Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою, в якій просив: - позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] ; - стягнути з [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення до суду з цим позовом і до досягнення повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , але з 2017 року стала вести аморальний спосіб життя, не працювала, систематично влаштовувала сімейні сварки, усунулася від виховання та утримання сина, поклавши ці обов`язки на свою матір. Позивач зауважила, що [PERSON] неодноразово притягалася до адміністративної та кримінальної відповідальності, зокрема, була засуджена до позбавлення волі, та ухилялася від виконання обов`язків по вихованню та утриманню дитини. За твердженням позивача, з квітня 2021 року [PERSON] фактично проживає разом з позивачем, яка призначена опікуном дитини, та отримав статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Позивач звернула увагу, що навіть після відбуття покарання [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, з дитиною не спілкується, до її виховання й розвитку не залучається, не забезпечує належного догляду. На думку позивача, позбавлення відповідача батьківських прав відповідає найкращим інтересам дитини та створює умови для забезпечення її виховання. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 квітня 2025 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 серпня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, було надано строк для подання відзиву на позов. У встановлений строк відповідач відзив на позов не подала. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з мотивів, наведених у позовній заяві, та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, явку представника не забезпечила. Представник третьої особи органу опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації - Дудко Д.О. в судовому засідання просила задовольнити позовні вимоги. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 16 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 29. Згідно з відомостями, наведеними у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України батьком вказаний [PERSON] . 10 серпня 2017 року [PERSON] була притягнена Оболонським районним судом м. Києва до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього психологічного насильства, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, щодо своєї матірі [PERSON] . Вироком від 27 березня 2019 року Оболонського районного суду м. Києва [PERSON] була засуджена до одного року позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покаранння з іспитовим строком в один рік. 06 березня 2020 року [PERSON] була притягнена Оболонським судом до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.184 КУпАП (неналежне виконання своїх батьківських обов`язків), оскільки відповідач не займалася духовним та етичним вихованням малолітнього сина [PERSON] , не цікавилася його навчанням, постійно залишала дитину без нагляду або під наглядом бабусі, яка не має впливу на онука (справа №756/1453/20). Вироком від 08 лютого 2021 року [PERSON] була засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, до трьох років одного місяця позбавлення волі (справа № 756/2681/20). Вироком від 31 травня 2021 року [PERSON] була засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, до трьох років чотирьох місяців позбавлення волі (справа № 756/4866/21). 17 травня 2021 року розпорядженням Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації № 209 неповнолітньому [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування, оскільки його матір [PERSON] за вироком суду позбавлено волі, а відомості про батька внесено відповідно до приписів ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Рішенням № 340 Обухівської міської ради Київської області від 06.07.2021 було встановлено опіку над малолітнім [PERSON] , [INFO] та призначено опікуном [PERSON] , [INFO] , рідну тітку, яка проживає за адресою: [ADDRESS] . В матеріалах справи міститься нотаріально засвідчена заява [PERSON] , в якій вона зазначила, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно свого неповнолітнього сина [PERSON] . Згідно з листами Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації, Оболонського УП ГУНП у м. Києві заяв про повернення [PERSON] її неповнолітнього сина [PERSON] не надходило ні до Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації, ні до Оболонського УП ГУНП у м. Києві. Відповідно до листа Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області [PERSON] не зверталася з усною чи письмовою заявою щодо своєї дитини. Згідно з характеристикою Академічного ліцею № 1 імені А.С. Малишка Обухівської міської ради Київської області [PERSON] навчається в ліцеї 05.05.2021. Його вихованням займається [PERSON] , мати навчанням сина не цікавилася. 14 жовтня 2024 року [PERSON] звернулася до служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації із заявою, у якій просила відтермінувати повернення дитини до неї у зв`язку з необхідністю лікування. Інших звернень з того часу від неї надходило. Згідно з актом обстеження умов проживання, за адресою: [ADDRESS] житлове приміщення потребує ремонту, меблі застарілі, кімнати захаращені меблями та речами. Багато непотребу, рекомендовано його позбутися. Умови для виховання, навчання та відпочинку дитини не створені. Відсутні як фінансові ресурси, так і морально-вольові якості для забезпечення комфортних умов проживання дитини. За цією адресою проживають: [PERSON] , власник квартири, бабуся дитини; [PERSON] , мати дитини [PERSON] . Із пояснень [PERSON] , наявних у матеріалах справи, вбачається, що йому подобається проживати з тіткою [PERSON] . Коли дитина проживала з матір`ю, мати не приходила додому ночувати, він залишався з бабусею; мати не допомагала з уроками та не проводила з ним час. Дитина бажає проживати з [PERSON] . Відповідно до висновку Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації № 104-5688 від 23.07.2025 [PERSON] після повернення з місць позбавлення волі, не може працевлаштуватись на постійну роботу, має нестабільний стан здоров`я, умови виховання, навчання, відпочинку дитини у квартирі за місцем проживання не створені. У [PERSON] відсутні можливості, необхідні для виконання нею батьківських обов`язків належним чином. Передавати дитину для подальшого виховання матері неможливо, оскільки це не відповідає інтересам дитини, що підтверджується думкою дитини. Таким чином, орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У п. 16 постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має особа, в сім`ї якої проживає дитина. Згідно з ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини від 16.07.2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) суд зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Системний аналіз указаних вимог свідчить про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 11.09.2020 у справі № 357/12295/18, від 29.04.2020 у справі № 522/10703/18, від 13.04.2020 у справі № 760/468/18, від 11.03.2020 у справі № 638/16622/17, від 02.10.2019 у справі № 461/7387/16-ц та від 08.05.2019 у справі № 409/1865/17-ц. Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі досліджених доказів встановлено, що [PERSON] не дбає про фізичний та духовний розвиток неповнолітнього [PERSON] , не займається його вихованням, не спілкується з дитиною, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, доступу до культурних та духовних цінностей, як це визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд і лікування [PERSON] , не зустрічалася з дитиною, суд дійшов висновку, що за встановлених обставин є підстави для застосування такого виключного і надзвичайного способу впливу, як позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. У разі зміни свого ставлення до дитини або зміни обставин, що стали підставою для позбавлення батьківських прав, відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду в загальному порядку з підстав, передбачених ст. 169 СК України, з позовом про поновлення батьківських прав. Крім того, позивач просила стягнути з [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення до суду з цим позовом і до досягнення повноліття. Згідно з ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до положень постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Доказів того, що за станом здоров`я та матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання дитини, суду не надано. Також суду не надано доказів щодо наявності у відповідача інших утриманців. Крім того, суд враховує відомості про стан здоров`я дитини, які свідчать про наявність потреби у додаткових витратах на забезпечення її утримання та виховання. З огляду на зазначене, враховуючи обставини, перелічені в ст. 182 СК України, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, а саме стягнути з відповідача [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення до суду з цим позовом і до досягнення повноліття. Суд стягує аліменти згідно з приписами ст. 191 СК України - від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на оплату судового збору за вимогою про позбавлення батьківських прав, а також на користь держави судовий збір за позовними вимогами про стягнення аліментів, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з цим позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved