Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» - Гончарук Данило Русланович звернувся до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №2553437-802 від 22.11.2021 року в розмірі 34558,60 грн., та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.11.2021 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №2553437-802. 15.05.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТзОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/19-Ф, відповідно до якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором в розмірі 34558,60 грн. до відповідача, у зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23 липня 2025\~року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу слухати у спрощеному порядку без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 11.08.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] адвоката Бердара Сергія Васильовича надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві просить відмовити у задоволені позову в частині стягнення заборгованості по комісії у розмірі 20528.82 грн., оскільки положення щодо нарахування такої є нікчемними. 13.08.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ТзОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» - Гончарука Данила Руслановича надійшла відповідь на відзив. У заперечені на відзив зазначає, що доводи відзиву є безпідставними та не обгрунтованими, посилається на те, що кредитний договір був укладений в електронному вигляді. 25.08.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] адвоката Бердара Сергія Васильовича надійшли заперечення, у яких він зазначає, що відповідач заперечує тільки щодо стягнення заборгованості по комісії у розмірі 20528.82 грн. Відтак, наведені позивачем у відповіді на відзив пояснення та аргументи щодо укладання кредитного договору в електронній формі, факту надання кредитних коштів, дійсності переходу права вимоги за кредитним договором не мають відношення до тверджень відповідача, викладених у відзиві. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши наявні в справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до наявних матеріалів справи судом встановлено, що 22.11.2021 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено Заяву-договір про надання споживчого кредиту №2553437-802 підписаний відповідачем підписом. Також, відповідачем підписано Додаток №1 до Заяви-договору про надання споживчого кредиту №2553437-802 від 22/11/2021 р. та Заяву-анкету на оформленні банківських продуктів. (а.с.6-11). Згідно п.1 Розділу 1 Заяви-договору «Замовлення банківських послуг» Кредитного договору Позичальник просив надати кредит в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб: Загальна сума кредиту: 16035.00 грн.; Сума кредиту без комісії за надання кредиту: 15000 грн.; Комісія за надання кредиту (за наявності): 6,9%, що складає 1035,00 грн.; Строк кредиту: 24 місяців; Проценти за користування кредитом: 0,01 % річних; Комісія за обслуговування кредиту: 6,9 % щомісячно. (а.с.6-8) На підтвердження виконання умов договору, позивачем додано виписку по особовому рахунку кредитного договору №2553437-802 за період з 22.11.2021 року по 15.05.2024 року. (а.с. 15-28) Укладення, підписання договору та отримання коштів відповідно до договору №2553437-802 також не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву та заперечені. (а.с.68-74, 89-93) 15 травня 2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТзОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/19-Ф. Відповідно до Додатку №1 до договору (Реєстру прав вимоги) відбулося відступлення прав вимоги до відповідача за кредитним договором №2553437-802 від 22.11.2021 року в розмірі 34558,60 грн. яка складається з 14028.29 грн. заборгованості по тілу кредиту, 1.49 грн. заборгованості по відсоткам, 20528.82 грн. заборгованості по комісії. (а.с.30-37) За ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Беручи до уваги отримання відповідачем кредиту, невиконання відповідачем умов договору, що призвело до порушення графіку погашення кредиту за кредитним договором, суд приймає до уваги виписку з особового рахунку за кредитним договором, розрахунок заборгованості, наданий позивачем, в частині підтвердження наявності заборгованості по кредиту. Водночас, щодо розміру такої заборгованості, суд зауважує наступне. Так, згідно із розрахунком за заявою-договором про надання споживчого кредиту №2553437-802 від 22.11.2021 року визначена заборгованість [PERSON] за тілом кредиту 14028.29 грн., заборгованості по відсоткам 1.49 грн., заборгованість по комісії 20528.82 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. За ч. ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно із ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Відтак, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Зі змісту п. 1.4 заяви-договору про надання споживчого кредиту №2553437-802 від 22.11.2021 року встановлено, що відповідачу визначено комісію за обслуговування кредиту у розмірі 6,9 % щомісячно. Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні «за обслуговування кредиту» також зазначено в додатку 1 кредитного договору «Графік платежів з обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит №2553437-802 від 22.11.2021 (колонка 7 графіка). Розмір комісії «за обслуговування кредитної заборгованості» складає з 10.12.2021 по 10.11.2023 по 1106,42 грн. щомісячно (а. с. 9-10). При цьому, АТ «Таскомбанк» не зазначив перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, відтак положення пункту 1.4 заяви-договору про надання споживчого кредиту №2553437-802 від 22.11.2021 року щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Подібні висновки викладені у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача комісії за кредитним договором №2553437-802 від 22.11.2021 року в розмірі 20528.82 грн. задоволенню не підлягають. Задовольняючи позовні вимоги частково, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028 грн. розділяється між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (а.с 2) Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Судом встановлено, що відповідно до посвідчення Серії [NUMBER] від 17.10.2023 року та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №604187 від 11.09.2023 року, [PERSON] є інвалідом ІІ групи безтерміново. (а.с.72-73) Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне витрати понесені позивачем зі сплати судового збору компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, слід компенсувати позивачу 1229 грн. 37 коп. (40,60 % від 3028 грн.) судового збору за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: approved