Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] і внести зміни до актового запису про народження дитини, посилаючись на те, що [PERSON] проживала із загиблим [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період з серпня 2022 року по день смерті - [INFO] , від даних стосунків, але вже після смерті [PERSON] , народився син [PERSON] , в актовому записі про народження якого запис про батька було зроблено за вказівкою матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Ухвалою суду від 18.02.2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 27 лютого 2025 року поза межами судового засідання представником позивача [PERSON] було подано клопотання про призначення по справі судової молекулярно-генетичної експертизи для підтвердження/спростування біологічного батьківства [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 14.04.2025 було задоволено клопотання представника позивача про призначення по справі судової молекулярно-генетичної експертизи. На вирішення експертизи поставлено наступні питання: чи є [PERSON] , [INFO] , дата смерті [INFO] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] . Провадження у справі зупинено. 04 серпня 2025 року до суду надійшов висновок експерта №201-МГ від 28.06.2025 за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи. 05.08.2025 ухвалою суду поновлено провадження у справі. В останнє судове засідання учасники провадження не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У попередньому судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Йовдій Д.В. підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач в підготовчому засіданні був присутній, надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, зазначає, що заперечує факт сумісного проживання позивачки з його загиблим сином, але якщо експертизою буде встановлено, що його син є батьком дитини він не заперечує стосовно позовних вимог щодо визнання батьківства відносно дитини. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №141, [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №417 від 01.08.2024 [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] під час воєнних дій, причиною смерті є ушкодження внаслідок воєнних дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків, що також підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 05.08.2024, серії [NUMBER] . Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 399/1029/15-ц вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах для формування доказової бази. Водночас, висновки судово-генетичної експертизи суд оцінює з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 760/3977/15-ц зазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. Відповідно до змісту ч.1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно п. 3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього кодексу. У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15травня 2006 року №3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зіст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст. 130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи. На виконання ухвали суду 04.08.2025 до суду надійшов висновок експерта №201-МГ від 28.06.2025 року, відповідно до якого вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999%. Встановлення факту батьківства необхідно позивачу для набуття дитиною всіх прав згідно СК України відносно свого біологічного батька. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що факт того, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON] знайшов своє підтвердження під час судового провадження, та підтверджується належними та допустимими доказами, тому суд вважає, що позовні вимоги про встановлення факту батьківства підлягають задоволенню. Крім того, як вбачається з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у резолютивній частині рішення про встановлення факту батьківства мають міститися всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до ст. 134 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з п. 2.13.1 Розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає встановленими в судовому засіданні наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо стягнення судових витрат з відповідача позивачем не заявлено. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved