п. 78 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року. Тому, вважає, що дана позовна заява є передчасною та такою, що подана без проведення перевірки об`єкта будівництва, без складання акту перевірки, приписів про усунення порушень, без складання постанови про притягнення до відповідальності осіб, які здійснили самочинне будівництво. 09\~червня 2025\~року прокурором\~Колєснік Є.О.\~подано пояснення,\~за змістом\~яких державна\~реєстрація прав\~не є\~підставою набуття\~права власності,\~а є\~лише засвідченням\~державою вже\~набутого особою\~права власності,\~що унеможливлює\~ототожнення факту\~набуття права\~власності з\~фактом його\~державної реєстрації.\~При дослідженні\~судом обставин\~існування в\~особи права\~власності,\~необхідним є\~перш за\~все встановлення\~підстави,\~на якій\~особа набула\~таке право,\~оскільки сама\~по собі\~державна реєстрація\~прав не\~є підставою\~виникнення права\~власності,\~такої підстави\~закон не\~передбачає (постанова\~ОП КГС\~ВС від\~24.01.2020\~у справі\~№ 910/10987/18). Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила таке будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правового режиму такого будівництва як самочинного (пункти 6.31-6.33 постанови від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13; пункти 53-56 постанови від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц; пункт 46 постанови від 20.07.2022 у справі № 923/196/20). З урахуванням того, що державним реєстратором проведено державну реєстрацію права власності на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна вперше з відкриттям нового розділу в Державному реєстрі прав та присвоєнням реєстраційного номера цьому об`єкту нерухомого майна, під час розгляду заяви про реєстрацію державному реєстратору слід було керуватися п. 41 Порядку, яким встановлено перелік документів, що подаються для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна. Також прокурором зазначено, що жодних посилань на правовстановлюючі документи, якими б підтверджувалась належність [PERSON] відповідного об`єкта нерухомого майна, наявність документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію вказаного закінченого будівництвом об`єкта, присвоєння йому у встановленому законом порядку відповідної поштової адреси, ні означені технічний паспорт та довідка, ні інші матеріали реєстраційної справи, всупереч ч.ч.1,3 п.41, п. 42 Порядку, не містять. Довідка та технічний паспорт, надані [PERSON] державному реєстратору не є правовстановлюючими документами, а відповідно і підставами для державної реєстрації в розумінні ст. 27 Закону. Крім того, вони не є «іншими документами, які підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно» довідка № 1147 від 12.07.2021 та технічний паспорт від 12.07.2021, видані ТОВ « Харківське міське бюро нерухомості», а також довідка № 198 від 07.06.2021, видана начальником дільниці №4 КП «Жилкомсервіс». Крім того, окружною прокуратурою було направлено лист від 05.01.2024 за №55-106- 92вих-24 до КП «Жилкомсервіс» щодо того, на якій підставі [PERSON] видано довідку № 198 від 07.06.2021 про те, що [PERSON] є власником гаражу № [NUMBER] , розташованому на прибудинковій території житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та чи взагалі видвалася вказана довідка. Листом від 01.02.2024 за №350/2/07-05 КП «Жилкомсервіс» повідомлено про те, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 1186 від 20.12.2006 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді м. Харкова» КП «Жилкомсервіс» визначено виконавцем послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків. Рішенням ХМР від 10.05.2017 № 238 встановлено перелік послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Водночас, гаражі на баланс КП «Жилкомсервіс» не передавалися, а отже не обліковуються на підприємстві та не обслуговуються. З метою уточнення відомостей щодо довідки № 198 від 07.06.2021 КП «Жилкомсервіс» запитано її копію, яку прокуратурою надано листом від 05.02.2024 за №55-106- 670вих-24. Листом від 19.02.2024 за №626/2/07-05 КП «Жилкомсервіс» за результатом розгляду копії вищезазначеної довідки повідомлено прокуратуру про те, що вказаний документ взагалі не реєструвався в журналах вихідної кореспоненції. Інформація щодо власника гаража в підприємстві також відсутня. Отже, довідка № 198 від 07.06.2021, в тому числі на підставі якої зареєстровано право власності [PERSON] на гараж, взагалі не видавалася КП «Жилкомсервіс». Документи, надані [PERSON] державному реєстратору не відповідали вимогам законодавства, а отже не підлягало реєстрації право власності на нерухоме майно. Водночас, такими діями державного реєстратора порушено інтереси Харківської міської територіальної громади, представником якої є Харківська міська рада, адже своїм рішенням державний реєстратор фактично легалізував самочинне будівництво на території міста Харкова, яке проведено на земельній ділянці комунальної власності. Отже, земельна ділянка по [ADDRESS] , яка зайнята спірною будівлею гаражем № [NUMBER] , використовується самовільно поза волею власника, що порушує інтереси Харківської міської територіальної громади. Отже, належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно. Такої правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у пп. 109-113 Постанови від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 (провадження №12- 39гс23). Земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] розташована у межах міста Харкова та не перебуває у приватній та державній власності, у зв`язку з чим в силу закону є комунальною власністю територіальної громади міста в особі Харківської міської ради. З огляду на викладене, оскільки зазначена земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належить до земель комунальної власності територіальної громади міста Харкова, а нежитлова будівля гараж № [NUMBER] , загальною площею 20,8 кв.м., розташована на ній, є об`єктом самочинного будівництва, то належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою (у даному випадку Харківська міська рада) є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно. Враховуючи, що на замовлення саме [PERSON] проведені і технічна інвентаризація нежитлової будівлі гараж № [NUMBER] , загальною площею 20,8 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] і її державна реєстрації з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то позовна вимога про зобов`язання особи знести самочинно збудований об`єкт нерухомого майна стосується [PERSON] , як особи, що здійснила самочинне будівництво. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримувала та наполягала на задоволенні позову. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи та\~перевіривши їх\~доказами,\~врахувавши позиції\~сторін,\~установив,\~що на\~підставі рішення державного реєстратора Дергачівської міської ради Зоткіна С.В. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, з відкриттям розділу, індексний номер 59548266 від 29.07.2021 13:53:17) за [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлову будівлю гараж № [NUMBER] загальною площею 20,8 кв.м. по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2420778863101, запис про право власності 43226606) на підставі довідки № 1147 від 12.07.2021 та технічного паспорту від 12.07.2021, виданих ТОВ «Харківське міське бюро нерухомості», а також довідки №198 від 07.06.2021, виданої начальником дільниці № 4 КП «Жилкомсервіс». Відповідно до зазначеної довідки від 12.07.2021 №1147, виданої ТОВ «Харківське міське бюро нерухомості» нежитлова будівля гараж № [NUMBER] загальною площею 20,8 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] побудована у 1991 році. Однак доказів щодо побудови зазначеної будівлі у 1991 році матеріали справи не містять. З доказів, наданих прокурором, вбачається, що окружною прокуратурою було направлено лист від 05.01.2024 за №55-106-92вих-24 до КП «Жилкомсервіс» щодо того, на якій підставі [PERSON] виданодовідку №198 від 07.06.2021 про те, що [PERSON] є власником гаражу № [NUMBER] ,розташованому на прибудинковій території житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та чи взагалі видвалася вказана довідка. Листом від 01.02.2024 за №350/2/07-05 КП «Жилкомсервіс» повідомлено про те, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради №1186 від 20.12.2006 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді м. Харкова» КП «Жилкомсервіс» визначено виконавцем послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків. Рішенням ХМР від 10.05.2017 №238 встановлено перелік послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Водночас, гаражі на баланс КП «Жилкомсервіс» не передавалися, а отже не обліковуються на підприємстві та не обслуговуються. З метою уточнення відомостей щодо довідки №198 від 07.06.2021 КП «Жилкомсервіс» запитано її копію, яку прокуратурою надано листом від 05.02.2024 за №55-106-670вих-24. Листом від 19.02.2024 за №626/2/07-05 КП «Жилкомсервіс» за результатом розгляду копії вищезазначеної довідки повідомлено прокуратуру про те, що вказаний документ взагалі не реєструвався в журналах вихідної кореспоненції. Інформація щодо власника гаража в підприємстві також відсутня. У судовому засіданні представником відповідача надано оригінал довідки № 198 від 07.06.2024, який відповідає поданій раніше копіїі вказаного документа, тож суд не вбачає підстав для сумніву щодо відповідності поданої копії оригіналу. Однак суд установив, що відомості про реєстрацію речових прав на земельну ділянку по [ADDRESS] в Державному реєстрі відсутні, що підтверджується відповідною Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за вказаною адресою. Крім того, у реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному веб-порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (https://econstruction.gov.ua/), який містить інформацію про документи, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття об`єктів до експлуатації, з травня 2011 року, відсутня інформація щодо об`єкту по [ADDRESS] . Вивченням відомостей з Єдиного міського реєстру актів Харківської міської ради встановлено відсутність рішень щодо безоплатної передачі у власність, надання в користування (оренду) або продаж земельної ділянки, розташованої за адресою по [ADDRESS] [PERSON] . Крім того, на відповідний запит окружної прокуратури до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», останнім листом від 22.03.2024 №2581/04-12/24 надано інформацію про те, що КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» здійснювало повноваження щодо реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна у м. Харкові до 01.01.2013. Згідно з даними відділу збереження інформації КП «БТІ» інвентаризаційні справи, зокрема, за адресою: [ADDRESS] , як на окремий об`єкт нерухомого майна не створювалися, не обліковуються та у відділі відсутні. Водночас, листом від 15.03.2024 за №1691/0/225-24 Департаментом земельних відносин Харківської міської ради повідомлено окружну прокуратуру про те, що згідно з інформацією Департаменту реєстрації ХМР будь-які заяви щодо проведення реєстраційних дій стосовно зазначеного об`єкта нерухомого майна по [ADDRESS] до Департаменту реєстрації ХМР не надходили. За інформацією наявною в Департаменту діловодства звернень від [PERSON] з питань проведення реєстраційних дій з об`єктами нерухомого майна, отримання земельних ділянок для обслуговування гаражу та для надання будь-яких послуг, у період з 01.01.2019 по 11.03.2024 включно до Департаменту діловодства не надходило. Згідно з інформацією Департаменту містобудування та архітектури ХМР містобудівні умови та обмеження для проєктування вищезазначеного об`єкту, Департаментом не надавалися. Отже, земельна ділянка по [ADDRESS] , яка зайнята спірною будівлею гаражем № [NUMBER] , використовується самовільно поза волею власника, що порушує інтереси Харківської міської територіальної громади. Відповідно до частин першої, другої статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Частинами другою - п`ятою статті 376 ЦК України, відповідно, встановлено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна,\~не набуває права власності на нього. Право власності\~на самочинно збудоване нерухоме майно\~може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво\~на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності\~на нерухоме майно\~за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво\~на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню\~особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності\~на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. При цьому формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею. Тож, як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила таке будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правового режиму такого будівництва як самочинного з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті\~(пункти 6.31-6.33 постанови від 07.04.2020 у справі №916/2791/13; пункти 53-56 постанови від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц; пункт 46 постанови від 20.07.2022 у справі № 923/196/20). Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства (див. постанови від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16 (пункт 8.5), від 03.04.2019 у справі № 921/158/18 (пункт 51), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 37-38), від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 (пункт 54), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (пункт 34)). Згідно з вказаним принципом, не допускається набуття права власності на споруджені об`єкти нерухомого майна особою, яка не має права власності або іншого речового права на земельну ділянку. За обставин, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстровано за певною особою без дотримання визначеного статтею 376 ЦК України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна. Належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно\~(пункти 109-113 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 (провадження №12-39гс23). За змістом частини сьомої статті 376 Цивільного кодексу України зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову можливе лише у разі: (1) істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, (2) істотного порушення будівельних норм і правил. В інших випадках самочинного будівництва, зокрема, (1) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (3) належно затвердженого проекту, стаття 376 Цивільного кодексу України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови. Відповідно до статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] розташована у межах міста Харкова та не перебуває у приватній та державній власності, у зв`язку з чим в силу закону є комунальною власністю територіальної громади міста в особі Харківської міської ради. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (частина четверта\~статті 373 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 375 ЦК України\~власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Згідно із частиною першою\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі в цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди. Тому державна реєстрація будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі (пункт 84 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18). З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду у п. 88 постанови від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22 зробила висновок, що самочинне будівництво нерухомого майна особою, яка не є власником земельної ділянки, слід розглядати як порушення прав власника відповідної земельної ділянки. У частині другій статті 212 ЗК України передбачено, що приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2021 року у справі №442/302/17 (провадження №61-20491св19) зазначено, що «задоволення вимоги про усунення перешкод в користуванні земельної ділянки шляхом знесення самочинно побудованого нежитлового приміщення за рахунок особи, яка здійснила таке самочинне будівництво є належним та ефективним способом захисту прав власника (користувача). Застосування вимог про знесення самочинного будівництва виключає застосування інших вимог власника (користувача) земельної ділянки про усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою, в тому числі визнання недійсними договорів про відчуження майна». З огляду на викладене, оскільки зазначена земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належить до земель комунальної власності територіальної громади міста Харкова, а нежитлова будівля гараж № [NUMBER] , загальною площею 20,8 кв.м., розташована на ній, є об`єктом самочинного будівництва, зазначене не спростовано Відповідачем та підтверджується наданими суду доказами, позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання [PERSON] знести самочинно збудований об`єкт нерухомого майна підлягають задоволенню. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 зазначила, що: «136. Судовим рішенням про знесення спірного об`єкта нерухомості суд вирішує подальшу юридичну долю самочинно побудованого майна (спірного об`єкта нерухомості). 137. Якщо право власності на об`єкт самочинного будівництва зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), у разі задоволення позовної вимоги про знесення об`єкта самочинного будівництва суд у мотивувальній частині рішення повинен надати належну оцінку законності такої державної реєстрації. 138. Якщо суд дійде висновку про незаконність державної реєстрації права власності на об`єкт самочинного будівництва, таке судове рішення є підставою для закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи з огляду на положення пункту 5 частини першої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовується рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ).» Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закону), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми\~державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все\~встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності,\~такої підстави закон не передбачає (постанова ОП КГС ВС від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18). Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила таке будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правового режиму такого будівництва як самочинного (пункти 6.31-6.33 постанови від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13; пункти 53-56 постанови від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц; пункт 46 постанови від 20.07.2022 у справі № 923/196/20). Відповідно до частини четвертої статті 19 Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Частиною другою статті 18 Закону визначено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Пунктом 1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі Порядок) визначено, що цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону державної реєстрації прав, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Так, абзацом першим пункту 40 Порядку передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, іншими законами України та цим Порядком. Згідно з пунктом 7 Порядку, для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, іншими законами України та цим Порядком. Частиною першою статті 27 Закону передбачено перелік документів на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності та інших речових прав. Пунктом 14 частини першої статті 27 Закону зазначено серед підстав «інші документи, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно, проте, технічний паспорт та довідка про інвентаризацію об`єкту не є правовстановлюючими документами. Водночас, з урахуванням того, що державним реєстратором проведено державну реєстрацію права власності на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна вперше з відкриттям нового розділу в Державному реєстрі прав та присвоєнням реєстраційного номера цьому об`єкту нерухомого майна, під час розгляду заяви про реєстрацію, відповідно до пункту 41 Порядку для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються:\~документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;\~технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;\~документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;\~письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності). Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалась в Єдиному реєстрі документів. Крім того, абзацами четвертим та п`ятим\~пункту 42 Порядку\~(в редакції, що діяла на момент спірної реєстрації)\~передбачено, що для державної реєстрації права власності\~на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що\~закінчені будівництвом до 5 серпня 1992\~р., подаються:\~технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. У разі коли індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених цим пунктом, можуть бути подані документи, передбачені статтею 31 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність (частина перша статті 31 Закону в редакції, що діяла на момент спірної реєстрації). Зі змісту позову вбачається, що, за твердженням Прокурора, задоволення позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора призведе до відновлення становища власника земельної ділянки, яке існувало до порушення його права, проте у постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 Велика Палата Верховного Суду вказала: сам по собі факт державної реєстрації права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду не слід розглядати як окреме щодо факту самочинного будівництва порушення прав власника земельної ділянки (пункт 89); права власника земельної ділянки порушуються в результаті факту самочинного будівництва, а не державної реєстрації права власності на самочинно побудоване майно. Державна реєстрація права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду поза встановленим\~статтею 376 ЦК України\~порядком за особою, яка таке будівництво здійснила, лише додає до вже існуючих фактичних обмежень (які з`явились безпосередньо з факту самочинного будівництва) власника земельної ділянки в реалізації свого права власності додаткові юридичні обмеження (пункт 92); за обставин, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстроване за певною особою без дотримання визначеного\~статтею 376 ЦК України\~порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна (пункт 112); належними вимогами, які може заявити власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження нею, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно (пункт 113). Оскільки положення\~статті 376 ЦК України\~виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею, реєстрація права власності на самочинно побудоване нерухоме майно за особою - власником земельної ділянки у будь-який інший спосіб, окрім визначеного цією статтею (тобто на підставі судового рішення про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за власником земельної ділянки), також не змінює правовий режим самочинного будівництва. За вказаних обставин особа власник земельної ділянки не набуває право власності на самочинно побудоване нерухоме майно (п. 152). Отже, за змістом наведених висновків вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності, яке він прийняв на підставі технічного паспорту, виданого 12.07.2021, та довідки № 198, виданої 07.06.2021 начальником дільниці № 4 КП «Жилкомсервіс» є неналежним способом захисту. Юридичні перешкоди для власника земельної ділянки, які виникли внаслідок зазначеної реєстрації, усуваються внаслідок задоволення судом належних позовних вимог: (1) або про знесення самочинно побудованого нерухомого майна\~(внаслідок демонтажу якого на підставі пункту 1 частини першої, частини другої\~статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно»\~закриваються відповідний розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційна справа)\~ саме із такою Прокурор і звернувся до суду; (2) або про визнання права власності на самочинно побудоване майно (таке судове рішення є підставою для державної реєстрації права власності на відповідне майно згідно з пунктом 9 частини першої\~статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно»). Якщо суд дійде висновку про незаконність державної реєстрації права власності на об`єкт самочинного будівництва, таке судове рішення є підставою для закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи з огляду на положення пункту 5 частини першої\~статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 (пункт 138)). Разом з тим,\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року,\~статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~викладено у новій редакції, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої якої відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього\~Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав\~допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 906/516/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19 та інших. У категорії справ, за обставинами яких певна особа неправомірно зареєструвала право власності на самочинно побудоване майно, неналежною є як вимога\~про скасування рішення (запису) про реєстрацію права власності,\~так і вимога про припинення права власності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 (пункт 154)). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац дванадцятий частини другої\~статті 16 ЦК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга\~статті 5 ЦПК України). Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Отже, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20). Враховуючи зазначене,\~суд відмовляє\~в позові\~прокурора про\~скасування у\~Державному реєстрі\~речових прав\~на нерухоме\~майно державної\~реєстрації права\~власності [PERSON] \~на нежитлову\~будівлю гараж\~ загальною\~площею 20,8\~кв.м.\~розташовану за\~адресою [ADDRESS] \~(реєстраційний\~номер об`єкта\~нерухомого майна\~2420778863101,\~запис про\~право власності\~43226606;\~рішення про\~державну реєстрацію\~прав та\~їх обтяжень,\~з відкриттям\~розділу,\~індексний номер\~59548266\~від 29.07.2021\~13:53:17) та закриття розділу 2420778863101 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Судові витрати, що складаються з витрат зі сплати судового збору, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial