Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

25.12.2024 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 12 809,79 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 792359224 від 26.01.2022 року, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», яке відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», яке відступило право вимоги ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке відступило право вимоги позивачу. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористалася. Представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» - Тараненко А.І. у позовній заяві просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час, дату, місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд постановив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. У ході судового розгляду встановлено, що 26.01.2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено договір кредитної лінії № 792359224, згідно умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 7 100 грн. до 11.02.2022 року з оплатою процентів в розмірі 2,1 % за кожний день користування кредитом. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, переказавши на картку відповідача 7 100 грн. 26.01.2022 року, що підтверджується платіжним дорученням. 28.11.2018 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди № 19, 26, 27, 31, 32 до нього, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 792359224 від 26.01.2022 року в сумі 12 541,41 грн., з яких 7 100 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5 441,41 грн. заборгованість за відсотками. 30.10.2023 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 792359224 від 26.01.2022 року. 30.09.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу № 3009/24, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором позивачу в сумі 12 809,79 грн., з яких: 7 100 грн. залишок простроченого кредиту; 5 709,78 грн. залишок прострочених відсотків. Згідно частини 1 статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. Враховуючи, що відповідач користувалася кредитними коштами, розрахунок позивача не спростувала, суд доходить висновку, що заборгованість за наданим кредитом у розмірі 12 809,79 грн., з яких: 7 100 грн. залишок простроченого кредиту; 5 709,78 грн. залишок прострочених відсотків, є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 2 422,40 грн. Окрім того, позивачем при подані позову заявлено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката позивачем надано: договір про надання правничої допомоги № 0110/24 від 01.10.2024 року, додаткову угоду № 14 до вказаного договору, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт прийому-передачі наданих послуг на суму 6 000 грн. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved