Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

у квітні 2025 року позивач звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитні договори: №2001310256001 від 13.05.2019 за яким видано кредит у сумі 50000грн та №1001862118901 від 22.04.2021 за яким видано кредит у сумі 50200грн на умовах строковості, платності, зворотності зі сплатою процентів за користування коштами. Свої зобов`язання за кредитними договорами АТ «Перший Український Міжнародний Банк» виконало належним чином, надавши позичальникові кредит в узгодженому розмірі за кожним із договорів, однак [PERSON] належним чином свої кредитні зобов`язання не виконувала довготривалий строк, у зв`язку з чим станом на 01.02.2024 виникла заборгованість у загальному розмірі 137274,29грн, зокрема: за кредитним договором № 2001310256001 від 13.05.2019 року в загальному розмірі 80091,53 грн, що включає: заборгованість за тілом кредиту 48801,03 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 31290,5грн та за кредитним договором №1001862118901 від 22.04.2021 року в загальному розмірі 57182,76грн, що включає: заборгованість за тілом кредиту 29134,66грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 6,38грн та заборгованість за комісією 28041,72рн. Зважаючи на те, що відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів кредитора, АТ «Перший Український Міжнародний Банк» вимушене звернутися до суду та просить стягнути з відповідача заявлений загальний розмір заборгованості за кредитними договорами 137274,29грн та сплаченого судового збору. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 29.04.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомлення) сторін (а.с. 114-115). Відповідачу наданий строк для надання відзиву. В судовому засіданні сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача до суду не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідачі про причини неявки суд не повідомили, відзиву на позов не подали, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися. Судова повістка, направлена судом за місцем реєстрації відповідачів, повернулася до суду з довідкою, в якій причинами повернення зазначено «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. На підставі викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд на підставі статті 280 ЦПК України вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що 13.05.2019 [PERSON] підписала Заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2001310256001 та паспорт споживчого кредиту, умовами яких сторони погодили суму кредиту - кредитний ліміт у формі кредитної лінії у розмірі 50000грн, цільове призначення - на споживчі цілі, розмір стандартної процентної ставки/реальної річної процентної ставки - 47,88 % річних, строк кредитування - 12 місяців з дня надання кредитного ліміту, зі спливом цього строку продовжується кожного разу на той самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої зі сторін. Сторони також узгодили, що спосіб надання кредиту шляхом встановленя відновлювальної кредитної лінії в межах встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку з дня прийняття рішення Банком (а.с.21-22). Також, 22.04.2021 року [PERSON] підписала Заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1001862118901 та паспорт споживчого кредиту умовами яких сторони погодили споживчий кредит на загальні цілі GP X-cell ВСЕЯСНО (24) банківський переказ. Сума кредиту - 50200грн, строк кредитування - 24 місяців; комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 3,99 %; розмір процентної ставки 0,01 % річних; схема повернення кредиту ануїтетними (рівними) платежами. Спосіб надання кредиту банківський переказ на рахунок у гривні в АТ «ПУМБ», та підписанням цієї Заяви відповідачем отримано платіжну картку (а.с. 17-18). До позовної заяви банк додав Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексногобанківського обслуговуванняфізичних осіб (надалі Публічна пропозиція) (а.с.23 -59). Відповідно до пункту 2.2.2 договору (Публічної пропозиції) дата набрання чинності договору визначається заявою на приєднання до договору, якщо інше не передбачено умовами договору та/або заявою на приєднання до договору. Пунктом 2.2.5 Публічної пропозиції передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору. Відповідно до п. 5.1.4. Публічної пропозиції клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти. Згідно з п. 5.1.7. Публічної пропозиції клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. Згідно розрахунку заборгованості та виписки/особового рахунка заборгованість відповідача станом на 01.02.2024 року виникла заборгованість у загальному розмірі 137274,29грн, зокрема: за кредитним договором № 2001310256001 від 13.05.2019 в загальному розмірі 80091,53грн, що включає: заборгованість за тілом кредиту 48801,03грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 31290,5грн та за кредитним договором № 1001862118901 від 22.04.2021 в загальному розмірі 57182,76грн, що включає: заборгованість за тілом кредиту 29134,66грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 6,38 грн та заборгованість за комісією 28041,72гр (а.с.69-96). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається. Таким чином, підписані [PERSON] Заяви за своєю суттю є договорами приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України. Крім того, позичальник була належним чином ознайомлена із паспортами споживчого кредиту до кожної із Заяв, які містять детальний розпис умов кредитування, складових загальної вартості кредиту, порядок повернення кожного з отриманих нею кредитів, про що свідчить її підпис у вказаних документах. Із наведеного вище порядку при укладенні договорів відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про її свідомий вибір щодо укладення договорів на запропонованих їй банком умовах. Без відповідних дій зі сторони відповідача укладення договорів було б неможливе. Судовим розглядом встановлена доведеність факту належного виконання АТ «ПУМБ» зобов`язань перед [PERSON] за кредитним договором №2001310256001 від 13.05.2019, шляхом надання відповідачу кредитних коштів, з які використано відповідачем, що підтверджується випискою по особовому рахунку позичальника за період з 13.05.2019 до 01.02.2024 (а.с. 82-96). Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту по договору № 2001310256001 від 13.05.2019 боржника [PERSON] , встановлений відповідачу 13.05.2019 кредитний ліміт в розмірі 30 000,00грн неодноразово збільшувався, а саме: 18.10.2019 до 35000,00грн; 12.02.2020 до 40000,00грн; 05.06.2020 до 50 000,00грн; 27.02.2022 до 49 545,00грн; 03.03.2022 до 50 000,00грн (а.с.67). Також, судом з`ясовано, що «ПУМБ» зобов`язань перед [PERSON] за кредитним договором № 1001862118901 від 22.04.2021,надавши відповідачу кредит в сумі 50200грн, що підтверджується платіжною інструкцієї №TR.48905325.61534.8810 від 22.04.2021 (а.с.68). Крім того, виписки з банківських рахунків позичальника містять інформацію про рух коштів на балансі рахунків відповідача, баланси станом на дату укладання кредитних договорів, всі операції по рахунках (з визначенням дати та суми проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, в тому числі: здійснення покупок, внесення готівки, погашення заборгованості за кредитними договорами та сплата відсотків, оплата страхових платежів тощо). Банківські виписки мають статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 року № 578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання держоперації та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій, касових чекових книжок. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями, у яких на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 611, ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Судовим розглядом встановлено, що позичальник свої зобов`язання не виконувала належним чином. З наданих позивачем розгорнутих розрахунків заборгованості станом на 01.12.2024 року за кожним із кредитних договорів вбачається, що загальний розмір заборгованості становить 137274,29 грн, зокрема: Оскільки відповідач не навела власного контррозрахунку суми боргу, не надала первинних документів, за якими можна було б прослідкувати здійснені нею платежі, виходячи з обсягу наявних у справі доказів, суд вважає доведеною заборгованість за тілом кредиту та за процентами за користування кредитом за кожним із кредитних договорів, а саме:оскільки вони розраховані банком арифметично правильно, з урахуванням здійснених відповідачем платежів, відображених у виписках по рахунках та безпосередньо у наданих розрахунках. Отже, за відсутності доказів зворотного, суд вважає доведеною заборгованість за тілом кредиту та за процентами за користування кредитом. Що стосується вимоги про стягнення комісії за кредитним договором № 1001862118901 від 22.04.2021 в розмірі 28041,72грн, то суд не вбачає правових підстав для стягнення вказаної суми коштів, виходячи з такого. Так, з матеріалів справи вбачається, що укладений між сторонами кредитний договір № 1001862118901 від 22.04.2021 є споживчим. У п. 4 Заяви № 1001862118901 від 22.04.2021 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,99%, яка нараховується щомісячно. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). При цьому, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19. Таким чином, суд зауважує, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Додатково суд звертає увагу, що в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості, що надаються відповідачу, та за які АТ «ПУМБ» встановлена щомісячна комісія, не надано доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх із споживачем безпосередньо при укладенні кредитного договору №1001862118901 від 22.04.2021. Відтак, положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічних висновків з цього приводу дійшов Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 року в справі № 194/1387/19. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про безпідставність нарахування комісії у сумі 28041,72грн за кредитним договором №1001862118901 від 22.04.2021, а тому вважає, що позовні вимоги в цій частині є такими, що не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають. Підсумовуючи вищевикладене, проаналізувавши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановивши обставини неналежного виконання кредитних зобов`язань, істотність їх порушення, часткову обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог із стягненням із [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 82 286,44 грн, з яких: за кредитним договором № 2001310256001 від 13.05.2019 в загальному розмірі 109232,57грн, що включає: заборгованість за тілом кредиту 48801,03грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 31290,5грн; за кредитним договором №1001862118901 від 22.04.2021 в загальному розмірі 29141,04грн, що включає: заборгованість за тілом кредиту 29134,66грн, заборгованість за процентами за користування кредитом 6,38грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно із ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1927,42грн в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору пропорційно частині задоволених вимог.

Outcome: partial