Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

У травні 2-24 року [PERSON] звернулася до [PERSON] із позовом, в якому з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог просила в порядку поділу спільного майна припинити право спільної сумісної власності її та відповідача на автомобіль марки Mazda CX-7 н.з. [NUMBER] (номер кузова [NUMBER] ); визнати право власності на автомобіль марки Mazda CX-7 н.з. [NUMBER] (номер кузова [NUMBER] ) за [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь половину вартості вказаного автомобіля у розмірі 113\~905,12 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 28.09.2008 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.11.2022 року вказаний шлюб був розірваний. В період шлюбу за спільні кошти ним був придбаний автомобіль марки Mazda CX-7 н.з. [NUMBER] (номер кузова [NUMBER] ), який був зареєстрований на відповідача. Після розірвання шлюбу вказаний автомобіль залишився у користуванні відповідача. Оскільки автомобіль був придбаний в період шлюбу за спільні кошти, він є їх спільним майном. За таких обставин, та враховуючи, що автомобіль є неподільною річчю та після їх розлучення залишився у користуванні відповідача, на підставі частин першої та другої\~статті 71 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) суд має присудити неподільну річ відповідачеві, а їй на підставі частини другої\~статті 364 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) - грошову компенсацію вартості її частки у праві спільної сумісної власності на це майно. Відзив на позов відповідачем не поданий. В судове засідання позивачка та її представник адвокат Самбір Є.О. в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Подали письмову заяву, в якій просили справу розглянути за їх відсутності. Позов підтримали, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечували. Відповідач та його представник адвокат Косюк С.М. в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомили. Заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів та постановити заочне рішення. Фактичні обставини встановлені судом. З 28 вересня 2008 року до 13грудня 2022 року сторони у справі [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу сторони за спільні кошти придбали автомобіль марки Mazda CX-7 н.з. [NUMBER] (номер кузова [NUMBER] ), який 06.06.2019 року був зареєстрований на ім`я відповідача [PERSON] . Згідно з висновком експерта від 14 березня 2025 року № СЕ-19/123-25/1104-АВ (а.с. 56-65) ринкова вартість автомобіля марки Mazda CX-7 н.з. [NUMBER] (номер кузова [NUMBER] ) на час проведення експертизи складає 227810 гривень 24 копійки. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд. Статтею 60 Сімейного кодексу України\~(далі\~СК України) визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частини першої\~статті 61 СК України\~об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. За змістом\~статті 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В силу\~статті 65 СК України\~дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Із положень частини першої\~статті 69 СК України\~слідує, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша\~статті 70 СК України). Аналогічні положення закріплені у статтях 368 і 372 Цивільного кодексу України. Як передбачено статтею 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із змісту заявлених позовних вимог вбачається, що метою позивачки є поділ спільного сумісного майна подружжя. Таким майном є неподільна річ - автомобіль. З огляду на викладене вимоги про визнання за відповідачем (залишення за відповідачем) права власності на автомобіль і стягнення на користь позивачки відповідної грошової компенсації треба розглядати як вимогу про поділ цієї неподільної речі шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього компенсації замість частки позивачки у праві спільної сумісної власності на автомобіль. Зібрані докази достовірно вказують на те, що спірне майно автомобіль марки Mazda CX-7 н.з. [NUMBER] був набутий сторонами за час шлюбу, належав їм на праві спільної сумісної власності подружжя, а отже підлягає поділу між ними в рівних частках. Після розірвання шлюбу між сторонами, вказаний автомобіль залишився у користуванні відповідача. За таких обставин, в прядку поділу майна подружжя, слід виділити у власність відповідача [PERSON] автомобіль марки Mazda CX-7 н.з. [NUMBER] та стягнути з останнього на користь позивачки [PERSON] компенсацію половини ринкової вартості вказаного автомобіля замість належної їй частки у праві спільної сумісної власності це майно, яка згідно висновку експерта становить 113905,12 гривень. При цьому суд зазначає, що оскільки внаслідок поділу спірного майна (автомобіля), та виділення його у власність відповідачу із стягненням відповідної компенсації на користь позивача, право спільної сумісної власності на таке майно у сторін припиняється в силу закону, окрема вимога припинити право спільної сумісної власності є неефективним способом захисту та задоволенню не підлягає. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до положень сь.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Встановлено, що ринкова вартість автомобіля становить 227\~810,24 гривень, а позивачем заявлено вимоги майнового характеру з ціною 113\~905,12 гривень. Отже, за подання вказаного позову позивач, відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» повинна була сплати судовий збір у розмірі 1211,20 гривень (1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Крім того, за проведення у справі судової експертизи, висновки якої судом були прийняті під час ухвалення рішення у справі, позивач сплатила 2865,24 гривень. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати, а саме судовий збір у сумі 1211,20 гривень та 2865,24 гривень вартість проведеної у справі судової експертизи, а всього у розмірі 4076,44 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial