Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що позивач є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Зазначає, що у вказаному будинку зареєстрований але не проживає більше 39 років року відповідач [PERSON] [INFO] .. Вказує, що реєстрація останнього у належному їй будинку перешкоджає вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, зокрема, не дає можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, вчиняти правочини з нерухомим майном, тощо. Тому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом за адресою [ADDRESS] . Сторони в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його та позивачки відсутності (а.с. 33). Відповідач в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 28,31). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч. 1 ст. 29 ЦК України). Стаття 47 Конституції України визначає, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] (а.с.11). Згідно витягу з реєстру Неліпинської територіальної громади №2025/000294703 від 09.01.2025 року [PERSON] , [INFO] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] від 21.01.1997 року (а.с.10). Відповідно до акту про фактичне місце проживання (не проживання) особи на території Неліпинської сільської ради за адресою [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] не проживає за вказаною адресою більше 39 років (а.с.12). Як убачається з копії пенсійного посвідчення серіїї [NUMBER] , виданого 10.10.2023 року позивачка є пенсіонером по інвалідності ІІ групи загального захворювання (а.с. 5 "на звороті"). Відповідно до\~ст.\~317,\~319\~ЦК України\~власникові належать\~права володіння,\~користування та\~розпорядження своїм\~майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженим Постановою КМУ від 07.02.2022 року № 265 зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі, зокрема …, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується)… . Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За статтею 386 ч.2 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 7 ЗУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі …судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Окрім того, суд керується нормами міжнародного законодавства, які регулюють дану сферу правовідносин, п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. З набуттям позивачем по даній справі права власності на житло, остання має право на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю, в тому числі і щодо вирішення питань стосовно можливості проживання в такому інших осіб, а так як наявна реєстрація відповідача фактично перешкоджає позивачу в реалізації її прав як власника вищевказаного жилого приміщення і враховуючи, що відповідач фактично не проживає у даному помешканні, позов є обгрунтованим. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Поскільки вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягають задоволенню, а позивач звільнена від сплати судовогозбору при подачі позовної заяви до суду на підставі п.9 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" як інвалід ІІ групи загального захворювання, суд доходить висновку, що судовий збір слід стягнути з відповідача в користь держави (у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України) та за ставками, встановленими ст. 4 Закону України Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 року у розмірі 1211,20 грн., які діяли станом на 01.01.2025 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved