Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

29 травня 2025 року до суду звернувся заявник [PERSON] із заявою про встановлення факту спільного проживання [PERSON] , який помер [INFO] , разом із своєю матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою [ADDRESS] . На підтвердження заявлених вимог представник заявника зазначила, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] та житловий будинок [ADDRESS] . На випадок своєї смерті померла залишила заповіт на усе своє майно на ім`я свого сина [PERSON] , який є батьком заявника. На час відкриття спадщини [PERSON] постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] по [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] після смерті своєї матері фактично прийняв спадщину та не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. [INFO] [PERSON] помер. У квітні 2025 року заявник звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] , однак отримав відмову у зв`язку з тим, що його батько [PERSON] не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, та не може документально підтвердити факт спільного проживання батька з бабусею на момент смерті останньої. Ухвалою від 04 червня 2025 року відкрито провадження у справі та витребувано матеріали спадкової справи. Представник заявника [PERSON] в ході розгляду справи заявлені вимоги підтримала та пояснила, що батько заявника [PERSON] проживав з померлою [PERSON] на день відкриття спадщини, вони вели спільне господарство та проживали за адресою її реєстрації у с. Мішково-Погорілове, так як остання погано себе почувала, мала похилий вік та потребувала стороннього догляду, після смерті матері здійснив її поховання. Допитані у ході розгляду справи свідки [PERSON] та [PERSON] , які проживають по сусідству по [ADDRESS] , підтвердили факт сумісного проживання матері і сина [PERSON] по день смерті матері [INFO] , а також те, що вони мали спільний бюджет та піклувалися один про одного. Заінтересована особа Мішково-Погорілівська сільська рада свого представника до суду не направила, про дату та час слухання справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення питання про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 293 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини другої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявник [PERSON] [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується змістом свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №314. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Інгульським віділом реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), [PERSON] померла [INFO] . Як вбачається зі змісту довідки виконавчого комітету Мішково-Погорілівської сільської ради від 15.04.2025 року №258, виданої на ім`я заявника за підписом сільського голови, [PERSON] , померлий [INFO] на день смерті проживав без реєстрації з матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] та вони вели з нею спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . 17.01.2025 року заявник [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , за якою було відкрито спадкову справу за №8/2025, так як померлому на праві власності належить два житлових будинка, що були успадковані ним після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою приватного нотаріуса від 04 квітня 2025 року №91/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину з підстав того, що заявник не може документально підтвердити прийняття спадщини його батьком та повідомлено про необхідність звернення до суду. На підставі частини третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Судом встановлено, що заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] в зв`язку з тим, що заявник не може документально підтвердити факт прийняття спащини його батьком. Так, метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Слід зазначити, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджується довідками сільської ради та показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт проживання зазначених осіб за однією адресою на момент відкриття спадщини на день смерті [PERSON] . Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо. Пункт 23 вищевказаної Постанови Пленуму визначає, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Встановлення факту необхідно для подальшого оформлення спадкових прав в приватного нотаріуса та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно померлого [PERSON] . Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи зазначені заявником обставини знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до частини сьомої статті 297 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved