Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

Позивач Товариство з\~обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" звернулося до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 26 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та позичальником [PERSON] за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1177-8601, всі істотні умови якого визначені у Правилах надання споживчих кредитів. Позичальнику був наданий одноразовий ідентифікатор А4918 для підписання кредитного договору № 1177-8601 від 26.03.2023 року та підтвердження ознайомлення з Правилами надання споживчих кредитів. За умовами кредитного договору позичальнику наданий кредит на таких умовах: сума кредиту 9 200,00 грн., строк кредитування 300 днів, базовий період 14 днів, знижена процентна ставка 2,50 % в день, стандартна процентна ставка 3.00 % в день. Базовий період - проміжки часу впродовж строку дії Договору, в останні дні яких у Позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування Кредитом. Кількість днів у Базовому періоді вказані у Договорі і визначена сторонами на підставі пропозиції Кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань Позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання Кредиту через веб-сайт Кредитодавця. Відповідачка отримала кредитні кошти, однак умови кредитного договору щодо їх повернення та сплати процентів не виконала, станом на 13 червня 2024 року загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором становить 91 356,00 грн., а саме: прострочена заборгованість за кредитом 9 200,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 82 156,00 грн. Разом з тим, Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у сумі 45\~356,00 грн. за умови погашення Позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 46\~000,00 грн. Тому, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 46\~000,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 9\~200,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 36\~800,0 грн., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою судді\~від 16.08.2024\~р.\~позовну заяву\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~ "УКР\~КРЕДИТ ФІНАНС"\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договоромбуло прийнято до провадження суддею Костюковим Д.Г., відкрито провадження у справі та розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" в судове засідання не з`явився, однак до позовної заяви представник долучив клопотання про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.78). Крім того, у заяві про виконання ухвали суду (а.с.193) пояснив, що [PERSON] неодноразово зверталася до ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" з різних питань, зокрема, стосовно шахрайських дій, які на її думку, мали місце. Товариство надало відповідачці роз`яснення щодо переліку необхідних документів для розгляду питання по суті. Однак, відповідні документи відповідачкою надані не були, тому службова перевірка не проводилася. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що 26.03.2023 вона виявила, що її телефонний номер заблокований. Вранці вона пішла до відділення Київстар та їй повідомили, що її номер заблокований, оскільки цей номер використовують на іншому пристрої. Вона хотіла зняти грошові кошти в ПУМБ, однак на карточці нічого не було. Вона пішла до відділення банку, де їй сказали, що всі кошти зняті, а також повідомили про те, що є її заява про кредит. Після цього вона заблокувала картку та їй порадили перевірити отримання кредитів по всіх установах. Вона пішла у відділення Монобанку і там закрила картку, а також заблокувала картку в ПриватБанку. Потім вона перевірила всі установи з кредитування та встановила, що в багатьох установах намагалися отримати кредит по її документах, однак кредит надали тільки в УКР КРЕДИТ ФІНАНС, куди вона одразу зателефонувала, однак там їй повідомили, що вони не мають права нічого їй надати та порадили звернутися до поліції, яка може отримати доступ до конфіденційної інформації. 28.03.2023 вона подала заяву до відділення поліції. Ніяких договорів з УКР КРЕДИТ ФІНАНС вона не укладала та ніяких кредитів від них не отримувала. Представник відповідачки адвокат Скопіч А.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки відповідачка є потерпілою від вчинення невідомою особою шахрайських дій, кредитними коштами позивача вона не користувалася, а тому нею не завдано будь-якої шкоди позивачу. В подальшому від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Скопіч А.В. надійшла заява про розгляд справи у відсутність відповідачки та її представника, позовні вимоги не визнають, оскільки [PERSON] грошові кошти від позивача не отримувала, рахунки у банку, куди були перераховані кошти у [PERSON] відсутні та вона є потерпілою від злочину, відомості про який внесені до ЄРДР, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог прохають відмовити (а.с.232). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою установою, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи ІК №116 від 01.08.2013, видане Національним банком України (а.с.70). 26.03.2023 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1177-8601 (а.с.16-27). Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», затверджених наказом № 69-П від 23.11.2022 та розміщених на їх сайті (а.с.28-41). Вказаний кредитний договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Позичальнику надано одноразовий ідентифікатор А4918, для підписання кредитного договору №1177-8601 від 26.03.2023, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 п. 2 кредитного договору кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювальну кредитну лінію на наступних умовах, визначених цим договором. Кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку передбаченому цим договору. Дата видачі кредиту 26.03.2023; останній календарний день першого базового періоду 08.04.2023; сума кредиту 9 200 грн. 00 коп.; нараховані проценти за користування кредитом 3 220 грн. 00 коп.; разом до сплати 12 420 грн. 00 коп. (п. 2.3 договору). Сторонами визначено, що вказаний договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Для укладення зазначеного договору, у порядку встановленому Правилами, позичальник надає кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати кредит, шляхом заповнення на веб-сайті кредитодавця https://creditkasa.com.ua усіх граф відповідної форми. Надаючи таку інформацію, Позичальник вказує повні, точні та достовірні особисті дані, заповнення яких передбачено відповідною сторінкою веб-сайту кредитодавця та які необхідні для укладення даного договору. Укладаючи договір, Кредитодавець та Позичальник визнають усі документи (в тому числі договір) підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) еквівалентним за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмові формі. Підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами цього договору та Правил; (п. 3.1, 3.2, 3.10 договору): Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту: 9 200,00 гривень. Дата надання/видачі Кредиту: 26 березня 2023 року (п. 4.1. Договору). Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1 цього договору на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформлені кредиту (п.4.2 договору). Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користування кредитом фіксована. Процентна ставка за користування кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у даному договорі (Програма лояльності), може надаватись можливість скористатись кредитом за промоставкою та/або пільговою, та/або зниженою процентними ставками (п.4.3 договору). Базовий період складає 18 календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду, крім наступного випадку: якщо Позичальник у поточному базовому періоді має заборгованість зі сплати процентів і здійснив повне погашення цієї заборгованості, в дату погашення вказаної заборгованості перебіг поточного базового періоду припиняється достроково та з наступного календарного дня починається перебіг наступного базового періоду. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього договору (п.4.4 договору). Сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного базового періоду (п.4.5 договору). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 3.00% (три цілих, нуль сотих відсотки(ів)) за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за Промоставкою та/або зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою) (п. 4.6. Договору). Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (далі Строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 19.01.2024 року. Строк договору є рівним Строку кредитування (п. 4.8 Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь Строк кредитування) складає: 92 000,00 грн. та включає в себе: суму Кредиту та проценти за користування Кредитом 82 000,00 грн. (п. 4.10 Договору). Згідно з п.8.5 договору, у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати закінчення строку кредитування, визначеного п.4.8 даного Договору. Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором №1177-8601 (Графік платежів за договором), згідно з методикою Національного банку України, який містить розрахунок суми кредиту та процентів за користування кредитом із зазначенням термінів платежу, сума кредиту становить 9 200,00 грн. та включає в себе проценти за користування кредитом у розмірі 82 800,00 грн., реальна річна процентна ставка становить 1 139 965,00 % річних (а.с.46-47). Такі ж положення щодо істотних умов договору містяться в Паспорті споживчого кредиту, який підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, номер пароля А4918 (а.с.42-45). Отже, зі змісту договору про відкриття кредитної лінії №1177-8601 від 26.03.2023 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови надання кредиту. За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Матеріали справи свідчать про те, що спірний договір був укладений в електронній формі. Відповідно до ст.1 Закону України «Про платіжні послуги»: \~ \~ \~ \~автентифікація - процедура, що дає змогу надавачу платіжних послуг установити та підтвердити особу користувача платіжних послуг та/або належність користувачу платіжних послуг певного платіжного інструменту, наявність у нього підстав для використання конкретного платіжного інструменту, у тому числі шляхом перевірки індивідуальної облікової інформації користувача платіжних послуг; \~ \~ \~ \~дистанційна платіжна операція - платіжна операція, що здійснюється із застосуванням засобів дистанційної комунікації; \~ \~ \~ \~неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі; \~ \~ \~ \~платіжна операція - будь-яке внесення, переказ або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього; \~ \~ \~ \~посилена автентифікація - процедура автентифікації, яка передбачає використання двох чи більше сукупностей даних, що належать до таких різних категорій: а) знань (володіння інформацією (даними), що відома лише користувачу); б) володінь (застосування матеріального предмета, яким володіє лише користувач); в) притаманність (перевірка біометричних даних або інших властивостей (рис, характеристик), притаманних лише користувачу, що відрізняють його від інших користувачів). \~ \~ \~ \~Статтею 23 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що надавачі платіжних послуг, визначені в пункті 9 частини першої статті 10 цього Закону, зобов`язані здійснювати ідентифікацію та верифікацію користувачів відповідно до вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.ч. 1, 3, 5 ст. 68 Закону України «Про платіжні послуги» електронна взаємодія надавача платіжних послуг із користувачем здійснюється лише після автентифікації користувача, який є фізичною особою, або уповноваженого представника користувача, який є юридичною особою. \~ \~ \~ \~Надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію користувача під час: отримання користувачем доступу до рахунку за допомогою засобів дистанційної комунікації; ініціювання дистанційної платіжної операції; будь-яких інших дій у разі підозри вчинення шахрайства (або існування ризику шахрайства) чи інших неправомірних дій (або існування ризику вчинення інших неправомірних дій). \~ \~ \~ \~Для проведення дистанційних платіжних операцій надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію платника, що включає використання унікальних для кожної окремої операції даних, які дають змогу пов`язувати (в результаті виконання алгоритму співставляти контрольний показник з даними операції) операцію на певну суму і конкретного отримувача. \~ \~ \~ \~В матеріалах справи відсутні докази щодо проведення позивачем посиленої автентифкації відповідача при наданні йому платіжної послуги. \~ \~ \~ \~Будь-які документи, що підтверджують особу позичальника, позивачем суду не надані. \~ \~ \~ \~Суд зауважує, що саме тільки зазначення в кредитному договорі персональних даних відповідача не підтверджує проходження ним верифікації згідно вимог законодавства, що відбулося за відсутності копій (електронних чи паперових) особистих документів, які б підтверджували електронну ідентифікацію фізичної особи відповідача, що свідчить про порушення вищевказаних вимог чинного законодавства. Поміж тим, згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження виконання обов`язку кредитора щодо переказу кредитних коштів відповідачці, позивачем надано довідку про перерахування суми кредиту №1177-8601 від 26.03.2023, відповідно до якої ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» здійснив видачу відповідачу коштів за кредитним договором №1177-8601 від 26.03.2023 в сумі 9 200,00 грн., за допомогою системи LIQPAY платіж 2261507581, дата 26.03.2023; № платіжної картки [NUMBER] (а.с.48). Також в матеріалах справи наявне повідомлення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» для ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» від 18.06.2024, згідно якого від позивача № платежу 2261507581 через систему платежів LIQPAY на підставі договору №4010 від 02.12.2019, перераховані кошти в розмірі 9 200,00 грн., 26 березня 2023 року згідно договору №1177-8601, на банківську картку [NUMBER] (а.с.56-69). У постановах Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 569/7648/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 зроблено висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі документи, які передбачені Законом України «Про платіжні послуги», Законом України «Про електронну комерцію», які підтверджують переказ позивачем кредитних коштів на рахунок саме відповідачки. Так, довідка ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту №1177-8601 від 26.03.2023 та розрахунок заборгованості за кредитним договором, які складені самим позивачем, не можуть бути належними та допустимими доказами підтвердження виконання обов`язку кредитора щодо переказу кредитних коштів відповідачці, оскільки вказані документи не є первинними бухгалтерськими документами, вони не містять даних щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кошти, повного номеру картки, що позбавляє можливості вважати доведеним факт переказу ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» коштів в сумі 9 200,00 грн. на картковий рахунок, який належить саме [PERSON] . Поміж тим, відповідно до ч.1 ст. 29 Закону України «Про платіжні послуги» надання платіжних послуг (у тому числі виконання окремих або разових платіжних операцій, відкриття та обслуговування рахунків тощо) здійснюється на підставі договору, що укладається між надавачем платіжних послуг та користувачем відповідно до вимог законодавства, на узгоджених сторонами умовах. Як вбачається з вимог ст. 49 Закону України «Про платіжні послуги» платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі. Платіжна операція з використанням електронних грошей вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на електронний гаманець отримувача. Згідно з пунктом 9 Положенням про автентифікацію та застосування посиленої автентифікації на платіжному ринку, яке затверджено Постановою Правління Національного банку України від 03.05.2023 №58, процедура автентифікації повинна включати механізми моніторингу спроб несанкціонованих або шахрайських дій з використанням вразливих платіжних даних. Також ця процедура повинна передбачати перевірку, чи має користувач платіжних послуг право доступу до рахунку. Відповідно до п.3.4 Договору №1177-8601 від 26.03.2023 за результатами розгляду наданої Позичальником інформації, Кредитодавець здійснює перевірку дійсності та достовірності зазначених Позичальником особистих даних, у тому числі але не обмежуючись проводить аутентифікацію банківської платіжної картки та/або банківського рахунку Позичальника відповідно до стандартів міжнародних платіжних систем. Позичальник зобов`язаний вказати реквізити банківської платіжної картки та/або банківського рахунку, що належить особисто йому, для можливості належного виконання Кредитодавцем своїх зобов`язань за Договором. Згідно з п.3.5 вказаного Договору, Ідентифікація та верифікація Позичальника здійснюється згідно Правил та відповідно до вимог статті 11 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" та нормативних документів Національного банку України у сфері фінансового моніторингу. Ідентифікація та верифікації Позичальника здійснюється Кредитодавцем за допомогою технології "BankID" та/або шляхом надання Позичальником документів/копій документів та проведення перевірок, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" для проходження процедур ідентифікації та верифікації. Суд зауважує, що позивач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження верифікації ним банківської картки та банківського рахунку, на які здійснювалося перерахування грошових коштів за Договором №1177-8601 від 26.03.2023. Поміж тим, як вбачається з довідок АТ КБ "Приватбанк" картка № [NUMBER] не емітована на ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] . Карти, які мають bin (початок номеру) № [NUMBER] видані ЮНЕКС БАНК. Надати відомості на кого емітована дана картка не має можливості, оскільки відсутній повний номер картки (а.с.125, 129, 155). Також, відповідно до довідок АТ "ЮНЕКС БАНК" [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) не є клієнтом банку, не відкривала поточні рахунки та банківські картки в АТ "ЮНЕКС БАНК". Номер банківської картки вказано не повністю, що позбавляє можливості ідентифікувати власника картки (а.с.134, 140, 227). Таким чином, будь-яких доказів отримання відповідачем грошових коштів за Договором №1177-8601 від 26.03.2023 позивачем не надано. Первинних бухгалтерських документів, зокрема, виписки по банківському рахунку, які б підтверджували отримання [PERSON] грошових коштів за Договором про відкриття кредитної лінії №1177-8601 від 26.03.2023, позивач також не надав, що є його процесуальним обов`язком у даній категорії справ. У постанові від 29.01.2020 у справі №755/18920/18 Верховний Суд зазначив, що наданий банком розрахунок заборгованості, як доказ існування між сторонами кредитних правовідносин, наявності заборгованості та її розміру, сам по собі не є належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявності заборгованості за цим договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, позивачем не надано. За таких обставин, позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання його обов`язку щодо переказу кредитних коштів відповідачці на її особистий рахунок відповідно умов Договору про відкриття кредитної лінії № 1177-8601 від 26.03.2023, а також факт отримання цих коштів відповідачкою. Суд не бере до уваги заяву сторони позивача про те, що саме на рахунок [PERSON] були перераховані кредитні кошти, оскільки відповідно до досліджених в судовому засіданні доказів банківська картка, на яку були перераховані позивачем грошові кошти, відповідачці [PERSON] не належить, у зв`язку з чим таке перерахування суперечило ст. 49 Закону України «Про платіжні послуги», а також п.п. 3.4, 3.5, 4.2 Договору про відкриття кредитної лінії №1177-8601 від 26.03.2023. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Відповідно до с.т 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем виникнення між ним та відповідачкою зобов`язальних правовідносин на відповідних договірних умовах, які б були прийняті відповідачкою, не доведення самого факту надання відповідачці кредиту (позики), а отже і не доведення наявності простроченого грошового зобов`язання у відповідачки перед позивачем та його розмір, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог повністю. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові судові витрати по справі слід покласти на позивача. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, суд,

Outcome: dismissed