Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про встановлення факту самостійного виховання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову стверджує, що з [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28 березня 2019 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу старший син [PERSON] постійно проживає разом із позивачем, знаходиться на повному матеріальному забезпеченні та вихованні останнього. Молодший син разом із відповідачкою проживає за кордоном. [PERSON] протягом тривалого часу не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться життям сина, не утримує його, не виконує батьківські обов`язки стосовно [PERSON] , а тому позивач вважає, що в даному випадку є всі підстави для встановлення факту самостійного виховання та утримання ним старшого сина [PERSON] . Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.03.2025 відкрито загальне позовне провадження у цій цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.04.2025 залучено у справу третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а саме: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, якому відповідно до рішення 1 сесії 8 скликання Харківської міської ради від 01.09.2020 №7/20 «Про затвердження положень виконавчих органів Харківської міської ради 8 скликання» делеговані повноваження, у тому числі участі у розгляді судами справ щодо захисту та реалізації прав дітей; здійснення представництва інтересів дітей у судах із поданням позовних заяв, висновків (крім висновку про доцільність усиновлення) та надання інших документів, пов`язаних із захистом житлових, майнових та особистих немайнових прав дітей. Ухвалою Київського районного суду від м. Харкова 16.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявне клопотання, в якому просив провести розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник Служби у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради не з`явився, про час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином відповідно до п.2 ч.8 ст. 128 ЦПК України. Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради не з`явився, про час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином відповідно до п.2 ч.8 ст. 128 ЦПК України. 18.05.2025 від Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради отримані пояснення, відповідно до яких представник третьої особи просив здійснити розгляд справи за його відсутності. Не заперечував проти задоволення позовних вимог щодо встановлення факту самостійного виховання. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини. Як вбачається з рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 березня 2019 року у справі №643/13822/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 01.11.2014 Київським відділом ДРАЦС Харківського міського управління юстиції за актовим записом №788. Цим рішенням Московського районного суду м. Харкова, яке набрало законної сили 02.05.2019, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище « [PERSON] ». В період шлюбу народився [PERSON] , [INFO] , батьками якого є позивач та відповідач, згідно із копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . 26.05.2021 рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради №370 визначене місце проживання малолітніх дітей з одним із батьків згідно з додатком. Як вбачається, з п. 1 додатку місце проживання малолітнього [PERSON] визначене разом із батьком. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15 травня 2024 року у справі № 645/7843/20 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] . Зазначеним рішенням суду встановлено, що старший син позивача [PERSON] з серпня 2019 року фактично проживає разом із позивачем (аркуш 2 цього рішення). Відповідно до копії акту обстеження умов проживання від 10 жовтня 2024 року, [PERSON] проживає разом із батьком, а також [PERSON] (дід), [INFO] , [PERSON] (баба), [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Для дитини створено достойні умови для повноцінного розвитку та виховання. Батько у повній мірі забезпечує потреби старшого сина та готовий забезпечити умови для зростання і виховання молодшого сина. Стосунки у сім`ї доброзичливі, турботливі один до одного, з розумінням ставлять до потреб один одного. З копії характеристики [PERSON] , наданої комунальним закладом «Харківська гімназія №19 Харківської міської ради» № 38/0204/25/12 вбачається, що [PERSON] є учнем гімназії №19, проживає разом з батьком, який самостійно займається його вихованням, відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з класним керівником, повністю забезпечує усім необхідним. Матір дитини із сім`єю не проживає, у вихованні дитини участі не бере, ніколи не цікавилася життям сина у закладі освіти, на зв`язок з класним керівником не виходила. Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка №15» Харківської міської ради від 25.02.2025 декларацію з лікарем, який надає первинну медичну допомогу було укладено 13.02.2020 та переукладено 17.01.2024 з іншим лікарем батьком дитини - [PERSON] . За період спостереження дитини питаннями організації звернень до лікаря та питаннями щодо виконання рекомендацій, призначень лікаря займався батько. Мати дитини проживає окремо та станом здоров`я хлопчика не цікавилась, до лікарів поліклініки не зверталась. В письмових поясненнях [PERSON] , справжність підпису якої посвідчено приватним нотаріусом Парфенковою І.В., стверджується, що після розлучення сторін [PERSON] у 2019 році виїхала з місця проживання та повністю припинила будь-який зв`язок із дитиною. Вона не телефонує, не відвідує дитину, не бере участі у її вихованні та не забезпечує її матеріально. Батько [PERSON] несе повну відповідальність за дитину, забезпечує всі її потреби: харчування, одяг, навчання та дозвілля. Встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст.15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (ч. 4 ст. 15 СК України). Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (ст.164 СК України). За таких обставин, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. Оскільки, сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом, як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 201/5972/22 від 11.09.2024). Підсумовуючи викладене вище, суд вважає, що у матеріалах справи відсутні докази існування або настання обставин, в силу яких батьківська правосуб`єктність матері дитини обмежена або припинилася, а тому відсутні правові підстави для задоволення вимоги про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини. Позовна заява та матеріали справи не містять даних про існування між батьками спору, де встановлення факту одноосібного виховання дитини одним із батьків була б однією з обставин, що б потребувала встановленню судом, наприклад щодо захисту права власності дитини, матеріального забезпечення дитини, отримання дитиною медичних або освітніх послуг, тощо. Враховуючи, що нормами СК України закріплений обов`язок батьків виховувати та утримувати дитину, відсутні підстави для додаткового встановлення у судовому порядку факту самостійного виховання та перебування дитини на утриманні позивача.

Outcome: dismissed