Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

Представник позивача - адвокат Федоренко О.П., в інтересах [PERSON] , звернулася у Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] завдану кримінальним правопорушенням шкоду в розмірі 1830 грн. 76 коп. та моральну шкоду у розмірі 30\~000 тис. грн, а також витрати на професійну правничу допомогу - 10\~500 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 03.04.2024 близько 19 год.30 хв. внаслідок вчинення відповідачем [PERSON] відносно неї кримінального правопорушення, їй завдано тілесні ушкодження, які відносяться до легкого ступеня тяжкості ушкоджень. 19.11.2024 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн та стягнуто з [PERSON] на користь Дрогобицької міської ради Дрогобицької територіальної громади кошти, витрачені КНП «Дрогобицька міська лікарня» Дрогобицької міської ради на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] у розмірі 10450 грн. У межах кримінального провадження цивільний позов потерпілою не заявлявся. Після отримання зазначених тілесних ушкоджень позивач з 03.04.2024 по 08.04.2024 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Дрогобицька лікарня №1» Дрогобицької міської ради та виписана у відносно задовільному стані на амбулаторне лікування під нагляд сімейного лікаря. 09.04.2024 для зменшення інтенсивності запаморочення, шуму у вухах, вона придбала медичний препарат Бетасерк, вартістю 606,69 грн та Касарк для зниження артеріального тиску, вартістю185.40 грн, а також для відновлення порушень функції головного мозку 04.04.2024-06.04.2024, перебуваючи у лікарні, придбала чотири ампули Пірацетаму, вартістю по 9,73 грн кожна. Так, на лікування [PERSON] витратила 831,01 грн. Оскільки [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні, а потім на амбулаторному, вона понесла витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту, а саме витрати на паливо в розмірі 999.75 грн. Таким чином, [PERSON] завдано матеріальну шкоду на загальну суму 1830,76 грн, яку просить стягнути з відповідача. Крім того, внаслідок неправомірних дій, [PERSON] було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 30000 грн, оскільки вона є похилого віку, внаслідок фізичного болю пережила сильний емоційний стрес, який досі супроводжується почуттям розгубленості , тривоги та страху за своє життя, здоров`я. відповідач, який є її сусідом, після нанесення ударів продовжував погрожувати їй і членам її родини. Після травм у [PERSON] погіршився сон, вона відчуває пригнічення, дратівливість, чутливість, фізичний біль у ділянці голови, запаморочення, що призвело до погіршення життєдіяльності та зниження добробуту. Страх і хвилювання за себе і близьких істотно змінив її уклад життя. Зважаючи на вказане, представник позивача просить задоволити позовні вимоги. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17.02.2025 вище згадану позовну заяву повернуто позивачеві. Не погодившись з рішенням суду, представником позивача, адвокатом Федоренко О.П., подано апеляційну скаргу. Постановою Львівського апеляційного суду від 29.04.2025 апеляційну скаргу задоволено. Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17.02.2025 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 21.05.2025 року протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду передано судді. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.05.2025 відкрито провадження у даній справі, розгляд постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.. Ухвалу про відкриття провадження направлено сторонам, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши та перевіривши докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В силу ч. 1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У свою чергу, загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені ч. 1 та ч. 2 ст.1166 ЦК України за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Судом встановлено, що вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.11.2024 у справі №442/4957/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення. передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Вказаним вироком суду визнано доведеним, що [PERSON] 03.04.2024 близько 19 год.30 хв. [PERSON] , перебуваючи біля канави, яка розташована між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] , на ґрунті довготривалих особистих неприязних відносин вступив у словесну суперечку із своєю сусідкою [PERSON] , в ході якої у нього виник умисел на заподіяння останній тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій суспільно небезпечний характер дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди здоров`ю іншій людині, підійшов до [PERSON] , яка стояла у канаві та дерев`яною палицею, яку тримав у правій руці наніс їй близько десяти ударів по голові, внаслідок отриманих ударів потерпіла впала на землю на ліву сторону. Продовжуючи свої протиправні дії [PERSON] палицею наніс ще близько десяти ударів [PERSON] яка лежала на землі, в різні ділянки тіла, а саме по голові, спині, в область обох лопаток, китиць рук, попереку, сідниць, а також два-три удари по спині та потилиці в момент коли вона намагалась встати, внаслідок чого заподіяв потерпілій тілесні ушкодження, а саме черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, рану в лобно-тім`яній ділянці голови справа, синці в тім`яній ділянці голови посередині та в потиличній ділянці справа. Які відносяться до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я, а також синці на спинковій поверхні лівої китиці, в ділянках обох лопаток, в ділянці попереку справа, на лівій сідниці, які відносяться до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Вказаним вироком суду розглянуто цивільний позов прокурора в інтересах держави про стягнення з [PERSON] шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням, а саме коштів витрачених КНП Дрогобицька міська лікарня Дрогобицької міської ради на стаціонарне лікування потерпілої від злочину. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Зі змісту вироку слідує, що при розгляді кримінального провадження відносно [PERSON] цивільний позов потерпілою не заявлявся. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, враховуючи визначений принцип обов`язковості обвинувального вироку суду у питанні вини відповідача, позивач у силу того, що цивільний позов у рамках вказаного вище кримінального провадження не заявлявся, обґрунтовано звернулась до суду із даним позовом у порядку цивільного судочинства про відшкодування шкоди, завданої злочинними діями [PERSON] , і саме він має нести відповідальність за завдану позивачу майнову та моральну шкоду. Вироком суду встановлено, що, внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу заподіяно тілесні ушкодження і ця обставина є обов`язковою для суду при розгляді цієї справи. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У силу ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Обґрунтовуючи наявність майнової шкоди у розмірі 831,01 грн, яка підлягає стягненню з відповідача, представник позивача посилається на завдання [PERSON] тілесних ушкоджень в результаті яких вона змушена була придбавати лікарські засоби. На підтвердження позовної вимоги про наявність підстав для відшкодування майнової шкоди за лікарські засоби, представником позивача надано чеки про придбання ліків, а саме: Пірацетам, Бетасерк, [PERSON] . Відповідно до статей 12, 76, 77 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На думку суду, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення майнової шкоди за придбані лікарські засоби, оскільки подані докази, зокрема чеки на придбання медичних препаратів, самі по собі не є належними доказами у справі. При цьому відсутність у матеріалах справи рецептів з призначеними медичними препаратами, виключає можливість суду перевірити надані позивачем чеки на предмет відповідності призначеному їй лікуванню. Більше того, з витягу з медичної карти стаціонарного хворого №04093 вбачається, що [PERSON] виписана у відносно задовільному стані на амбулаторне лікування під нагляд сімейного лікаря. Рекомендовано таблетки Цераксон 500 мг 1 таблетка на добу 10 днів. Докази про придбання і оплату цього медичного препарату у матеріалах справи відсутні. Щодо понесених витрат, пов`язаних з проїздом на стаціонарне лікування у розмірі 999.75 грн, такі не підлягають відшкодуванню, оскільки підтверджуються чеком №36261 від 04.04.2024, а згідно матеріалів позовної справи [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 03.04.2024 по 08.04.2024, а тому відсутні відомості понесення цих витрат саме нею. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд враховує таке. Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав. Частина друга вказаної статті передбачає, що моральна шкода, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 вказав, що при визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа. У той же час розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Відповідно до висновку експерта №152 від 21.05.2024 у громадянки [PERSON] , 75-ти років, виявлено тілесні ушкодження -черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку: рана в лобно-тім`яній ділянці голови справа; синці в тім`яній ділянці голови, в потиличній ділянці справа, в ділянках лівої китиці, лівої сідниці, обох лопаток, в поперековій ділянці справа. Враховуючи загальну кількість ушкоджень, їх характер, локалізацію, можливість одночасного виникнення більше, ніж одного ушкодження, можна вважати, що вони виникли не менше, ніж від дев`яти травмуючих дій. Тілесне ушкодження - черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, яке було виявлено у [PERSON] відноситься до легкого ступеня тяжкості, як таке, що викликало короткочасний розлад здоров`я. Відповідно до висновку експерта №157 від 23.05.2024 при проведенні судово-медичної експертизи у громадянки [PERSON] виявлені тілесні ушкодження - черепно -мозкова травма у вигляді струсу головного мозку. У даному випадку з урахуванням всіх обставин справи та наданих на їх підтвердження доказів, враховуючи обставини за яких були вчиненні протиправні дії, а також наслідки цих дій, які виразились душевних стражданнях позивача, змушених змін у житті та порушенні нормального способу життя, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність визначення розміру моральної шкоди, заподіяної позивачу відповідачем, у розмірі 30000,00 грн. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України). Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Договором про надання правничої допомоги №01-23/07/2024 від 23.07.2024 підтверджується надання адвокатом Федоренко О.П. правової допомоги [PERSON] . Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг №01-14/01/25/ак до договору про надання правничої допомоги №01-23/07/2024 від 23.07.2024 загальна сума винагороди адвоката, яка підлягає сплаті складає 10500 грн. В Постанові ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 зроблено висновок, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. За наведених обставин, позовні вимоги про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням підлягають задоволенню у частково. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, рішення не проголошується, а датою його ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення. Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11вказав: "З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін." Датою ухвалення цього рішення є 28.08.2025.

Outcome: partial