Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

05.02.2025 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 85 950 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем, взятих на себе зобов`язань за договором про надання про споживчий кредит № 4946630 від 03.08.2021 року, укладеним з ТОВ «Мілоан», правонаступником якого за вказаним договором є позивач. Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 10.02.2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного провадження. Від відповідача відзив на позов до суду не надійшов. Представник позивача Сердійчук Я.Я. в судове засідання не з`явилася, у письмовій заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити, проти заочного розгляду справи заперечень не надала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд дійшов висновку задоволення позовних вимог за огляду на таке. У ході судового розгляду встановлено, що 03.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем в електронній формі укладено договір про споживчий кредит № 4946630, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 20 000 грн. строком на 15 днів зі сплатою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та комісією за надання кредиту в розмірі 2 200 грн. 03.12.2021 року ТОВ «Мілоан» перерахувало на карту відповідача, що була вказана в Договорі, грошові кошти в розмірі 20 000 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 08.11.2024 року. Відповідно до розрахунку заборгованості її розмір становить 85 950 грн., з яких: 20 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 63 750 грн. заборгованість за відсотками, 2 200 грн. заборгованість за комісією. 26.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено договір факторингу № 26.07.2024, за умовами якого останнє набуло право вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за договором № 4946630 від 03.08.2021 року в сумі 85 950 грн., з яких: 20 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 63 750 грн. заборгованість за відсотками, 2 200 грн. заборгованість за комісією. Як вбачається з позовної заяви, відповідач грошові кошти не повернула, умову договору щодо сплати процентів не виконала. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Враховуючи надані докази, а також те, що відповідач заборгованість не погасила, заперечень на позов не надала, розрахунок позивача не спростувала, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення заборгованості в розмірі 85 950 грн. з відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги, що позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Окрім того, позивачем при подані позову заявлено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 16 000 грн. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 16 000 грн. позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 року, укладений між АО «Лігал Ассістанс» та позивачем; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; заявку про надання юридичної допомоги № 252 від 01.11.2024 року до договору № 02-07/2024 від 02.07.2024 року, підписану керівниками АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс», згідно з якою сторони погодили надання правових послуг з супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , визначивши загальну ціну 16 000 грн., до якої включено: надання усної консультації з вивчення документів 4 000 грн. (2 години вартістю 2 000 грн. за 1 год.), складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 12 000 грн. (4 години вартістю 3 000 грн. за 1 год.); витяг з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 29.11.2024 року, підписаний АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс», згідно з яким загальна вартість наданих послуг складає 16 000 грн. та за видами виконаних робіт відповідає заявці про надання юридичної допомоги. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved