Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Представник позивача Пархомчук С.В., діючи в інтересах свого довірителя ТОВ ''ФК\~Айконс",\~за допомогою\~підсистеми "Електронний суд" звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідача про стягнення зборгованості за кредитним договором, на обґрунтування якого зазначає, що між відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю ''Кредитна установа " Європейська кредитна група" 25.05.2025 в електронній формі було укладено кредитний договір № 2927501796/517817. Сума виданого кредиту - 5000,00 грн, дата надання кредиту - 25.05.2020, строк кредиту - 30 днів, стандартна процентна ставка - 2,50% в день. 20.08.2021 між ТОВ ''Кредитна установа "Європейська кредитна група" та ТОВ "ФК Сіті Фінанс Груп" укладено договір факторингу № 1-20/08/2021 відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 2927501796/517817 від 25.05.2020. 25.08.2021 між ТОВ"ФК Сіті Фінанс Груп" та позивачем укладено договір факторингу № 1-25/08/2021 відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 2927501796/517817 від 25.05.2020. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору, заборгованість останнього перед позивачем становить 11500,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 5000,00 грн; заборгованості за відсотками - 6500,00 грн. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь вказану заборгованість в повному обсязі, а також судові витрати по сплаті судового збору. 23.07.2025 було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду у межах спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзив на позов від відповідача не надходив. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та/або позивач до суду не подавали. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Пунктом 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, слід вважати відповідача [PERSON] належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі, оскільки відповідні судові документи, що повернулися до суду із відміткою про відсутність адресата, надіслані безпосередньо за місцем його реєстрації - [ADDRESS] . Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що за результатами розгляду справи в межах спрощеного провадження має бути ухвалене рішення, яким позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, виходячи із такого. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено,\~що між відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю ''Кредитна установа "Європейська кредитна група" 25.05.2025 в електронній формі було укладено кредитний договір № 2927501796/517817. Сума виданого кредиту - 5000,00 грн, дата надання кредиту - 25.05.2020, строк кредиту - 30 днів, тобто до 23.06.2020, стандартна процентна ставка - 2,50% в день /а.с. 18-21/. Вищевказаний договір позики підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором R45306. Згідно з графіком розрахунків та орієнтовної сукупної вартості кредиту / а.с. 21/, загальна вартість кредиту становить 8750,00 грн, з яких 3750,00 грн - відсотки за користування кредитом, 5000,00 грн - тіло кредиту, відсоткова ставка - 2,5%. Кредитні кошти в сумі 5000,00 грн були перераховані на банківську картку, вказану позичальником - № [NUMBER] 25.05.2020, що підтверджується повідомленням ТОВ "Платежі Онлайн" від 09.07.2025, наданого на запит представника позивача [PERSON] /а.с. 29-30 зворот/. 20.08.2021 між ТОВ ''Кредитна установа "Європейська кредитна група" та ТОВ "ФК Сіті Фінанс Груп" укладено договір факторингу № 1-20/08/2021 відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 2927501796/517817 від 25.05.2020 /а.с. 22-23/. Як вбачається із витягу із реєстру боржників до цього договору, заборгованість [PERSON] становить 11500,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 5000,00 грн; заборгованості за відсотками - 6500,00 грн /а.с. 12/. 25.08.2021 між ТОВ "ФК Сіті Фінанс Груп" та позивачем укладено договір факторингу № 1-25/08/2021 відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 2927501796/517817 від 25.05.2020 /а.с. 14-15/. Як вбачається із витягу із реєстру боржників до цього договору, заборгованість [PERSON] залишилася незмінною та становить 11500,00 грн. Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором № 2927501796/517817 від 25.05.2020, заборгованість [PERSON] була нарахована за період з 25.05.2020 по 28.03.2025 та становить 11500,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 5000,00 грн; заборгованості за відсотками - 6500,00 грн /а.с. 10/. 31.03.2025 позивачем надіслано відповідачу вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором щодо погашення заборгованості у вищевказаному розмірі, доказів її отримання останнім не надано /а.с. 9/. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь вказану заборгованість в повному обсязі, а також судові витрати по сплаті судового збору. Норми права, застосовані судом. Згідно зі ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Мотивована оцінка аргументів сторін. Факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується копією індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № 2927501796/517817 від 25.05.2020, укладеного в електронній формі, підписаного відповідачем цього ж дня за допомогою одноразового ідентифікатора та договорів факторингу від 20.08.2021 та 25.08.2021, відповідно до яких позивач набув права вимоги до відповідача за вказаним договором. Відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідач мав повернути отримані кошти, сплатити відсотки за користування ними в рекомендовану дату платежу 23.06.2020. Отже, не пізніше 23.06.2020 за вищевказаним договором відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Судом з матеріалів справи, зокрема договору про надання фінансового кредиту № 2927501796/517817 від 25.05.2020 встановлено, що загальна вартість кредиту становить 8750,00 грн, з яких 5000,00 грн - тіло кредиту, 3750,00 грн - розмір відсотків за користування ним за період дії договору - з 25.05.2020 по 23.06.2020. Суду ні позивачем, ні відповідачем не надано доказів повного чи часткового погашення заборгованості за цим договором останнім як первісному кредитору, так і позивачеві. Судом встановлено, що заборгованість відповідача за вищевказаним договором, що нарахована позивачем станом на 28.03.2025, виходить за межі строку дії договору, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, нарахування відсотків за користування коштами, наданими на умовах позики, здійснювалося первісним позикодавцем після закінчення обумовленого стронами строку кредитування - 30 днів, про що свідчить копія виписки з особового рахунка відповідача, і таким чином загальну заборгованість відповідача визначено у розмірі 11500,00 грн, з яких 5000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу і 6500,00 грн - заборгованість за відсотками. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3\~статті 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, здійснивши власні розрахунки для визначення розміру заборгованості відповідачки по вищевказаному кредиту, дійшов висновку про таке. Оскільки за умовами договору нарахування відсотків за користування кредитом мало здійснюватися виключно за 30 днів, виходячи із розміру тіла кредиту 5000,00 грн, процентної ставки 2,50%, строку дії договору 30 днів, заборгованість за відсотками має становити 3750,00 грн. Щодо заборгованості за тілом кредиту, яка складає 5000,00 грн, враховуючи відсутність доказів щодо її повного чи часткового погашення відповідачем, суд доходить висновку про порушення прав позивача з боку відповідача, яка полягає у неповерненні коштів за позикою в цій сумі, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю. Отже, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 2927501796/517817 від 25.05.2020 із [PERSON] підлягають задоволенню частково і з останнього на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 5000,00 грн та заборгованість за відсотками - 3750,00 грн, а всього 8750,00 грн. У іншій частині позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві позивач вказує на те, що ним понесено судові витрати в розмірі 2422,40 грн згідно з платіжною інструкцією № 11416 від 25.06.2025 по сплаті судового збору та витрати, пов`язані з отриманням професійної правничої допомоги адвоката Пархомчука С.В. в сумі 10500,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 76,09 % сплаченого позивачем судового збору на підставі платіжної інструкції від 25.06.2025, що становить 1843,20 грн. Щодо стягнення із відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 10500,00 грн, суд зазначає таке. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно із частинами першою та четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Згідно із пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження судових витрат у вказаному вище розмірі до суду представником позивача подано: копію Договору про надання правової допомоги № 16/06/2025 від 16.06.2025, укладеного між позивачем та адвокатом Пархомчуком С.В., копію акту про отримання правової допомоги від 22.08.2025, копію рахунку правничої допомоги від 22.08.2025 на суму 10500 грн, копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 11952 від 22.08.2025 на вказану суму. Також долучені відповідні документи на підтвердження повноважень представника. Розподіляючи витрати, понесені позивачем на юридичну (правничу) допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт понесення таких витрат, та їх розмір. Клопотання про неспівмірність таких витрат відповідачем не надано, їх розмір не заперечувався. Зважаючи на те, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 76,09 % від заявленої суми, тобто 7989,45 грн.

Outcome: partial