Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про скасування арешту з нерухомого майна. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він звернувся до державного нотаріуса Української державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини в порядку глави VI Цивільного кодексу України після смерті його матері, як спадкоємець першої черги, оскільки він є єдиним сином, а батьки розлучені. Державним нотаріусом усно повідомлено про те, що в Державному реєстрі речових прав наявне обтяження у вигляді арешту нерухомого майна та на підтвердження вручено інформаційну довідку № 410225597 від 29.01.2025 року, згідно якої вбачається наявність арешту № 1247971 (архівний запис) в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна власником якого вказано [PERSON] (його батько). Однак Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного рестру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за суб`єктом: [PERSON] , виявлено Тип обтяження: арешт (архівний запис), Реєстраційний номер обтяження: 1247945, Зареєстровано: 19.08.2004 14:05:58 за №1247945, Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, та Реєстраційний номер обтяження: 1247971, Зареєстровано: 19.08.2004 14:11:43 за №1247971, Об`єкт обтяження: невизначено, состав: ціле: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] . Так, на підставі Постанови Обухівського РУЮ Київської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.11.2001 року було накладено арешт на майно, яке належить [PERSON] , який проживає за адресою - [ADDRESS] , на підставі ухвали Обухівського районного суду від 30.10.2001 року у справі за позовом СГ ТДВ «Світанок» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 11412 грн. 79 коп. Виконавче провадження та журнали реєстрації виконавчих проваджень на даний час знищені, вказана заборона внесена до реєстру обтяжень ще в 2004 році, наразі позивач [PERSON] не має можливості із-за відсутності будь-якої інформації припинити (зняти) архівні арешти, а тому позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області. Ухвалою судді від 08.08.2025 року відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача СГ ТДВ «СВІТАНОК ПЛЮС» подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, щодо позовних вимог не заперечив. Представник третьої особи Української державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі Представник третьої особи Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань до суду не направив. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є рішення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії». Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази приохоть до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] , 11 год. 22 хв. в місті Бад Пірмонт, Федеративна Республіка Німеччина - померла мати позивача - [PERSON] , [INFO] . Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, яка необхідна для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що підтверджується копією договору дарування від 26 грудня 1992 року реєстраційний номер 90. В подальшому позивач звернувся до державного нотаріуса Української державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини в порядку глави VI Цивільного кодексу України, як спадкоємець першої черги, оскільки він є єдиним сином, а батьки розлучені, що підтверджується копією рішення Обухівського районного суду Київської області від 04 грудня 2020 року у справі № 372/3122/20. Державним нотаріусом позивачу усно повідомлено про те, що в Державному реєстрі речових прав наявне обтяження у вигляді арешту нерухомого майна та на підтвердження мені було вручено інформаційну довідку № 410225597 від 29.01.2025 року, згідно якої вбачається наявність арешту № 1247971 (архівний запис) в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна власником якого вказано [PERSON] (батько позивача). В подальшому позивач звернувся до Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про надання інформації про наявність відомостей про накладення арешту на майно гр. [PERSON] . Листом начальника Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 25.02.2025 року вих. № 26847 повідомлено, що станом на 25.02.2025 року відомості про накладення арешту на майно громадянина [PERSON] , відсутні, так як відповідно до ч. 1,2 розділу XI правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями від 07.06.2017 р. № 1829/5 виконавчі провадження перебувають на зберіганні в архіві три роки після чого знищуються. Надати інформацію про накладання арешту не маємо можливості в зв`язку зі знищенням архівних справ. Однак Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за суб`єктом: [PERSON] , виявлено Тип обтяження: арешт (архівний запис), Реєстраційний номер обтяження: 1247945, Зареєстровано: 19.08.2004 14:05:58 за №1247945 реєстратором: Українська міська державна нотаріальна контора, 08720, Київська обл., Обухівський р., м. Українка, вул. Шевченка, 1, Підстава обтяження: постанова, б/н, 13.11.2001, Державна виконавча служба, Обухів РУТО, Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за суб`єктом: [PERSON] , виявлено Тип обтяження: арешт (архівний запис), Реєстраційний номер обтяження: 1247971, Зареєстровано: 19.08.2004 14:11:43 за №1247971 реєстратором: Українська міська державна нотаріальна контора, 08720, Київська обл., Обухівський р., м. Українка, вул. Шевченка, 1. Підстава обтяження: постанова, б/н, 13.11.2001, Державна виконавча служба, Обухів РУТО. Об`єкт обтяження: невизначено, состав: ціле: добудоване , статус: жиле , адреса: [ADDRESS] . 17 березня 2025 року, позивач звернувся до Київського обласного державного нотаріального архіву філія № 1 із письмовим запитом про надання копії документів, що стали підставою для реєстрації арешту на майно, яке належить [PERSON] (за адресою: [ADDRESS] ). Листом державного нотаріуса Філії № 1 Київського обласного державного нотаріального архіву від 17.03.2025 року вих.. № 211/01-17/Ф-1 надано копію листа Обухівського РУЮ Київської області вих.. № 5388 від 19.11.2001 року, копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.11.2001 року, копію алфавітної книги обліку заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна, та арештів, накладених судовими та слідчими органами, копію реєстру для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна, та арештів накладених судовими та слідчими органами. Так, на підставі Постанови Обухівського РУЮ Київської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.11.2001 року було накладено арешт на майно, яке належить [PERSON] , який проживає за адресою - [ADDRESS] , на підставі ухвали Обухівського районного суду від 30.10.2001 року у справі за позовом СГ ТДВ «Світанок» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 11412 грн. 79 коп. Накладений арешт є перешкодою для вчинення реєстраційних дій з майном. Як вбачається із архівної довідки, виданої генеральним директором КП КОР «Київське обласне БТІ» 04.12.2023 року №Об1223002, право власності на цілий житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] згідно договору дарування посвідченого Трипільською сільською радою 26.12.1992 року за р№90. Записано в реєстрову книгу №4; реєстровий №759. Отже, враховуючи, що нерухоме майно, яке є предметом спадщини, на яке накладено арешт, не належало ні на момент накладення арешту, ні натепер [PERSON] , зареєстрований арешт на майно, яке належало на праві власності на підставі договору дарування [PERSON] , підлягає скасуванню. Згідно ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Європейський Суд з прав людини у ряді випадків вбачав порушення ст. 1 Протоколу навіть тоді, коли не було юридичного позбавлення права власності на майно, але через ті або інші обставини людина була позбавлена практичної можливості користуватися своєю власністю. В\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Згідно до\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст.319 Цивільного кодексу України\~власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На підставі\~ст.321 Цивільного кодексу України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»\~у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження державним виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Положеннями ч. 1 ст.\~59\~Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст.\~59\~Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~\~ Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, арешт накладений на майно, яке належало на праві власності померлій [PERSON] порушує можливості реалізації позивачем своїх прав власності на вищезазначене нерухоме майно, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а порушене право позивача підлягає судовому захисту, так як у матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, а відтак і про задоволення позову.

Outcome: approved