Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТОВ/ «Фінпром Маркет», через систему «Електронний суд» подав до суду позовну заяву до [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 13 486,50 грн та судові витрати по справі. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. 30.12.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит № 8494913 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», (електронним підписом), відповідно до умов якого, позикодавець надав позичальнику кредит в розмірі 8 100,00 грн строком на 30 днів ( з 30.12.2024 по 28.01.2025), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,01% які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 16,21 % від суми наданого кредиту (що у грошовому еквіваленті становить 1313,00 грн.) Сторони встановили, що у разі порушення строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 5% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. 24.02.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу № 24/02/25, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту № 8494913 від 30.12.2024. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав, заборгованість за договором становить 13 486,50 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача, також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 3 500 грн. Позиція відповідача. Відповідач обставин та підстав позову не спростував, відзиву на позовну заяву не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Турківського району суду Львівської області від 30.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 13.08.2025 о 16:30 год. за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, витребувано докази в порядку ч. 2 ст.84 ЦПК України. 12.08.2025 на виконання вимог ухвали Турківського районного суду Львівської області від 30.07.2025 надійшли витребувані судом з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» докази у даній справі, зокрема, в ході детальної перевірки банком повідомлено наступне: на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) банком була емітована платіжна картка № [NUMBER] та надано виписку про рух коштів за картковим рахунком платіжної картки № [NUMBER] за період з 30.12.2024 по 02.01.2025. Представник позивача у судове засідання не з`явився, зазначивши у позовній заяві та в заявах від 13.08.2025 та 14.08.2025 про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У зв`язку з неявкою відповідача [PERSON] , належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, ухвалою суду 13.08.2025 розгляд справи відкладено на 27.08.2025 о 12:00 год. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом засобами поштового зв`язку, у судове засідання 27.08.2025 повторно не з`явився. Причин неявки не повідомив, заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи не надав, правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористався. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 27.08.2025 вирішено проводити заочний розгляд справи № 458/684/25 на підставі наявних у справі доказів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин. 30.12.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8494913. Згідно з п.п. 2.2.1. Договору сума кредиту 8 100 (вісім тисяч сто ) грн 00 коп. Відповідно до п.п. 2.2.2. Договору строк кредитування/ строк договору 30 днів. Згідно з п.п. 2.2.3 договору/день становить 0,01% (фіксована). Згідно п.2.2.4. Договору комісія з надання кредиту 16,21% від суми наданого кредиту (що у грошовому еквіваленті становить 1313,01 грн, пеня 5,0% на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день за понадстрокового користування кредитом. Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8494913 від 30.12.2024 підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 146772, що був надісланий відповідачу на вказану електронну адресу - tyapa8888@gmail.com), у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідача [PERSON] ідентифіковано за посередництвом системи BankID НБУ, отримавши від privatbank його згоду, персональні данні останнього в тому числі електронну адресу на яку в подальшому направлялись одноразові ідентифікатори та встановив, що останній використав/наклав наступні електронні підписи одноразові ідентифікатори (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) для підписання документів, а саме підпис [NUMBER] - 30.12.2024 о 07:53:29, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.22). Згідно листа №26/05/25-7 від 26.05.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтвердило видачу (перерахунок) на банківську картку відповідача [PERSON] на підставі платіжної інструкції № a0b7f113-3edf-4129-a8eb-5604add0b4da (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) кошти на виконання умов Договору кредиту № 8494913 (а.с. 22 на звороті). Згідно довідки № КД-000032211/ТНПП від 30.05.2025 ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 30.12.2024, сума 8 100,00 грн за номером платіжної картки № [NUMBER] , номер платежу a0b7f113-3edf-4129-a8eb-5604add0b4da. Оскільки компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складались (а.с.23). 24.02.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 24/02/25, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінпром Маркет» право грошової вимоги до боржників за договорами позики в тому числі за договором № №8494913. У реєстрі боржників №22/05/25-02 від 22.05.2025 до договору факторингу зазначено відповідача [PERSON] . У наданому позивачем суду розрахунку заборгованості вказано, що у відповідача [PERSON] станом на 03.07.2025 заборгованість за Договором позики №8494913 від 30.12.2024 не погашена, залишок заборгованості складає 13 486,50 грн. Крім того, заборгованість за тілом кредиту та правильність її розрахунку не спростована та не заперечується відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Доказів належного виконання зобов`язань відповідач на час розгляду справи суду не надав. Враховуючи, що відповідач жодних платежів в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту не здійснював, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 13 486,50 грн, з яких: 8 100,00 грн - сума заборгованості за основною сумою богу, 23,49 грн - сума заборгованості за процентами, 1 313,01 грн - сума заборгованості за комісією, 4 050,00 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. На підтвердження заявлених позовних вимог позивач надав суду документи щодо надання відповідачу коштів у кредит, зокрема, копію договору № 8494913 від 30.12.2024, витяг з реєстру боржників, з якими і пов`язано набуття позивачем права вимоги та розрахунок заборгованості. Згідно наданого позивачем Реєстру прав вимоги №22/05/25-01 до Договору факторингу №24/02/25 від 24.02.2025 (а.с.33-34) та розрахунку заборгованості за Договором позики № 8494913 від 30.12.2024 за період з 21.05.2025по 03.07.2025 (а.с.19), станом на 03.07.2025 заборгованість відповідача [PERSON] за вказаним договором не погашена, залишок заборгованості складає 13 486,50 грн, з яких: 8 100,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 23,49 грн - сума заборгованості за процентами, 1 313,01 грн - сума заборгованості за комісією, 4 050,00 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Разом з тим, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт надання йому коштів у кредит в розмірі, визначеному договором, доказів належного чи часткового виконання зобов`язань по сплаті кредитних коштів відповідачем також не надано до суду, вказаний розрахунок не спростовано відповідачем із поданням свого розрахунку або будь-яким іншим доказом. Також суд зазначає, що ТОВ «Фінпром Маркет» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до відповідача за Договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8494913 від 30.12.2024, а саме: копію Договору факторингу №24/02/25 від 24.02.2025 та Реєстр прав вимог №22/05/25-01 до Договору факторингу №24/02/25 від 24.02.2025. Оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що ТОВ «Фінпром Маркет», як новий кредитор, набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за укладеним договором у відповідній сумі, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами. Згідно положень ст. 204 ЦК України, яка регламентує презумпцію дійсності правочину, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Так, як договір факторингу, яким обґрунтовуються позовні вимоги у цій справі, на час вирішення спору є дійсним, у судовому порядку недійсним не визнавався та доказів його нікчемності (невідповідності умов імперативним вимогам законодавства) суду не надавалося, суд вважає, що відповідний договір є дійсними та таким, що регламентує правовідносини, визначені ним. При цьому, за умовами вищевказаного договору факторингу перехід права вимоги (набуття права вимоги) відбувається в момент підписання сторонами акту приймання-передачі відповідного Реєстру боржників. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача нарахованих позивачем процентів за понадстрокове користування кредитом (пені) за Договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8494913 від 30.12.2024 у розмірі 4 050 грн. (сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування/пенею), суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити, з огляду на таке. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022строком на 30 діб, в подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено і такий діє по тепер. Пунктом 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, відповідач підлягає звільненню від сплати пені на підставі п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Таким чином, суд дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8494913 від 30.12.2024 в розмірі 9 436,50 грн, з яких: 8 100,00 грн - сума заборгованості за основною сумою богу, 23,49 грн - сума заборгованості за процентами, 1 313,01 грн - сума заборгованості за комісією. Розподіл судових витрат. Судові витрати в цій справі складаються зі судового збору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, визначає позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1694,71 грн судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог: з розрахунку - 9 436,50 грн (задоволені позовні вимоги) становлять - 69,96% заявленої суми позовних вимог; від суми сплаченого при поданні судового збору в розмірі 2 422,40 грн складає 1694,71 грн. При зверненні з позовом у позовній заяві ТОВ «Фінпром маркет» було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 500 грн. За умовами ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Фінпром маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О. укладено договір про надання правничої допомоги та рахунок на оплату замовлення, на підставі яких вартість надання правової допомоги склала 3 500 грн. Отже, витрати понесені на професійну правничу допомогу документально підтверджені та підлягають до задоволення.

Outcome: partial