Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

У травні 2024 року позивач [PERSON] в інтересах свого сина [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано рішенням суду в 2018 році. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло, виданим 17 березня 2009 року Новомосковською міською радою, [PERSON] та членам його сім?ї: [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності належить квартира [ADDRESS] . [INFO] помер дід позивача [PERSON] , спадкоємцями після його смерті були [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину. Згодом, а саме [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі й на частку у спільній власності вищезазначеної квартири. Неповнолітній [PERSON] , в інтересах якого в якості позивача виступає його мати [PERSON] , є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . З метою оформлення спадкових прав неповнолітнього сина [PERSON] звернулась до нотаріуса, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із ненаданням правовстановлюючого документу про належність спадкодавцеві спадкового нерухомого майна. Пояснила, що дійсно правовстановлюючий документ не було надано нотаріусу, оскільки останній перебуває у відповідача [PERSON] , який заперечує спадкові права [PERSON] та чинить перешкоди в користуванні спадковим нерухомим майном. У зв`язку з чим, з метою захисту спадкових прав [PERSON] позивач звернулась до суду із цим позовом та з урахуванням частки квартири, спадкові права на яку не встиг за життя оформити [PERSON] після смерті [PERSON] просить: - визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 04 червня 2024 року на адресу суду надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) фізичної особи-відповідача. Ухвалою судді від 10 червня 2024 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду в порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Цією ж ухвалою було задоволено клопотання позивача про витребування доказів та установлено відповідачеві і третій особі строк для подання відзиву на позовну заяву, а також письмових пояснень. Ухвалою суду від 30 липня 2024 року було задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 28 листопада 2024 року постановлено про витребування доказів. Ухвалою суду від 16 січня 2025 року постановлено про закриття підготовчого провадження у справі, останню призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] та її представник адвокат Михалевич Л. Ф. не з`явились, представником позивача суду подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги остання підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. Третя особа державний нотаріус Першої самарівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Голубова Ольга Сергіївна у судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 17\~березня 2009 року, виданого Новомосковською міською радою на підставі розпорядження № 08660 від 24 лютого 2009 року, зареєстрованого в Новомосковському БТІ в реєстровій книзі за р. № 26768950 і наданого суду у засвідченій позивачем копії, [PERSON] , та членам його сім`ї: [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Право приватної спільної сумісної власності зареєстровано Комунальним підприємством "Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" 18 березня 2009 року, що підтверджується відповідним Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22199614 від 18 березня 2009 року, а також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 350217449 від 12\~жовтня 2023 року, наданими суду в засвідчених позивачем копіях. На підставі постанови Верховної Ради України №\~3984-IX "Про перейменування окремих населених пунктів та районів" від від\~19 вересня 2024\~року, назву міста Новомосковськ було змінено на місто Самар, а також назву Новомосковського району було змінено на Самарівський район. Судом установлено, що 11 липня 2007 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначені обставини установлені рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року у цивільній справі № 183/3772/18, а тому окремому доказуванню не підлягають. Так, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року, ухваленим у цивільній справі № 183/3772/18, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 29 листопада 2018 року. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 21 січня 2023 року і наданим суду у засвідченій позивачем копії. Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Як установлено судом, спору між співвласниками квартири з приводу розміру часток, належних кожному з них, за життя [PERSON] у них не було. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що частки співвласників квартири є рівними, тобто [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належало по 1/3 частці квартири під [ADDRESS] . Судом установлено, що 22 листопада 2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулись на адресу приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бака Оксани Василівни із окремими заявами про прийняття спадщини за законом після смерті їх батька [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджується матеріалами спадкової справи №\~156/2021, відкритої після його смерті та наданими в копії у відповідь на запит суду. 22 листопада 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про поділ спадкового майна, який посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бакою О. В., зареєстрований в реєстрі за № 3023, копія якого міститься в матеріалах спадкової справи № 156/2021. Відповідно до п. 3 цього договору, з урахуванням часток сторін у спадщині після спадкодавця [PERSON] на частку кожного з спадкоємців за домовленістю між ними має припадати таке майно, що складає спадщину: [PERSON] частка у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] автомобіль марки ВАЗ 2107, 1991\~року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . При цьому за п. 4 договору сторони дійшли згоди про те, що поділ спадщини здійснюється без доплат. Матеріали справи не містять доказів втрати чинності таким договором, зокрема оспорювання останнього в судовому порядку будь-ким із сторін. Судом установлено, що 22 листопада 2021 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бакою О. В., з урахуванням вищезазначеного договору про поділ спадкового майна від 22 листопада 2021\~року, було видано спадщину на користь [PERSON] , яка складається із автомобіля марки ВАЗ 2107, 1991 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , що посвідчено відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22 листопада 2021 року, копія якого міститься в матеріалах спадкової справи № 156/2021. Доказів видачі спадщини у вигляді частки квартири [ADDRESS] на користь [PERSON] матеріали справи не містять. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 27 грудня 2022 року і наданим суду в засвідченій позивачем копії та копія якого міститься у матеріалах спадкової справи, відкритої після його смерті. За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 41/2023, відкритої після його смерті, наданими у відповідь на запит суду. 16 березня 2023 року син спадкоємця неповнолітній [PERSON] , в інтересах якого виступає його мати у цій справі, звернувся до Першої новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області (яка перейменована у Першу самарівську державну нотаріальну контору Дніпропетровської області) із заявою про прийняття спадщини за законом, після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та 27 вересня 2023 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Матеріали спадкової справи, відкритої після його смерті, доказів наявності інших спадкоємців першої черги спадкування за законом не містять. Постановою державного нотаріуса Першої новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Голубової О. С. від 30 вересня 2023 року, неповнолітньому [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно, оскільки до нотаріальної контори не представлено правовстановлюючого документу про належність спадкодавцеві спадкового нерухомого майна. Так, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частина 1 ст. 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З огляду на вищевикладене, ураховуючи, що частки співвласників спадкового нерухомого майна були рівними, ураховуючи положення договору про поділ спадкового майна від 22 листопада 2021 року, після смерті співвласника [PERSON] , спадкодавцеві [PERSON] за життя належало 2/3 частини квартири [ADDRESS] , неповнолітній [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після його смерті, який прийняв спадщину, матеріали спадкової справи доказів наявності інших спадкоємців за законом чи заповітом, які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не містять, доказів на підтвердження переходу права власності на частину спадкової квартири після смерті спадкодавця не містять, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і за позивачем належить визнати право власності на 2/3 частини спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved