Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

У вересні 2024 року КП «Київтеплоенерго» звернулось до Подільського районного суду м. Києва із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що з 01.05.2018 КП «Київтеплоенерго» є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01.05.2018 до 31.10.2021 є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води; з 01.11.2021 позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. Відповідач від послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 від послуг з ТЕ/ПГВ у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся. Проте відповідачі у порушення вимог чинного законодавства у сфері комунальних послуг своєчасно не сплачували за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2024 складає 78 270 грн. 06 коп., з яких: 44 673,14 грн. заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021року; 12 384,19 грн. заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води за період до 01.11.2021 року; 21 190,90 грн. заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води за період до 01.05.2018; 0,75 грн. заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії; 21,08 грн. заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води. 27.09.2025 року від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Маслій В.М. надійшла заява про закриття провадження у справі. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] , який є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу №43085 від 21.07.2005 року, 21.08.2024 року уклав з КП «Київтеплоенерго», в особі Комунального концерну «Центр комунального сервісу», договір №025013500330100-Р/08/2024 про реструктуризацію заборгованості. Відтак, стверджує, що у даній справі відсутній предмет спору до [PERSON] у зв`язку з чим просить суд закрити провадження. 13.03.2025 року позивач подав заяву про залучення співвідповідача [PERSON] . Таким чином, у новій редакції позовної заяви позивач просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] вищевказану заборгованість, а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Пояснив, що [PERSON] із сім`єю продовжує бути зареєстрована у квартирі та за відомостями КК «Центру комунального сервісу» продовжує значитися як споживач послуг, які надаються Комунальним підприємством «Київтеплоенерго». При цьому, [PERSON] подав заяву про реструктуризацію боргу вже після того, як позивач звернувся до суду. Однак, КП «Київтеплоенерго» та КК «Центру комунального сервісу» мають єдину базу, до якої вносяться відомості про подачу позовної заяви. Позов датований «01.09.2024», а договір про реструктуризацію укладено КК «Центру комунального сервісу» 21.08.2024. Подача позову забороняє укладати договір про реструктуризацію, адже тоді лише суд може розстрочити платежі. Крім того, представник позивача повідомив, шо умови договору про реструктуризацію боргу не виконуються. Після укладення такого договору жоден платіж від відповідача не надійшов. Навіть дана обставина дає право стягнути з відповідачів заборгованість у судовому порядку. Відомостей про те, що [PERSON] є власником квартири, матеріали справи не містять. При цьому, за відомостями СП «Енергозбут №1» [PERSON] значиться співспоживачем комунальних послуг. За даними позивача, [PERSON] є споживачем послуг щонайменше з 2015 року, тому борг, який просить стягнути позивач, має погашатися також і [PERSON] . Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Суд відмовив протокольною ухвалою у закритті провадження відносно даної особи, констатуючи, що заборгованість за спожиті послуги існує, а тому лише за результатами судового розгляду можна дійти висновку про наявність чи відсутність обов`язку [PERSON] погашати таку заборгованість. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про час та дату розгляду справи повідомлявся за адресою місцезнаходження майна, адже за даними Єдиного державного демографічного реєстру зареєстрованим в Україні не значиться (а.с.119). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Судом встановлено, що КП «Київтеплоенерго», є правонаступником ПАТ «Київенерго», визначено обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України № 1198-VІІ від 10.04.2014 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01.08.2018 року. За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Відтак з 01.05.2018 року надання послуг з постачання теплової енергії здійснює КП «Київтеплоенерго». Правовідносини з постачання теплової енергії та гарячої води між постачальною організацією та споживачем (фізичною особою) починаючи з 01.11.2021 року здійснюється на підставі Постанови КМУ від 11.12.2019 року №1182 «про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» та Постанови №830 « Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії від 21.08.2019 року. Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року договір про надання послуг з центрального опалення, послуг з центрального постачання холодної води, послуг з центрального постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Відповідно до норм ЦК України встановлено, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялись (не відключались). За даними СП «Енергозбут №1» [PERSON] є споживачем послуг, які надаються позивачем в квартирі [ADDRESS] . З пояснень представника позивача встановлено, що [PERSON] значиться споживачем послуг щонайменше з 2015 року. 21.08.2024 року укладено договір, за умовами якого [PERSON] повинен був вносити платежі у розмірі 1738,54 грн. щомісячно, починаючи з вересня 2024 року (а.с.76). З пояснень представника позивача встановлено, що після укладення договору про реструктуризацію заборгованості платежі на погашення заборгованості не здійснювалися. Сам по собі факт укладення договору та порушення його умов дає підстави для стягнення заборгованості судовим рішенням. Виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, п. п. 18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з п.21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Згідно з п.30 Правил, споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Проте відповідачі у порушення вимог чинного законодавства у сфері комунальних послуг своєчасно не сплачували за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2024 складає 78 270 грн. 06 коп., з яких: 44 673,14 грн. заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021року; 12 384,19 грн. заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води за період до 01.11.2021 року; 21 190,90 грн. заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води за період до 01.05.2018; 0,75 грн. заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії; 21,08 грн. заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Таких висновків суду не спростовують посилання [PERSON] на те, що відповідальність за боргами має нести виключно [PERSON] , який є власником квартири і уклав договір про реструктуризацію заборгованості. Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Отже, сам по собі факт реєстрації [PERSON] в квартирі [ADDRESS] разом з членами її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.84) покладає на неї обов`язок оплачувати комунальні послуги, якщо нею не доведено, що вона зверталася до компетентних органів та просила не нараховувати їй платежі за комунальні послуги у зв`язку з тимчасовим не проживанням. Таких доказів [PERSON] суду не надала, відтак, повинна оплачувати комунальні послуги. Щодо стягнення витрат за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 43,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до квитанції від 12 липня 2024 року позивачем за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав сплачено 43,00 грн. Разом з тим, вимога позивача про стягнення з відповідачів на його користь витрат пов`язаних з отриманням відомостей з Державного реєстру речових прав у сумі 43,00 грн задоволенню не підлягає, оскільки зазначені витрати не охоплюються поняттям комунальних послуг та не є судовими витратами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією №21861 від 08.08.2024 про сплату судового збору у сумі 3 028,00 грн, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial