Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

Ухвалою від 22.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі Позивач), представник позивача Дорошенко Марина Анатоліївна, до [PERSON] (далі Відповідачка, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором №22034000113807 від 26.02.2019 в сумі 49046,21 грн, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту 32767,64 грн; простроченої заборгованості по відсоткам 1595,63 грн; простроченої заборгованості по комісії 13335,00 грн; збитків від інфляції 1159,42 грн, 3% річних 188,53 грн; заборгованість за кредитним договором №26209000430827 від 25.06.2019 в сумі 22943,02 грн, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту 9987,68 грн; простроченої заборгованості по відсотках 11844,48 грн; простроченої заборгованості по комісії 700,00 грн, збитків від інфляції 353,39 грн, 3% річних 57,46 грн; судові витрати: зі сплати\~судового збору\~у розмірі\~2422,40\~грн та\~витрати на\~професійну правничу\~допомогу у\~розмірі 7570,00\~грн. Ухвалою від 10.06.2025 розгляд справи відкладено за клопотанням представника Відповідачки для надання відзиву на позов. У судове засідання Сторони не з`явилися. Представник Позивача у позовній заяві просить розглядати справу без участі представника. Представник Відповідачки звернувся із заявою про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує. Суд,\~розглянувши\~матеріали справи,\~встановив,\~що 26.02.2019 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (далі АТ «Банк Кредит Дніпро») та [PERSON] укладено кредитний договір №22034000113807 відповідно до умов якого банк надає [PERSON] кредит у сумі 38100,00 грн у тимчасове платне користування на споживчі потреби на умовах повернення, сплати процентів за користування та комісії зі строком кредитування 36 місяців, тобто до 26.02.2022. Умовами договору визначено розмір щомісячної комісії за обслуговування кредиту 3,5% річних від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом фіксована та нараховується на строкову заборгованість 0,001%, на прострочену заборгованість 56,% річних (пункти 1.1-1.2). Сторони кредитного договору визначили рахунок, на який зараховуються [PERSON] кредитні кошти, та рахунок, на який остання має повернути кредит (пункти 1.4. та 2.2.). 25.06.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №26209000430827 відповідно до якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 10101,67 у вигляді встановленого кредитного ліміту, із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами та строком кредитування до 25.06.2020, процентна ставка за користування кредитом фіксована та нараховується на строкову заборгованість 48% річних, на прострочену заборгованість 56,% річних, пільговий період 66 днів (пункт 1.2 кредитного договору). Позивач зазначає, що Відповідачка не виконувала належним чином зобовязання за кредитними договорами, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. З виписок по рахункам АТ «Банк Кредит Дніпро» вбачається, що Відповідачка користувалася кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість. 15.12.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до Відповідачки за вищевказаними кредитними договорами, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021, платіжною інструкцією №3251 від 15.12.2021. Представник Позивача зазначає, що Відповідачка має заборгованість за кредитним договором №22034000113807 від 26.02.2019 складає 49046,21 грн та надав розрахунок за яким заборгованість складається з: заборгованості по тілу кредиту 32767,64 грн; простроченої заборгованості по відсоткам 1595,63 грн; простроченої заборгованості по комісії 13335,00 грн; збитків від інфляції 1159,42 грн, 3% річних 188,53 грн. За кредитним договором №26209000430827 від 25.06.2019 за Відповідачкою обліковується заборгованість у розмірі 22943,02 грн, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту 9987,68 грн; прострочена заборгованість по відсоткам 11844,48 грн; прострочена заборгованість по комісії 700 грн; збитки від інфляції 353,39 грн; 3% річних 57,46 грн. Представник Відповідачки надав письмові пояснення, у яких не заперечив факту укладення вищевказаних кредитних договорів між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Відповідачкою, зазначив, що нарахований розмір відсотків за кредитними договорами несправедливий, а розрахунок заборгованості за відсотками необґрунтований. Укладаючи кредитні договори АТ «Банк Кредит Дніпро» не дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування, що не відповідає принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. У відповідності до статті 6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною перша статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У\~рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 Конституційний Суд України\~вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Одним із\~основоположних принципів\~цивільного судочинства\~є справедливість,\~добросовісність та\~розумність,\~що передбачено\~у пункті\~6\~частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Виходячи з наведених норм чинного законодавства, договір, в тому числі і кредитний, може бути укладений шляхом приєднання до запропонованих умов однією із сторін оформлений у формулярах або інших стандартних формах. Суд встановив, що умови вищевказаних кредитних договорів доведені до відома Відповідачки та підтверджено матеріалами справи, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, в тому числі щодо розміру нарахування відсотків на заборгованість. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог статті\~12\~ЦПК\~України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами, які підтверджують факт оплати чи наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 серпня 2023 року у справі № 206/3009/15 (провадження № 61-5576св23) та ін. Представник Позивача долучив до позову копії банківських виписок з рахунків Відповідачки, що підтверджує рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Відповідачка не надала та в матеріалах справи не міститься доказів належного виконання своїх зобов`язань, а також, не погоджуючись із нарахованими відсотками, Відповідачка не надала контррозрахунку. Доводи Відповідачки про недотримання АТ «Банк Кредит Дніпро» вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, зокрема копіями кредитних договорів, у яких зазначено всі істотні умови договору, в тому числі щодо відсоткової ставки та порядку нарахування відсотків за користування кредитом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №22034000113807 від 26.02.2019 в сумі 35711,22 грн, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту 32767,64 грн; простроченої заборгованості по відсоткам 1595,63 грн; збитків від інфляції 1159,42 грн, 3% річних 188,53 грн; заборгованість за кредитним договором №26209000430827 від 25.06.2019 в сумі 22243,01 грн, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту 9987,68 грн; простроченої заборгованості по відсоткам 11844,48 грн; збитки від інфляції 353,39 грн, 3% річних 57,46 грн. 10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06 листопада 2023 року по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). У справі встановлено, що пунктом 1.2 кредитного договору №22034000113807 від 26.02.2019 передбачена щомісячна сплата комісії за обслуговування кредиту у розмірі 3,5% від суми кредиту. Умовами кредитного договору №26209000430827 від 25.06.2019 розмір комісії не визначено. При цьому, в кредитних договорах не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються Відповідачці та за які банком встановлена щомісячна комісія, також не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договорів, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». На підставі викладеного суд дійшов висновку, що заборгованість за комісією за кредитним договором №22034000113807 від 26.02.2019 у розмірі 13335,00 грн та за кредитним договором №26209000430827 від 25.06.2019 у розмірі 700,00 грн є необґрунтованою та такою, що не підлягає стягненню, у зв`язку з чим суд відмовляє в позові частково. У відповідності до частини першої статті\~141 ЦПК України\~судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина третя статті 133 ЦПК України). Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З наданих представником Позивача разом з позовною заявою доказів вбачається, що під час розгляду цієї справи ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» надавалася правнича допомога адвокатом Дорошенко М.А., що підтверджується: договором про надання правової допомоги №16/05 від 16.05.2023, за умовами якого адвокат зобов`язується надати Клієнту правову допомогу за його запитом, а клієнт зобов`язується оплатити надані послуги; рахунком фактурою №580 від 21.10.2024 на суму 7570,00 грн, який сформований за зустріч з представником ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», консультацію та ознайомлення з матеріалами справи на суму 3028,00 грн, підготовку позовної заяви та додатків до неї 4542,00 грн; актом приймання-передачі наданих послуг №580 від 21.10.2024; платіжною інструкцією №7059 від 23.10.2024 про оплату за надання юридичних послуг згідно рахунку-фактури №580 від 21.10.2024 на суму 7570,00 грн. У позовній заяві Позивач зазначив, що розмір витрат на професійну правничу (правову) допомогу складає 7570,00 грн, та просить їх стягнути з Відповідачки у зазначеному розмірі. Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. За змістом пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15, зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Окрім того, при визначенні суми відшкодування виходить з критерію реальності та необхідності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Оцінюючи докази на підтвердження обсягів понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що послуги, які надавалися Позивачу адвокатом Дорошенко М.А., зазначені в акті №580 від 21.10.2024 не повністю відповідають критерію реальності, дійсності та необхідності. Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час. Такий спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Оцінивши надані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, врахувавши складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторони, дійшов висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, з [PERSON] на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» підлягають стягненню 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved