Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною заявою, вказуючи, що з січня 2020 року вона проживала однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] на території Верблюзького старостинського округу, за адресою: [ADDRESS] , у будинку, який належить її родині. [PERSON] був мобілізований 03 липня 2024 року та перебував у зоні бойових дій. 03 жовтня 2024 року вона отримала сповіщення [INFO] про те, що її чоловік, молодший сержант [PERSON] , [INFO] , командир бойової машини - командир першого механізованого відділення другого механізованого взводу першої механізованої роти механізованого батальйону військової частини [NUMBER] зник безвісти 20 вересня 2024 року під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Українськ, Покровського району, Донецької області, що підтверджується сповіщенням за №24 від 03.10.2024р. Вказане сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку. Згідно постанови КМУ від 30.11.2016р. №884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» (п.7 вказаного Порядку), вона входить до переліку членів сімей військовослужбовців, яким здійснюються виплата грошового забезпечення. Вона звернулась до [INFO] з питанням отримання акту розслідування стосовно того, як безвісти зник її чоловік, де їй було запропоновано встановити факт спільного проживання як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу однією сім`єю. Вони проживали разом з [PERSON] як сім`я, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю як чоловік та дружина, що підтверджується довідкою виданою Кам`янецькою селищною радою Кропивницького району Кіровоградської області №290 від 20.06.2025р. Щоб мати право на отримання матеріальної допомоги та пільг, визначених законом відповідно до п.2 постанови КМУ від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» їй необхідно встановити факт спільного проживання. Вона стверджує, що вони з [PERSON] працювали по найму, вели спільний бюджет, робили ремонт в будинку, придбавали речі домашнього вжитку, вели спільне господарство, жили скромно та замкнуто. [PERSON] має доньку від попередніх стосунків [PERSON] . Після мобілізації чоловіка хотіли зареєструвати шлюб та проживати в зареєстрованому шлюбі. Дані обставини змушують її звернутися до суду з вказаною заявою, так як їй це необхідно для реалізації її прав. В зв`язку з чим просить встановити факт її постійного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 01.07.2025 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду. Копія зазначеної ухвали була надіслана учасникам справи. Також вказаною ухвалою задоволено клопотання заявниці про виклик свідків [PERSON] та [PERSON] . Представником заінтересованої особи Міністерства оборони України було надано письмові пояснення, в яких останній вказав, що заявниця вказала у заяві метою звернення до суду отримання права матеріальної допомоги та пільг, визначених законом відповідно до п.2 постанови КМУ від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Згідно доданої копії сповіщення №24 вбачається, що [PERSON] зник безвісти. Згідно п.2 постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у п.1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000,00 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст. 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Враховуючи, що заявницею не надано доказів загибелі військовослужбовця [PERSON] вести мову про отримання нею допомоги передбаченої п.2 Постанови №168 безпідставно. Таким чином, якщо встановлення факту не призведе до реалізації зазначеної у заяві мети, тобто факт не породить відповідних юридичних наслідків. Суд має відмовити у задоволенні заяви. Просив врахувати дані пояснення при винесенні рішення судом та прийняти законне і обґрунтоване рішення по справі. Представником заінтересованої особи Військової частини [NUMBER] [PERSON] було надано письмові пояснення, в яких останній вказав, що підставою звернення до суду заявниці з даною заявою є отримання виплати грошового забезпечення, у зв`язку з зникненням безвісти [PERSON] . Механізм виплати такого грошового забезпечення регулюється ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей». Заявниця не зверталася із заявою на ім`я командира військової частини [NUMBER] про надання виплат, а отже - не скористалась правом позасудового порядку отримання виплати грошового забезпечення. П.6 постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» чітко визначений вичерпний перелік осіб, яким здійснюється виплати грошового забезпечення, серед яких відсутні такі як «чоловік та жінка які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу». Відповідно до ч.2 ст. 21 СК України проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Також слід зазначити, що до своєї заяви заявниця не додає доказів відсутності родичів у зниклого безвісти військовослужбовця [PERSON] , таким чином, не відомо чи є в зниклого батьки, діти та інші особи, які після зникнення безвісти військовослужбовця мали б право на отримання грошового забезпечення. Вказане свідчить про те, що навіть у разі якщо заявниця доведе факт спільного проживання з [PERSON] та відсутність у нього інших родичів - у заявниці не виникне права на отримання виплати у зв`язку з зникненням безвісти [PERSON] , а тому встановлення даного факту лише призведе до виникнення нових судових спорів. Крім того, вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні можуть бути вирішені в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, якщо між сторонами не існує спору. Вважає, що по справі наявний спір, оскільки заінтересовані особи заперечують проти встановлення такого факту, що фактично унеможливлює її розгляд в порядку окремого провадження. За наявності спору про право, встановлення юридичного факту повинно вирішуватись не в порядку окремого провадження, а в позовному провадженні. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд має право, зокрема постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду. Просив заяву [PERSON] , за участю заінтересованих осіб: [PERSON] як представник неповнолітньої [PERSON] , Міністерства оборони України, військової частина [NUMBER] про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу однією сім`єю залишити без розгляду. Заявниця [PERSON] 24.07.2025 року надіслала до суду заперечення на письмові пояснення представника Військової частини [NUMBER] в яких вказала, що не погоджується з письмовими поясненнями представника в/ч [NUMBER] , де вказано, що її заяву необхідно залишити без розгляду. Їй, як дружині, так як саме вона була зазначена своїм чоловіком [PERSON] дружиною, було надіслано сповіщення [INFO] про те, що її чоловік, молодший сержант [PERSON] , [INFO] , командир бойової машини - командир першого механізованого відділення другого механізованого взводу першої механізованої роти механізованого батальйону військової частини [NUMBER] зник безвісти 20 вересня 2024 року під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Українськ, Покровського району, Донецької області, що підтверджується сповіщенням за №24 від 03.10.2024р. Вказане сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку. Про наявність чи відсутність розпорядження стосовно виплат, залишеного її безвісти зниклим чоловіком [PERSON] їй невідомо. Щоб мати право на отримання матеріальної допомоги та пільг, визначених законом відповідно до п.2 постанови КМУ від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» їй необхідно встановити факт спільного проживання. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999р. За №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. А тому просить суд задовольнити її заяву в повному обсязі. В судовому засіданні заявниця [PERSON] під час розгляду справи заяву по вищезазначеним підставам підтримали у повному обсязі та наполягали на її задоволенні. Також суду пояснили, що вона з 2005 року перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, який [INFO] помер. З січня 2020 року вона почала проживати з [PERSON] . Спочатку вони жили в будинку [PERSON] , а потім переїхали весною 2020 року до будинку її діда та баби, за адресою: [ADDRESS] , за будинком доглядали разом. З [PERSON] були зареєстровані за різними адресами. 03.07.2024 року її співмешканця [PERSON] мобілізували і 20.09.2024 року їй принесли сповіщення, що останній зник безвісти. За час проживання вони вели спільний бюджет, купували речі по господарству. Коли [PERSON] був на війні вони продовжували бути разом як чоловік та дружина, вона відправляла йому посилки, його зарплатна картка знаходилась у неї, дзвонили один одному. На час їхнього спільного проживання [PERSON] в шлюбі з іншими жінками не перебував, вона також не перебувала в шлюбі. Він вже був розлучений, та має доньку від першого шлюбу [PERSON] . Також пояснила, що батьки [PERSON] давно померли, а інші спадкоємці першої черги відсутні. Встановлення даного юридичного факту їй необхідно саме для подання документів для здійснення їй виплат грошового забезпечення під час перебування її цивільного чоловіка в статусі зниклого безвісти. Заінтересована особа [PERSON] як представник неповнолітньої [PERSON] під час розгляду справи суду пояснила, що вона являється колишньою дружиною [PERSON] , з яким вона розірвала шлюб 07.03.2014 року, в них є спільна донька [PERSON] , їй 17 років. На даний час вона перебуває в шлюбі з 2018 року з іншим чоловіком. Їй відомо, що заявниця зійшлася з [PERSON] та вони співмешкали. Вони приблизно з кінця осені 2019 року почали проживати. В заявниці помер її перший чоловік, вони його поховали і в [INFO] почали проживати разом. Разом вони мешкали до того часу поки [PERSON] , не забрали на війну де він і зник безвісти. Також вказала, що з нею та донькою [PERSON] коли пішов на війну не спілкувався, крім цього заявниця цьому перешкоджала. На теперішній час жодних виплат, крім аліментів від [PERSON] вона не отримує. З відповідною заявою до відповідних органів про виплату грошових коштів на час знаходження [PERSON] в статусі безвісно відсутнім вона в інтересах дитини не зверталась. У [PERSON] батьки померли, є рідна сестра. Заперечує проти задоволення заяви, тому що заявниця погано ставиться до її дитини. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, в надісланих до суду письмових поясненнях щодо заяви, просив провести судове засідання без участі представника Міністерства оборони України. Представник заінтересованої особи Військової частини [NUMBER] [PERSON] в судовому засідання під час розгляду справи заперечував щодо задоволення заяви з підстав вказаних у доданих до справи письмових поясненнях щодо заяви. Вказав, що немає доказів, що заявниця з [PERSON] проживали однією сім`єю, вели спільне господарство. Також заявниця не надала доказів, що немає інших членів сім`ї, які також можуть претендувати на соціальні виплати, у зв`язку зі зникненням [PERSON] під час бойових дій. До них ніхто не звертався щодо виплат, у зв`язку зі зникненням [PERSON] під час бойових дій. Проте, в останнє судове засідання представник заінтересованої особи Військової частини [NUMBER] [PERSON] не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, за наявними у справі доказами, позовні вимоги не визнає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона добре знає заявницю [PERSON] , вони сусідки. Їй відомо, що заявниця з січня 2020 року почала проживати з [PERSON] , аж поки його не забрали на війну у 2024 році. Вони проживали однією сім`єю як чоловік та дружина, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Ми до них часто приходили додому, товаришували родинами. Спочатку [PERSON] жив в батьківській хаті, а потім вони почали проживати у будинку заявниці. Чоловік заявниці помер у [INFO]. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] його племінник, заявниця теж являється йому родичкою по лінії дружини, знає їх дуже добре. З січня 2020 року заявниця з [PERSON] проживали разом по [ADDRESS] , як одна сім`я, вони вели спільне господарство, працювали, бувало всяке вони й сварились і мирились. [PERSON] працював на тракторі. Після мобілізації останнього, він з ним не спілкувався. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд провів розгляд справи на підставі наявних у справі доказах, у відсутність представників заінтересованої особи, які до суду не з`явилися. Вислухавши пояснення заявниці, представника заінтересованої особи, допитавши свідків, розглянувши письмові пояснення заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд встановив наступне. Так, згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На підставі п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч.2 ст.293 ЦПК України). Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України. Судом встановлено, що 03.10.2024 року заявниці [PERSON] як дружині на адресу: [ADDRESS] надіслано корінець сповіщення сім`ї №24 проте, що молодий сержант [PERSON] , [INFO] , командир бойової машини - командир першого механізованого відділення другого механізованого взводу першої механізованої роти другого механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період 03.07.2024р. [INFO] , зник безвісти 20.09.2024р. під час виконання завдання поблизу населеного пункту Українськ, Покровського району, Донецької області. Відповідно до копії Витягу з реєстру Новгородківської територіальної громади заявниця [PERSON] , [INFO] , з 03.07.2017 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії довідки виданої старостою Верблюзького старостинського округу Новгородківської селищної ради №263 від 08.10.2024р. заявниці [PERSON] , [INFO] , про те, що згідно погосподарської книги №10 станом на 08.10.2024р. остання дійсно проживає на території Верблюзького старостинського округу за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою разом з нею проживав співмешканець [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22.05.1976 року [PERSON] народився [INFO] та його батьками вказані: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] . Згідно свідоцтв про смерть [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії заочного рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.03.2014р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24.09.1994 року Верблюзькою сільською радою Новгородківського району Кіровоградської області (актовий запис №15) розірвано. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 09.12.2019р. чоловік заявниці [PERSON] помер [INFO] . Також, на підтвердження факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу однією сім`єю з [PERSON] заявницею було долучено до заяви копії фотознімків з останнім. Відповідно до частини другої та четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Заявниця вказала у самій заяві метою звернення до суду отримання права матеріальної допомоги та пільг, визначених законом відповідно до п.2 постанови КМУ від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Згідно доданої копії сповіщення №24 вбачається, що [PERSON] зник безвісти. Згідно п.2 постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у п.1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000,00 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст. 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Враховуючи, що заявницею не надано доказів загибелі військовослужбовця [PERSON] , а тому права на отримання нею допомоги передбаченої п.2 Постанови №168 вона немає. Крім цього, другою метою встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] , заявниця вказала про отримання нею виплат грошового забезпечення зниклого безвісти чоловіка, підставою якого є отримання нею сповіщення про те, що [PERSON] є безвісти зниклим, яке є документом для порушення клопотання про призначення пенсії (допомоги) і наданні пільг, установлених законодавством України, відповідно до постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884. Як встановлено під час розгляду справи заявниця не зверталася до командира військової частини [NUMBER] із заявою про виплату грошового забезпечення зниклого безвісти [PERSON] у встановленому законом порядку. 07.06.2018 наказом Міністерства оборони України № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (надалі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам. Розділом ХХХ вказаного Порядку регулюється питання щодо виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими. Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату. Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим (пункт 2 Розділ ХХХ Порядку № 260). Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх визначає Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (надалі - Порядок № 884). Під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (пункт 2 Порядку № 884). Пунктом 3 Порядку № 884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Згідно із пунктом 4 Порядку № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку № 884, командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі. У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови. Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування. Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті. Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку. Відповідно до пункту 7 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. За змістом ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя є шлюб (ч. 1 ст. 36 Сімейного кодексу України). Проживання сім`єю без шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно та інших прав прямо визначених законом, однак згідно ч.2 ст. 21 СК України не є підставою для виникнення прав і обов`язків подружжя. А відтак встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не надає особі правового статусу чоловіка чи дружини у розумінні закону, тобто особи яка перебуває (ла) у є сімейному союзі жінки та чоловіка, зареєстрованому у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року вказано, що важливе значення має вимога процесуального закону про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. За таких обставин заявниця не має права на таку виплату. Таким чином, оскільки заявниця за встановленими обставинами у справі не набула прав подружжя, вона не має права на отримання виплат зазначених нею у заяві, тобто факт, який вона просить встановити не викликає для неї юридичних наслідків, досягнення яких заявниця вказує як мету встановлення факту що має юридичне значення. Таким чином, заявницею не зазначено законної мети встановлення факту, отже не доведено, що він не є юридичним, а тому відсутні підстави для встановлення цього факту, в зв`язку з чим в задоволенні заяви заявниці слід відмовити за безпідставністю. Крім цього, розглядаючи справу повно та всебічно, слід наголосити, що інші доводи учасників справи не спростовують висновків суду та не впливають на зміст виниклих правовідносин оскільки не мають вирішального значення. Відповідно до вимог ч.7 ст.294 ЦПК України судові витрати, понесені заявником у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed