Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] її рідна сестра та після її смерті відкрилася спадщина у виді земельної ділянки загальною площею 4,1035 га, кадастровий номер 5924785000:14:009:0166, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 2024 від 15.05.2018 року та витягу з ДРРП № 125412168 від 26.05.2015 року. [PERSON] відповідно до заповіту від 03 серпня 2021 року заповідала все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося своїй донці [PERSON] , проте остання до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в установленому законом порядку не зверталась. 24 червня 2025 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Хоменко О.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті сестри, але їй було відмовлено у зв`язку з пропущеним строком прийняття спадщини. Зазначила, що вона пропустила строк із поважних причин, а тому просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява, в якій вона вимоги підтримала та просила проводити розгляд справи без їх участі. Представник Нижньосироватської сільської ради Сумського району до суду також не з`явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі, заперечень проти позову немає. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). Після її смерті залишилось спадкове майно у виді земельної ділянки загальною площею 4,1035 га, кадастровий номер 5924785000:14:009:0166, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 2024 від 15.05.2018 року та витягу з ДРРП № 125412168 від 26.05.2015 року (а.с. 13-14). З матеріалів спадкової справи № 193/2025 (а.с.26-51) вбачається, що спадкодавиця [PERSON] , [INFO] , місцем реєстрації якої було [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Нижньосироватської сільської ради від 20.03.2025 року за № 115, на час смерті була зареєстрована одна. З заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] , яка повідомила, що місцезнаходження спадкоємиці за заповітом [PERSON] невідомо. 23 травня 2025 року в газеті «Урядовий кур`єр» № 104 приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. було опубліковано оголошення про розшук спадкоємиці за заповітом після смерті [PERSON] і станом на 24 червня 2025 року на прийом остання не з`явилась. 24 червня 2025 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. з приводу прийняття спадщини, але відповідно до постанови їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 15-16). Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з частиною першою\~статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя\~статті 1272 ЦК України). Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. \~Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) та інших. З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від\~22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18 та багатьох інших. Практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є сталою та незмінною. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Згідно зі\~статтею 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців ( с. 2 ст. 1270 ЦК України) Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. \~ Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Суд вважає, що [PERSON] пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом з поважних причини, оскільки добросовісно помилялась що спадкове майно після смерті сестри - [PERSON] , прийняла [PERSON] - донька спадкодавиці, а тому позовні вимоги визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню На підставі викладеного,

Outcome: approved