Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

У липні 2025 року до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції з 20.02.2016, актовий запис № 61. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося, головні причини цього - протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Протягом останнього року стосунки поступово погіршувалися. Відповідач дозволяв собі постійно ображати позивача, навіть у присутності дітей. Мало місце домашнє насилля. На думку позивача - така поведінка відповідача свідчить про неможливість збереження сімейних відносин. Відповідач бажає розірвати шлюб, однак не хоче витрачати ані свій час, ані гроші на відповідне оформлення. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, у зв`язку з тим, що в родині відсутнє взаєморозуміння, повага, у зв`язку з чим вони не підтримують сімейних відносин. Питання про розподіл спільного майна та місце проживання дітей буде вирішуватися окремо. Після розірвання шлюбу, позивача бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою від 29.07.2025 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 31.07.2025 представник відповідача - адвокат Дічко В.С. надіслав відзив на позовну заяву, у якому зазначив про підтримання позовних вимог в частині розірвання шлюбу та просив зменшити розмір понесених позивачем судових витрат з 10000 грн. до 1500 грн., у зв`язку із необґрунтовано завищеним розміром. Також зазначив, що з огляду на спосіб подання позову, а саме - в електронній формі, позивач повинна була сплатити судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп., тому вважає, що справедливим буде стягнення з відповідача судового збору саме виходячи із вказаного розміру судового збору. Крім того, зазначив, що твердження позивача про образи та домашнє насильство не відповідають дійсності та відсутні будь-які підтвердження вказаним заявам. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, 28.08.2025 представник позивача - адвокат Ісаєва Н.С. надіслала заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, 26.08.2025 представник відповідача - адвокат Дічко В.С. надіслав заяву про розгляд справи без участі відповідача та представника відповідача, просив врахувати раніше поданий відзив на позовну заяву. Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи позивача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.02.2016 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 61, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 22.11.2016, актовий запис № 1316; доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 620. За ствердженням позивача, яке відповідач не спростував, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть? поновлення шлюбних відносин між сторонами неможливе. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За таких обставин розірвання шлюбу між сторонами не буде суперечити правам та законним інтересам сторін, інших осіб. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається із матеріалів справи, попередній розрахунок витрат на правову допомогу адвоката становить 10000 грн. 00 коп. Так, на підтвердження надання правничої допомоги у визначеному розмірі, до матеріалів справи долучено: копію договору про надання правничої допомоги № 12-07 від 12.07.2025, укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] ; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Серії ЗП № 001313 видане [PERSON] ; рахунок на оплату №2 від 22.07.2025 на загальну суму в розмірі 20000,00 грн., платіжну інструкцію № @2PL217109 від 23.07.2025 про сплату на рахунок ФОП [PERSON] суми 20000,00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем заявлене клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу до 1500 грн. у зв`язку із необґрунтовано завищеним розміром, не співмірним до складності справи та таким, що не відповідає обсягу виконаних ФОП [PERSON] робіт і витраченого нею часу. Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Надавши оцінку доказам щодо розподілу відповідних витрат, наданим представником позивача,

Outcome: approved