Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Комунального закладу «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтовування своїх вимог зазначає, що з 02 вересня 2019 року вона перебувала у трудових відносинах з Комунальним закладом «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)» на посаді завідувача канцелярії, з 01 грудня 2020 року переведена на посаду начальника господарського цеху згідно наказу №246-0с від 30 листопада 2020 року. З 23 січня 2024 року перебувала на посаді завідувача трупи (наказ №14-к від 19 січня 2024 року), з 07 січня 2025 року звільнена за угодою сторін на підставі наказу №7-к від 06 січня 2025 року. Вказує, що відповідачем повністю проігноровано вимоги закону, частковий розрахунок зі нею проведено із запізненням, а саме 15 січня 2025 року. Сума заробітної плати за два місяці та компенсація за невикористану відпустку за 31 день досі їй не виплачена, як і не видано копію наказу про звільнення. Зауважує, що після повномасштабного вторгнення рф, незважаючи на складні умови життя та роботи, незабезпечення відповідачем належних умов праці, відсутності будь-якого інформування та скеровування, вона продовжила виконувати трудові функції наскільки це було можливо. Наказом №58-од/193/22 від 11 травня 2022 року Комунальний заклад «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)» тимчасово переміщено без зміни юридичної адреси до Комунального закладу «Закарпатський академічний обласний Український музично-драматичний театр імені братів Юрія-Августина та Євгена Шерегіїв» Закарпатської обласної ради. Зазначає, що у порушення вимог законодавства про працю їй не нарахована та не виплачена заробітна плата в період з 01 березня 2022 року по 06 травня 2022 року. При цьому, відповідач не призупиняв дії трудових відносин зі мною у вищевказаний період. З Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування вбачається, що їй була виплачена заробітна плата у 2022 році за січень-лютий та в подальшому з травня по грудень. Заборгованість за два місяця складає 34 015,66 грн. Також, роботодавець не виплатив їй при звільненні компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку у кількості 24 днів та 7 днів додаткової відпустки за період роботи з 02 вересня 2021 року по 01 вересня 2022 року посилаючись на те, що відомості про використану відпустку за цей період відсутні і відновити їх неможливо. Позивач зазначає, що посилання відповідача на те, що не збереглись кадрові документи і неможливо підтвердити, чи використала вона своє право на відпустку у період з 02 вересня 2021 року по 01 вересня 2022 року є необгрунтованими, оскільки відповідач щоквартально подає до пенсійного фонду звіт - «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного податку», який, зокрема містить відомості про використані працівниками відпустки. Як вбачається з Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, інформацію (вищезазначений звіт) про нараховану заробітну плату за період з вересня 2021 року по вересень 2022 року було подано до відповідного відділення пенсійного фонду, тобто відповідач відзвітувався і про використання відпусток. Таким чином, у відповідача є необхідна підтверджуюча інформація для розрахування і надання їй компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусти за спірний період її роботи, оскільки він сам її і подав до пенсійного фонду. Згідно наданого позивачем розрахунку, сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати становить 96 293,41 грн., а сума компенсації за не використані нею дні щорічної відпустки за період з 02 вересня 2021 року по 01 вересня 2022 року у кількості 31 день (24 дні основної щорічної відпустки та 7 додаткової складає 17 821,90 грн. Позивач вказує, що з індивідуальних відомостей про застраховану особу, нараховано за період з листопада 2024 року по грудень 20241 року 66 296,37 грн. Відтак, розмір середньоденної заробітної плати за цей період становить 1 086,82 грн. (66 296,37 : 61 календарний день). За таких обставин, середній заробіток за час затримки видачі копії наказу про звільнення (вимушеного прогулу) за період з 08.01.2025 по 17.02.2025 становить 43 472,80 грн. (40 днів х 1086,82 грн.). Крім того, позивач вважає, що діями відповідача їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у розмірі 10 000 грн. На підставі наведеного, просить суд стягнути з Комунального закладу «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2022 по 06.05.2022 в розмірі 34 015,66 грн., середній заробіток за час затримки видачі копії наказу про звільнення (вимушеного прогулу) у розмірі 43 472,80 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати у розмірі 96 293,41 грн., 10 000 грн. моральної шкоди; зобов`язати Комунальний заклад «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)» нарахувати та виплатити компенсацію за не використані дні щорічної відпустки за період з 02 вересня 2021 року по 01 вересня 2022 року у кількості 31 день (24 дні основної щорічної відпустки та 7 додаткової) в розмірі 17 821,90 грн. 16.07.2025 через канцелярію суду надійшли пояснення відповідача, згідно яких відповідач вказує, що 11.05.2022 року прийнято наказ №58-од/193/22 «Про переміщення КЗ «ДПОДТ (м. Маріуполь)» про тимчасове переміщення КЗ «ДПОДТ (м. Маріуполь)» (без зміни юридичної адреси) за адресою: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Л.Толстого, буд. 12. Юридична особа - відповідач з 24.02.2022 року знаходився на території активних бойових дій з дати оголошення воєнного стану. З 16.03.2022 року будівля відповідача була повністю знищена, у зв`язку з чим, пошкоджено майно, цінності та документи. Дані обставини не потребують доказування, і підтверджуються відомостями з вікіпедії України, яка є загально доступною для усіх Зауважує, що оплата праці\~працівнику [PERSON] \~не проводилась,\~так як\~трудові функції\~не виконувались,\~оскільки є\~загальновідомим фактом,\~що з\~24.02.2022 по сьогодні там ведуться бойові дії. Позивач не виконувала об`єктивно своїх обов`язків як працівник за період 01.03.2022 по 05.05.2022 року, оскільки з 24.02.2022 року введено воєнний стан, м. Маріуполь було зоною активних бойових дій, і навіть приміщення театру з 16.03.2022 року перестало існувати, а діяльність відповідача відновлена тільки 06.05.2022 року поза межами юридичної адреси відповідача. Також не виконання трудових обов`язків працівника підтверджується листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0.-7.1, що через введений військовий стан з 24.02.2022 року з 5.00 год. ранку і до його завершення є надзвичайним та невідворотним, загальновідомим є фактом, бойових дій та відповідно знищення будівлі з 16.03.2022 року, де здійснював свою діяльність відповідач. Вказує, що жодною нормою законодавства України не передбачено визначення розміру заробітної плати в подібному випадку, здійснюючи розрахунок середнього заробітку, нікчемність такого розрахунку прямо підтверджується нормою Закону України «Про оплату праці» та КЗпП України, що не може бути проігноровано судом при розгляді справи по суті. Трудовий договір з працівником передбачає оплату праці за виконання роботи (трудової функції), що теж не взято до уваги, оскільки позивач не довела виконання трудових обов`язків. Представник відповідача вказує, що відповідача визнано потерпілим в рамках кримінального провадження №22023070000000089 по заяві про злочин за ознаками кримінального правопорушення, передбачаного ч.1 ст. 438 КК України та є письмові докази втрати оригіналів документів, зокрема кадрових та відомості з загальнодоступних джерел, що об`єктивно робота працівником не могла виконуватися, від того у роботодавця не виник обов`язок сплати заробітної плати за те, що працівник не виконував свої трудові функції. Звернув увагу\~на те,\~що листом\~№153\~від 11.07.2023\~року Мінекономіки\~було надано\~Театру роз`яснення\~про те,\~що за\~дату початку\~періоду для\~нарахування відпустки\~у даному\~випадку може\~бути взято\~дату відновлення\~трудових відносин\~після переміщення\~Театру на\~підконтрольну владі\~України територію. Разом з тим, наголошує, що позивач отримала і ознайомилася з наказом про звільнення у день звільнення. У зв`язку з наведеним, просить відмовити у задоволенні позову. Також 04.09.2025 через канцелярію суду надійшли додаткові поясння представника відповідача у яких він вказує, що ознайомившись з доказами, які були надані Донецькою ДПІ встановлено, що позивач перебувала в період з 01 березня 2022 року по 06 травня 2022 року на посаді начальника господарського відділу з окладом 16 142, 00 грн. Враховуючи суму окладу, за два місяці заробітна плата становить 32 284, 00 грн. Той факт, що позивач була звільнена з 07.01.2025 року, а компенсація за невикористану відпустку та розрахунок не були своєчасно виплачені обгрунтовується тим, що січень місяць це початок бюджетного року, у зв`язку з чим фінансування поступило на рахунок театру тільки з 14.01.2025 року, про що надається Виписка по рахунку. 15.01.2025 року було проведено розрахунок. Тобто несвоєчасна виплата відбулася не з вини роботодавця. А також при розрахунку [PERSON] було враховано компенсацію за 20 календарних днів щорічної відпустки, які виникли до 31 грудня 2024 року, яка нарахована відповідно Листа роз`яснення Мінекономіки. Зауважує, що підстави виплати індексації заробітної плати відсутні, відповідно і строки її виплати не порушені, оскільки з 24.02.2022 року з 5.00 год. ранку на території України введений військовий стан, що свідчить про форс-мажорні обставини, які є надзвичайними та невідворотними, що підтверджуються листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0.-7.1. Врахуючи вищезазначене, просить суд в частині виплати заробітної плати у розмірі 32 284,00 грн. задовільнити, а в частині інших вимог відмовити. Позивач в судове засідання не з`явилася та в матеріалах справи міститься її заява, відповідно до якої вона просить розглянути справу її відсутності. Представник відповідача також не скористався правом на участь у судовому засіданні та подав заяву, згідно якої просить провести розгляд справи без їх участі та врхаувати позицію, викладену у поданих поясненнях. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 02 вересня 2019 року [PERSON] призначено на посаду завідувача канцелярії Комунального закладу «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)», з 01 грудня 2020 року її переведено на посаду начальника господарського цеху згідно наказу №246-0с від 30 листопада 2020 року, з 23 січня 2024 року переведно на посаду завідувача трупи згідно наказу №14-к від 19 січня 2024 року, а з 07 січня 2025 року звільнено за угодою сторін на підставі наказу №7-к від 06 січня 2025 року. Судом також встановлено, що наказом №58-од/193/22 від 11 травня 2022 року Комунальний заклад «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)» тимчасово переміщено без зміни юридичної адреси до Комунального закладу «Закарпатський академічний обласний Український музично-драматичний театр імені братів Юрія-Августина та Євгена Шерегіїв» Закарпатської обласної ради. З наданого позивачем розрахунку слідує, що заборгованіть відповідача з невиплаченої заробітної плати за березень-квітень 2022 року складає 34 015,66 грн., сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати становить 96 293,41 грн., сума компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за період з 02 вересня 2021 року по 01 вересня 2022 року у кількості 31 день (24 дні основної щорічної відпустки та 7 додаткової) складає 17 821,90 грн., середній заробіток за час затримки видачі копії наказу про звільнення (вимушеного прогулу) за період з 08.01.2025 по 17.02.2025 становить 43 472,80 грн. Статтею 43\~Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров`я роботах забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про оплату\~праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Статтею 2\~Закону України\~«Про оплату\~праці» визначена структура заробітної плати, за якою основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Також ч. 1 ст. 94 КЗпП України дано визначення поняттю «заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу». Так, норма частини 1 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» в редакції за 15.03.2022 року, яка діяла до 19.07.2022 року, не покладалося обов`язку на роботодавця виплачувати заробітну плату за не виконану роботу. Даною нормою закону визначено, що заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Одночасно, суд приймає до уваги твердження відповідача про те, що 16.03.2022 року будівля, де здійснював свою діяльність відповідач, була знищена. Оглянувши витребувані судом від Головного управління Державної податкової служби у Донецької області копії звітів податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску вбачається, що позивач перебуваючи у період з 01.03.2022 по 06.05.2022 на посаді начальника господарського відділу КЗ «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)» мала посадовий оклад 16\~142 грн. Тобто, за вказаний період часу заробіня плата позивача становила б суму у розмірі 32\~284 грн. Судом встановлено та неоспорено сторонами, що 15.01.2025 відповідачем було проведно решту розрахунку з позивачем та компенсовано невикористану відпустку. Суд також приймає до уваги те, що підстави виплати індексації заробітної плати відсутні, оскільки з 24.02.2022 року з 5.00 год. ранку на території України введений військовий стан, що свідчить про форс-мажорні обставини, які є надзвичайними та невідворотними, що підтверджуються листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року № 2024/02.0.-7.1. Суд відхиляє доводи позивача про те, що її не було ознайомлено з наказом про звільнення та не видано копію наказу, оскільки згідно доданої відповідачем до пояснень копії Наказу №7-к від 06.01.2025 «Про звільнення з роботи [PERSON] за угодою сторін» вбачається, що в графі «з наказом ознайомлена [PERSON] 06.01.2025 р.» міститься її підпис. За таких обставин, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати та середнього заробітку за час затримки видачі копії наказу про звільнення (вимушеного прогулу) за період з 08.01.2025 по 17.02.2025. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути на корсить позивача заборгованість по заробітній платі за період березень 2022 - квітень 2022 на загальну суму 32\~284 грн. Крім того, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки, на які працівник набув права до 31.12.23 року, проводиться виходячи з виплат, нарахованих у 2023 році. Кількість календарних днів в розрахунковому періоді з 01.01.23 року по 31.12.23 року становить 365 днів. Згідно пункту 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати для компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові і вихідні дні. За такого, суд приймає до уваги доводи позивача про те, що сума компенсації за не використані [PERSON] дні щорічної відпустки, а саме за період з 02 вересня 2021 року по 01 вересня 2022 року у кількості 31 день (24 дні основної щорічної відпустки та 7 додаткової) складає 17 821,90 грн. Судом також встановлено та неоспорено відповідачем, що позивач була звільнена з 07.01.2025 року, а розрахунок з нею було проведено лише тільки з 14.01.2025 року, тобто несвоєчасно, тому за 6 днів неотриманого вчасно рохрахунку позивачу підлягає до стягнення компенсація у розмірі 6\~520,92 грн. Суд зауважує, що твердження відповідача про те, що січень місяць є початком бюджетного року, у зв`язку з чим фінансування поступило на рахунок театру пізніше не є поважною причиною непроведення вчасного розрахунку із звільненим працівником. Вирішуючи позовну вимогу про стягення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода\~полягає у\~фізичному болю\~та стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я; у\~душевних стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім`ї\~чи близьких\~родичів; у\~душевних стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Позивач вказала, що неправомірними діями відповідача в результаті невиплати їй заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку їй заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у моральних стражданнях щодо обмежень, пов`язаних з цим, були порушені її нормальні життєві зв`язки, виникла необхідність ініціювати судові процеси, пов`язані з порушенням її трудових прав, яку вона оцінює у 10\~000 гривень. Згідно з п. 9 Постанови ВСУ №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. За такого, суд вбачає підстави для застосування до спірних правовідносин сторін загальної норми цивільного законодавства України щодо підстав для відшкодування моральної шкоди, що найбільш відповідатиме вимогам розумності та справедливості, основним засадам соціальної та правової держави Україна, як закріплено в ст. 3 Конституції України - що саме права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. При цьому, визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, суд виходить із принципів виваженості, розумності та справедливості, враховує глибину понесених позивачем моральних страждань, враховує, що витрати, пов`язані з ініціюванням судових процесів, відносяться до судових витрат, а не моральної, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача суму моральної шкоди у розмірі 3 000 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial