Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

У березні 2025 ТзОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернулось у суд з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором №87812 від 23.10.2019 в сумі 4 100,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в сумі 1500,00грн., простроченої заборгованості за процентами в сумі 2 610,00грн., а також та судових витрат в сумі 2 422,40грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 23.10.2019р. між ТзОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 87812 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати іншу обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: Сума виданого кредиту: 1500,00грн.; Дата надання кредиту: 23.10.2019 року Строк кредиту: 18 днів; Валюта: UAH; Стандартна процентна ставка 2% в день або 730% річних. ТзОВ «ЗАЙМЕР» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач, всупереч умовам кредитного договору, порушив взяті на себе зобов`язання, не повернув в повному обсязі кредитні кошти позивачу, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем навіть після спливу строку, встановленого в договорі. 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТзОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено Договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників та набуло право грошової вимоги до [PERSON] . Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 04.12.2024 року заборгованість [PERSON] склала 4 110,00грн., з яких: 1500,00грн. заборгованість за сумою кредиту, 2 610,00грн. заборгованість по відсотках. Таким чином, з боку відповідача відносно позивача має місце порушення зобов`язання, визначеного в Кредитному договорі, що відповідно до ст. 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені Кредитним договором або законом. Ухвалою від 20.03.2025р. у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. 08.04.2025 року Шевченківським районним судом м.Львова у вищевказаній справі постановлено заочне рішення, яким позов задоволено. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ заборгованість за кредитним договором №87812 про надання фінансового кредиту від 23.10.2019 р. в розмірі 4 110,00 грн., з яких 1 500,00грн. заборгованість за тілом кредиту та 2 610,00 грн. заборгованість за відсотками, а також 2422,40грн. судового збору. Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 18.04.2025 ухвалено стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» 2000 грн (дві тисячі гривень) витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 24.06.2025 року задоволено заяву представника відповідача та постановлено скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 08 квітня 2025 року та додаткове рішення від 18 квітня 2025 року у цивільній справі 466/2122/25 та призначено дану справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу його відсутності. Представник відповідача [PERSON] адвокат Гандзюлевич Я.А. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив відмовити в позові та застосувати позовну давність. Заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 23.10.2019 р. між ТзОВ «Займер», правонаступником якого, згідно Договору факторингу №01-28/10/2021 від 28.10.2021 є ТзОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», та [PERSON] , шляхом обміну електронними повідомленнями, укладено Договір про надання фінансового кредиту №87812, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписані у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». У відповідності до ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно умов Договору про надання фінансового кредиту №87812 від 23.10.2019, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит на наступних умовах: сума кредиту 1500,00 грн.; строк кредитування 18 днів, тобто кредит надавався до 09.11.2019; за користування кредитом сплачує 730 % річних від суми кредиту в розрахунку 2 % на добу. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ч. 1 ст. 513 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. У судовому засіданні встановлено, що 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу № 01-28/10/2021 про відступлення прав вимог, відповідно до якого ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло право вимоги до відповідача за укладеним кредитним договором. Відповідно до розрахунків позивача загальна заборгованість відповідача по наданому кредиту станом на день звернення до суду з позовом становить 4 110,00 грн., з якої 1 500,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 2 610,00 грн. прострочена заборгованість за процентами. Інші відомості щодо розміру заборгованості в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу). Аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року по справі № 6-116цс13 та № 6-120цс13. Право вимоги у фінансової установи на пред`явлення позову щодо примусового стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором виникло з настанням часу несплати відповідачем чергового платежу, тобто починаючи з наступного дня після настання строку платежу. Однак, позивачем не надано суду виписки по рахунку для погашення заборгованості, а також інших доказів, з яких можна було б встановити коли саме і в якому розмірі відповідач здійснював погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся до суду з цим позовом 05.03.2025 року, тобто більш ніж через 5 років після спливу визначеного договором строку кредитування (09.11.2019 року), не порушував питання щодо поновлення строків позовної давності, не зазначив поважність причин пропущення позовної давності, не надав суду доказів про те, що позовна давність, встановлена законом, була збільшена за домовленістю сторін. 18.08.2025 року відповідач подав до суду заяву про застосування позовної давності. Відповідно до ст. 266 та ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність застосування у справі позовної давності та відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» у зв`язку зі спливом позовної давності. У силу ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.

Outcome: dismissed