Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

07 квітня 2025 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб і сім`ю, відсутність взаєморозуміння, спільне господарство не ведеться. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просив розірвати шлюб. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2025 року матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, передано на розгляд до Миколаївського районного суду Миколаївської області. 06 червня 2025 року вказана цивільна справа надійшла до Миколаївського районного суду Миколаївської області та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2025 року, розподілена головуючій судді Лопіній О.О. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06 червня 2025 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження справі. Постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, при цьому 07 липня 2025 року позивач подала заяву до суду, у якій позовні вимоги підтримала, розгляд справи просила проводити за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, до суду повернулись судові повістки з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті\~279\~та частини 8 статті\~178 ЦПК України. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 14 квітня 2015 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 6). У шлюбі у подружжя дітей немає. Через різні погляди на шлюб і сім`ю, відсутність взаєморозуміння, почуття любові один до одного, сторони фактично припинили шлюбні стосунки. Спільне господарство подружжям не ведеться. Згідно з положеннями ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 51\~Конституції України та частиною 1 статті 24 СК України\~визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із\~ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3, 4\~ст. 56 СК України,\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У\~статті 110 СК України\~закріплено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. З матеріалів позовної заяви вбачається, що подружні відносини сторони припинили, і їх відновлювати позивачка не має наміру, наполягає на розлученні та просить не надавати строк на примирення. З огляду на викладене суд вважає, що примирення сторін та поновлення сімейних стосунків між ними неможливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. За таких обставин, шлюб підлягає розірванню. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп., сплачений [PERSON] , фактичний платник [PERSON] , при поданні позовної заяви до суду, за Квитанцією до платіжної інструкції № 0.0.4278416947.1 від 28 березня 2025 року.

Outcome: approved