Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом, в якому зазначила, що вона є власником собаки на ім`я « [PERSON] ». Внаслідок погіршененя стану тварини 02.09.2023 року позивач звернулась до ветеринарної клініки Vet.Praxis, яка знаходиться за адресою: м. Житомир, ДОС 1/127. За результатами обстеження, що включали взяття крові для проведення загального та біохімічного аналізів крові, виконання рентгенівського знімку, відповідач [PERSON] надав рекомендації з приводу лікування та харчування тварини. У зв`язку з подальшим погіршенням самопочуття собаки позивач 03.09.2023 року повторно звернулась до клініки, де відповідач [PERSON] , здійснивши телефоний дзвоник до іншої клініки «Зоолюкс», рекомендував проведення необхідних обстежень саме в умовах такої клініки. Після проведення лабораторних тестів у собаки встановлено діагнози: бабезіоз, анемія, гастроентерит, двосторонній медіальний вивих надколінників, підвивих кульшових суглобів. Позивач зауважує, що відповідач [PERSON] фактично зареєстрував свою діяльність як фізичної особи-підприємця з правом на провадження ветеринарної практики лише 20.09.2023 року, що свідчить про протиправність господарської діяльності в період проведення обстеження тварини та надання рекомендацій. Крім того, за твердженням позивача, суб`єкти господарювання з найменуваннями «Вет Праксіс» (або інші, зі схожим зазначенням назви) не звертались до Держпродспоживслужби щодо отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з ветеринарної практики. Вказуючи на фактичне понесення витрат, пов`язаних з лікуванням собаки, що становлять 37\~785,61 грн. та включають: 4960 грн. витрати на послуги, надані в клініці Vet.Praxis; 32\~080,00 грн. витрати по клініці «Зоолюкс»; 745,61 грн. витрати на ліки, позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку відповідний розмір заподіяної шкоди. Одночасно, посилаючись на завдані моральні переживання, сторона позивача просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку моральну шкоду в сумі 20\~000,00 грн. Ухвалою суду від 27.03.2024 року по справі відкрите загальне позовне провадження. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, у якому відповідний учасник вказує, що відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України законність набуття у приватну власність об`єктів тваринного світу (крім добутих у порядку загального використання) повинна бути підтверджена відповідними документами, що засвідчують законність вилучення цих об`єктів з природного середовища, ввезення в Україну з інших країн, факту купівлі, обміну, отримання у спадок тощо, які видаються в установленому законодавством порядку. Відповідно до Порядку реалізації експериментального проекту з проведення ідентифікації та/або реєстрації домашніх тварин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2023 року № 1171, передбачено запровадження електронного паспорту на домашню тварину, Реєстр домашніх тварин, Електронний кабінет Реєстру домашній тварин та ідентифікація домашній тварин. За твердженням сторони, позивачем не надано доказів в доведення права власності на собаку породи шпиц, ім`я [PERSON] . Так, з наданих до позовної заяви як доказів - рекомендованого лікування від 02.09.2023 року, рекомендованого лікування від 03.09.2023 року, лабораторного дослідження № 1068 слідує, що прізвище власника тварини є [PERSON] . Відповідну особу визначено платником і згідно платіжної інструкції від 03.09.2023 року. Відповідач звертає увагу на відсутності доказів на підтвердження обставин здійснення огляду тварини саме відповідачами [PERSON] або фізичною особою-підприємцем [PERSON] . На думку відповідача, не заслуговують на увагу посилання позивача на те, що 02.09.2023 року при огляді та аналізу собаки відповідачем [PERSON] виявлено можливе знаходження в організмі кісток, а 03.09.2023 року у ветеринарній клініці «Зоолюкс в органах травлення собаки їх не виявлено. Відповідач вказує, що фактичний час між датами звернення за отриманням допомоги не виключав можливість виведення кісток з організму собаки. Відповідач вказуючи на те, що стороною позивача не визначено належного відповідача, не надано доказів на підтвердження вини відповідачів за проявом неякісного надання послуг, причинного зв`язку між оглядом собаки та збитками. Так, зокрема, саме відповідач [PERSON] рекомендував позивачу звернутись до іншої клініки у зв`язку з відсутністю належного обладнання для подальшої діагностики. Посилаючись одночасно на відсутність підстав для стягнення моральної шкоди, відшкодування якої що може здійснюватись лише за умови наявності протиправної поведінки, відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалю суду від 10.06.2024 року по спарві призначено судову ветеринарну експертизу, На вирішення експерта поставлено такі запитання: -чи є аналіз на кровопаразитів рутинним аналізом, який входить в загально клінічний аналіз крові? Якщо ні, за якої саме симптоматики аналіз на кровопаразитів є рутинним? -чи пов`язана причина захворювання тварини, собаки на ім`я « [PERSON] », з діями відповідачів при виконанні ними дій в межах лікування тварини від 02.09.2023 року? -чи спричинило надання симпоматичного лікування тварини собаки на ім`я « [PERSON] », наданого 02.09.2023 року, погіршення стану тварини? -яка давність захворювання тварини собаки на ім`я « [PERSON] », від початку перебігу до дати звернення до відповідачів 02.09.2023 року? -чи є надане 02.09.2023 року відповідачами симптоматичне лікування тварини небезпечним для її життя, а якщо так, то чим зумовлена їх небезпечність? -чи правильні дії по діагностиці та призначенню лікування тварини собаки на ім`я « [PERSON] », особою, яка здійснювала діагностику та лікування собаки 02.09.2023 року, за наявних аналізів, які знаходяться в матеріалах справи? В судовому засіданні при розгляду справи по суті відповідач [PERSON] визнав обставини звернення позивача за отриманням ветеринарної допомоги відносно собаки, вказав на відповідність призначеного лікування виявленій симптоматиці, відсутності на такому етапі розвитку хвороби даних про наявність паразиту (бабезіоз). Представник відповідачів просив відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Представник позивача в засідання не з`явився, надав заяву про можливість слухання справи у його відсутності. Судом встановлено наступні обставини. Позивач [PERSON] 02.09.2023 року звернулась за отриманням ветеринарних послуг відносно тварини собаки породи [PERSON] , на прізвисько [PERSON] . Огляд тварини у відповідний день здійснювався [PERSON] , що визнається учасниками по справі. З пояснень учасників, досліджених письмових доказів, висновку експерта, складеного на виконання вимог ухвали суду від 10.06.2024 року, слідує, що в день прийому [PERSON] оглянув собаку, зробив наступні дії: загальний аналіз крові, біохімію крові, рентгенівські знімки, надав заключення щодо стану здоров`я собаки та надав рекомендації по лікуванню. З рекомендованого лікування № 3834 від 02.09.2023 року слідує, що у собаки встановлено підозру на гастрит. В судовому засіданні відповідач [PERSON] зазначив, що встановлена ним попередня картина захворювання вказувала на можливість блокування у стравоході собаки кісток, про годування таким продуктами, зокрема, зауважувала власниця тварини при зверненні. Внаслідок погіршення стану здоров`я собаки позивач 03.09.2023 року повторно звернулась для огляду собаки, відповідна обставина також не заперечувалась відповідачем. Собаці вколено знеболюючі препарати (Серенія, Бутомідопюр), рекомендовано звернутись до іншої клініки, з розташуванням у м. Києві, для продовження лікування. В судовому засіданні відповідач [PERSON] зазначив, що підставою такої рекомендації, зокрема, була відсутність технічних можливостей виконувати певні маніпуляції та брати специфічні аналізи. За результатом звернення до ветеринарної клініки «Зоолюкс» [PERSON] повідомлено, що у собаки не виявлено ознак діагнозу гастриту, не виявлено кісток у стравоході, лікарем встановлено інший діагноз бабезіоз, стадія 3+. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Загальними засадами\~відповідальності при\~завданні шкоди\~є:\~факт завдання\~шкоди,\~неправомірність дій\~(бездіяльності)\~особи,\~причинний зв`язок\~між протиправністю\~дій (бездіяльності)\~та заподіяною\~шкодою. У відповідності до п.5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. За ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Вирішуючи питання наявності підстав для відшкодування шкоди у виниклому спорі суд звертає увагу на таке. Згідно визначень, наведених у Законі України «Про ветеринарну медицину» ветеринарна практика - діяльність з надання послуг, пов`язаних з профілактикою, клінічною діагностикою та лікуванням хвороб тварин і консультуванням з питань ветеринарної медицини, яка провадиться закладами ветеринарної медицини, у тому числі ліцензованими лікарями ветеринарної медицини, державними установами ветеринарної медицини. Ліцензований лікар ветеринарної медицини це лікар ветеринарної медицини, який постійно працює в закладі ветеринарної медицини чи ветеринарній аптеці, або фізична особа - підприємець, яка має кваліфікацію лікаря ветеринарної медицини та отримала ліцензію на здійснення певних видів діяльності в галузі ветеринарної медицини. Заклад ветеринарної медицини - установа, підприємство, організація, де працює принаймні один лікар ветеринарної медицини, які засновані юридичною або фізичною особою (суб`єктом господарювання), що має кваліфікацію лікаря ветеринарної медицини та здійснює ветеринарну діяльність, у тому числі з ветеринарної практики, виробництва ветеринарних препаратів, роздрібної, оптової торгівлі ветеринарними препаратами, проведення дезінфекційних, дезінсекційних та дератизаційних робіт. Згідно п. 17 ч.1 ст. 17 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: ветеринарна практика. З аналізу наведених норм закону слід дійти висновку, що здійснення фізичною особою - суб`єктом господарювання, діяльності у сфері ветеринарної практики пов`язується з отриманням ліцензії. З досліджених судом відомостей, наданих Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів слідує, що відповідно до даних ліцензійного реєстру Держпродспоживслужби рішенням Головного управління ветеринарної медицини в Житомирській області від 09.02.2013 року № 17 фізичний особі-підприємцю [PERSON] видано ліцензію серії АЕ № 191574 з необмеженим терміном дії на провадження господарської діяльності з ветеринарної практики за адресою місця провадження господарської діяльності. Вказано, що фізична особа-підприємець [PERSON] відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.03.2022 року № 314 «Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності у мовах воєнно стану», яка визначає спрощену процедуру отримання права на ведення господарської діяльності у сфері ветеринарної медицини шляхом подання декларації, 20.09.2023 року подав декларацію та отримав право на провадження господарської діяльності з ветеринарної практики. Наведені відомості підтверджено додатково витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Судом встановлено, що офіційно затверджених протоколів клінічного лікування тварин в Україні не існує, тому вибір препаратів, методів лікування тварини залишається за лікарем ветеринарної медицини. В кожному окремому випадку при вирішенні питання наявності неправомірних дій лікаря або недоліках у наданих послугах ветеринарної практики суд повинен виходити не лише з самого факту первісно помилкового діагнозу, оскільки оцінка на визначення стану здоров`я тварини за рівнем сучасного розвитку науки ветеринарної медицини не може в абсолютному значенні виключати інше (альтернативне) заключення, засноване, зокрема, за первинно отриманих вихідних даних лікарем. Так, слід допускати зміну картини захворювання за тривалістю лікування, отриманих аналізах, повідомлених власником тварини проявах стану здоров`я тварини, інших супроводжуючих факторах. На час подій огляду тварини, дозвіл на проведення господарської діяльності у сфері ветеринарної практики відповідачем [PERSON] , що зареєстрований як фізична особа підприємець з 2021 року, фактично був відсутнім, що, за сукупного охоплення змісту висновку експерта по результатах судової ветеринарної експертизи вказує на неправомірність дій. Необхідно звернути увагу, що отримання ліцензії (складення декларації про певний вид діяльності) за своєю функцією являється адміністративним порядком підтвердження права, у тому числі, за вимогою кваліфікаційного рівня. За змістом висновку діагноз на бабезіоз у тварин ставиться комплексно: на основі виявлення паразитів в еритроцитах (у нативному мазкові крові) або методом ДНК-аналізу, з урахуванням анамнестичних даних, клінічного аналізу крові (анемія, зниження гематокриту, зменшення кількості тромбоцитів, зниження вмісту гемоглобіну в еритроцитах), біохімічного аналізу крові (підвищення вмісту загального білірубіну). Аналіз на кровопаразитів загальновідомий і рутинний (шаблонний). Проте його проведення не входить до загальноклінічного аналізу крові, а виконується за наявності певних підстав, зокрема, ймовірних клінічних ознак розвитку кровопаразитарної хвороби (слабкість, в`ялість тварини, підвищення температури тіла, відсутність апетиту тощо), також виявлених змін в клінічному й біохімічному аналізі крові. Згідно висновку у діях фахівців ветеринарної медицини вбачається дефект надання ветеринарної допомоги професійна помилка у ветеринарній практиці, зокрема, дефект діагностики: не проведення клінічно значимого дослідження нативного мазка крові, отриманого від собаки, не виявлення збудників бабезіозу, не проведення полімеразної ланцюгової реакції (ПЛР, ДНК-аналіз) на виявлення мікроскопічних форм паразита, а, як наслідок цього, спостерігається дефект лікування: відсутність у схемі лікування етіотропного протикровопаразитарного хіміотерапевтичного ветеринарного засобу, який необхідно було застосувати першочергово, як найшвидше в терапевтичній дозі, спрямованого на знищення причини захворювання бабезій. За висновком експерта симптоматичне лікування собаки призначене правильно та не суперечило патогенетичним механізмам перебігу бабезіозу, проте в загальній схемі лікування воно мало допоміжне значення та не впливало на знищення збудника - причини захворювання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Досліджені у\~справі докази\~вказують на\~неправомірність дій\~відповідача [PERSON] ,\~що полягало\~у провадженні\~діяльності за відсутності отриманого у встановленому порядку дозволу (ч.1 ст. 1166 ЦК України), свідчать про недоліки наданих послуг (ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" за ознакою дефекту лікування не проведення рутинного (шаблонного) аналізу, що, у свою чергу, призвело до заподіяння збитків у вигляді невиправданого понесення матеріальних втрат. Досліджені в судовому заcіданні докази: фіскальний чек щодо проведення банківської операції від 02.09.2023 року з визначенням шаблону такого чеку «Vetpraxis», номер рахунку: [NUMBER] , сума 2480,00 грн.; платіжна інструкція № N0903TG23T від 03.09.2023 року з даними про призначення платежу - [NUMBER] , «Vetpraxis», сума 2480,00 грн., вказують на фактичне завдання шкоди в сумі 4960,00 грн. Суд звертає увагу, що з`сування відомостей про фактичного отримувача коштів не є істотними даними для здобуття висновку про можливість відшкодування шкоди, оскільки у виниклому спорі підлягає встановленню взаємний зв`язок між діяльністю особи та понесеними втратами (споживача). Відповідач [PERSON] , висловлюючи сумнів щодо вартості лікування, фактично не заперечував здійснення сплати позивачем за надані послуги. У виниклому спорі не може бути застосовано солідарну відповідальність або відповідальність іншої особи за шкоду, завдану працівником, оскільки, як встановлено судом, відповідач [PERSON] виступає самостійним суб`єктом господарювання (без наявності ліцензії на час надання послуг). Відповідно до ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Згідно з ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження неправомірність дій відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] як умови покладення відповідальності, у тому числі, солідарної, перебування відповідача [PERSON] у трудових відносинах також не доводиться. Отже, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] завдану майнову шкоду в сумі 4960,00 грн. Суд відмовляє у стягненні з відповідача заявленої на відшкодування суми в розмірі 32\~080,00 грн. як витрат по клініці «Зоолюкс», до якої звернулась позивач в подальшому. Проведення лікування у такій клініці безпосередньо скеровувалось на покращення стану тварини, було ефективним. Причинний зв`язок між діями відповідача та потребою лікування собаки - відсутній. Суд відмовляє у стягненні 745,61 грн. витрат на ліки, оскільки, як слідує з висновку експерта, симптоматичне лікування собаки не суперечило патогенетичним механізмам перебігу бабезіозу. Отже, понесені за таких умов витрати не є шкодою в розумінні ст. 22 ЦК України. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода\~полягає: у\~фізичному болю\~та стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я; у\~душевних стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім`ї\~чи близьких\~родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. \~ \~ \~ \~Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до\~п.9\~постанови Пленуму\~ Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Суд визнає, що вчинення неправомірних дій відносно собаки, належній позивачу, спричинило душевні переживання, покликали виникненням особливого хвилювання, заснованого на фактичній непередбачуваності в питанні прогнозів на подальше життя собаки. Виходячи з фактичної тривалості такого стану, який не можна визнати надмірним,

Outcome: partial