Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

17.06.2025 до Ржищівського міського суду Київської області з Обухівського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 23 850 грн., також позивач просив стягнути понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3 028 грн. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. 26.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №35042-06/2024, на суму 5\~000 грн. 21.10.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська компанія з повернення боргів» укладено Договір факторингу №21102024, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська компанія з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська компанія з повернення боргів» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказані у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 21.10.2024 до Договору факторингу №21102024 від 21.10.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська компанія з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23\~850 грн., з яких: -5\~000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; -8\~850 грн. сума заборгованості за процентами; -10\~000 грн. сума заборгованості по штрафним санкціям. Згідно із Кредитним договором №35042-06/2024 від 26.06.2024, в п.5.3. зазначено, що у випадку прострочення клієнтом терміну сплати чергового платежу, визначеного в Графіку платежів, Товариство у перший день прострочення нараховує штраф у розмірі 200% від суми, одержаної клієнтом за цим Договором, при цьому загальний розмір нарахованого штрафу не може перевищувати граничні обмеження, встановлені нормами чинного законодавства України про споживче кредитування. Штраф підлягає оплаті клієнтом протягом строку кредитування. Товариство з метою зниження боргового навантаження на клієнта має право розбити оплату штрафу окремими частинами на певну кількість днів шляхом публікації графіку оплати штрафу в Особистому кабінеті клієнта. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21.10.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Позивач просить\~розгляд справи\~в порядку\~спрощеного провадження\~без виклику\~сторін,розглядати судові засідання без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач зі свого боку не виконав умови Кредитного договору, у судове засідання не з`являвся, відзив на позов у встановлений судом строк та клопотань про відкладення розгляду справи не надсилав, не оспорює використання кредитних коштів. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 17.06.2025 до Ржищівського міського суду Київської області з Обухівського районного суду Київської області на підставі ухвали суду від 15.05.2025, надійшла цивільна справа за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська компанія з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, для розгляду за підсудністю. Ухвалою від 17.06.2025 Ржищівського міського суду Київської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 25.06.2025 Лист з позовною заявою був повернений до суду з поштового відділення з позначкою: адресат відсутній за вказанолю адресою. 26.06.2025 в Ржищівському міському суді Київскої області складено Акт про те, що поштовим відділенням м. Ржищів «19» червня 2025 конверт адресований [PERSON] з відміскою «адресат відсутній за вказаною адресою» було розкрито та вилучено для повторного направлення, а саме: копію ухвали від 17.06.2025 та позовну заяву з додатками по справі за № 372/2641/25. 15.07.2025 2025 в Ржищівський міський суд Київскої області надійшов конверт адресований [PERSON] з Ухвалою, позовною заявою та судовою повісткою, з відміткою: за закінченням терміну зберігання. 31.07.2025 Ржищівський міський суд Київскої області зробив виклик на сайті суду для відповідача. Представник позивача\~в позовній\~завяві просить\~розгляд справи\~в порядку\~спрощеного провадження\~без виклику\~сторін,розглядати\~судові засідання\~без його\~участі, у судове засідання не з`явився, клопотання про відеоконференцію не було. Відповідач у судове засідання не з`являвся, про причини неявки не повідомляв, заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження не подавав, відзив на позов у встановлений судом строк та клопотань про відкладення розгляду справи не надсилав. Про проведення судових засідань у справі сторони повідомлялися смс-повідомленнями та викликом на сайті суду. Згідно з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив протокольну ухвалу про заочний розгляд справи. Обставини, встановлені судом. Відповідно до п.п. 1.6., п.1 Кредитного договору кошти кредиту надаються ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки вважається наданим в день перерахування ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами. Підписанням Кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовахз фінансового кредиту з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», які розміщені на веб-сайті Товариства. Приймаючи умови Кредитного договору, відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначено в кредитному договорі. Згідно із п.1.1. Договору про надання фінансового кредиту №35042-06/2024 від 26.06.2024 Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5\~000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 1.2. Тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 26.06.2024. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 23.10.2024. 1.4. За користування кредитом Товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. 1.4.1. Денна процентна ставка становить 1,50% та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2. цього Договору. 1.6. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №4601-60ХХХХ-0715 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами. 2.1. Перед укладенням цього Договору Товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу, шляхом отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних клієнта. 2.2. Видача кредитів клієнту-фізичній особі Товариством здійснюється онлайн, використовуючи мережу «Інтернет», тобто через веб-сайт Товариства: https//credisend.com.ua/ 2.3. Для отримання кредиту клієнт відвідує Сайт Товариства та ознайомлюється з відповідною інформацією, а саме Правилами надання коштів та банківських металів у кредит; кредитними продуктами Товариства, документами щодо взаємодії з споживачами, Примірним договором про надання кредиту, інформацією про істотні характеристики послуги з надання мікрокредиту споживчого кредиту та іншою інформацією про фінансову послугу, яка розміщується Товариством на Сайті Товариства, відповідно до вимог чинного законодавства України та нормативно-правових актів Національного банку України. 2.4. За результатом ознайомлення з наведеною інформацією на сайті Товариства клієнт на калькуляторі обирає необхідну суму кредиту та строк платежу за кредитом, який є розрахунковим періодом для побудування графіку платежів, після чого переходить до створення Особистого кабінету. 2.5. Для створення Особистого кабінету клієнт на Сайті Товариства вводить свій особистий або фінансовий номер телефону та підтверджує його шляхом введення коду з смс-повідомлення, або приймає вхідний дзвінок від Товариства з одноразовим кодом та підтверджує відповідну дію. 2.6. Після входу (авторизації) до Особистого кабінету, клієнт, для отримання кредиту, заповнює Заяву-Анкету. 2.7. У Заявці клієнт зобов`язаний вказати повні, точні і достовірні особисті дані відповідно до ідентифікаційних документів клієнта, які необхідні для прийняття Товариством рішення про надання кредиту клієнту. 2.12. Після отримання попереднього рішення про видачу кредиту клієнт на сайті Товариства проходить ідентифікацію та верифікацію відповідно до вимог нормативно-правових актів Товариства щодо фінансового моніторингу та чинного законодавства України. 2.13. У випадку успішного проходження ідентифікації та верифікації клієнту підтверджується можливість оформлення кредиту та Товариство клієнту в Особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі Договору про надання фінансового кредиту, який містить усі істотні умови. 2.15. Клієнт може прийняти (акцептувати) пропозицію укласти кредитний договір або відмовитися від пропозиції. 2.17. Введенням коду на Сайті Товариства клієнт підтверджує прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) Товариства на укладення кредитного договору (електронний підпис клієнта накладається на оригінал Договору). Будь-які інші документи (паспорт споживчого кредиту, заяви, звернення, повідомлення, копії документів, інше), пов`язані з укладенням та виконанням кредитного договору, клієнт може підписати одним із способів: накладанням електронного підпису або електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором або, у випадку надсилання електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором або, у випадку надсилання документів в паперовому вигляді, - власноручним підписом. 2.21. Після підписання Договору Товариство надає кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок клієнта за реквізитами банківської картки клієнта, зазначеної клієнтом в Заявці та цьому Договорі. 3.1. За користування кредитом Товариством нараховуються виключно проценти. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невідємною частиною цього Договору. Порядок нарахування платежів за прострочення клієнтом виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за цим Договором передбачене в п.5.3. цього Договору. 3.2. Сума кредиту, проценти за користування кредитом, нарахована неустойка (у разі наявності складають заборгованість за Договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Товариства у строк, встановлений Договором. 3.3. Нарахування процентів за цим Договором здійснюється в межах строку кредитування зазначеного а п.1.2. Договору, починаючи з дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на рахунок, вказаний клієнтом). При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня. 4.1. Товариство має право: 4.1.1. Вимагати від клієнта повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, а також виконання всіх інших зобов`язань за цим Договором і додатками до нього. 4.1.4. Без згоди клієнта відступити право вимоги за даним Договором третій особі, в зв`язку, з чим відбудеться заміна сторони кредитодавця за цим Договором, але з обов`язковим повідомленням клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення. 4.2. Товариство зобов`язується: 4.2.1. Надавати передбачену законодавством обов`язкову інформацію про послуги, які надає Товариство, та іншу інформацію, доступ до якої передбачено законодавством України. 4.2.2. Прийняти від клієнта виконання зобов`язання за цим Договором (в тому числі дострокове), як частинами, так і в повному обсязі. 4.3. Клієнт має право: 4.3.1. Достроково повернути кредит в повному обсязі, або частково, сплативши проценти за строк фактичного користування кредитом. 4.3.2. Отримувати інформацію про послуги, чкі надає Товариство і іншу інформацію, доступ до якої передбачено законодавством України. 4.4. Клієнт зобов`язаний: 4.4.1. Надати Товариству всі документи, необхідні для укладення цього Договору та достовірну особисту інформацію, у тому числі про свій фінансовий стан. 4.4.2. Своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, встановленому Договором. 5.1. Сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов Договору відповідно до чинного законодавства України та Договору. 5.2. У разі порушенн умов цього Договору, винна сторона відшкодує іншій стороні всі понесені збитки в повнорму обсязі, в тому числі витрати на юридичну допомогу для відновлення порушеного права. Згідно з п.1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно з п. 1.2. Договору факторингу, сторони погодили, що Перехід клієнта до Фактора Прав Вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповіді Права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до п.1.3. Договору факторингу, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Згідно з п.3.9. Договору факторингу, у разі отримання коштів від Боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення Заборгованості після дати підписання цього Договору, клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти Фактору протьягом 3 банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок Фактора, вказаний в розділі 10 даного Договору. При перерахуванні коштів клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електронного листа, а саме, вказати наступні дані Боржників: прізвище, імя, по батькові, код номер облікової картки платника податків, № кредитного договору. Таким чином, у разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Норми права, застосовані судом. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України: 1. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 2. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. За правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Положеннями ст. 1048 ЦК України, яка на підставі ч. 2 ст.\~1054\~цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ч. 1 ст 634 ст. ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України, Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги, щодо форми договору, не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма, для даного виду договорів, не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №44/9519/12 (№14-10це18) зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із\~ч.3\~ст.\~11\~ЗУ «Про\~електронну комерцію»,\~електронний договір\~укладається шляхом\~пропозиції його\~укласти (оферти)\~однією стороною\~та її\~прийняття (акцепту)\~другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповідно про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до ч.1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: -Електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», за умови використання цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; -Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -Аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. При оформленні замовленя, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно із ст. 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Згідно із ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.\~12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між заявником/кредитором та боржником/позичальником не був би укладений. Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. Аналогічної позиції притримується Верховний суд по справі №524/5556/19, що відображено в постанові від 12.01.2021 (провадження №61-16243 св 20). За правилом ч.8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Положеннями ст.12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із ст. 13 ЗУ «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до ст. 100 ЦПК України: 1.Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). 2. Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до ЗУ "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. 3. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. 4. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. 5. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. За ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно із ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася Згідно із абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). За ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За статями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно із ч. 2 ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до ч. 2 ст. 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Згідно із правовою позицією Верховного суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду викладеній у Постанові від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц, а саме: «Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу». Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно із ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України 2003 року доповнено пунктами 18 і 19 згідно із ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», від 15 березня 2022 року: «п.18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року запрострочення виконання (невиконання, часткове виконання) затакими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).» Оцінка судом аргументів сторін, доказів. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з ч. 3 ст. 27 ЦПК «…Особи,\~які беруть\~участь у\~справі,\~зобов?язані добросовісно\~здійснювати свої\~процесуальні права\~і виконувати\~процесуальні обов?язки». Зазначене свідчить, що заочне провадження є однією з гарантій позивача на отримання своєчасного судового захисту своїх прав, а також значно зменшує можливості відповідача зловживати своїми процесуальними правами, зокрема, шляхом затягування процесу розгляду справи. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. У свою чергу відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем. Відповідач не скористався можливістю надати суду свій розрахунок заборгованості, який би він вважав правильним. Беручи до уваги вищевикладене, позивач у передбаченому законом порядку набув право вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідач разом з тим активно користувався кредитними коштами, що вбачається з виписки з особового рахунку. Згідно із ст. 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610,611 ЦК України). Таким чином, відповідач скористався своїми процесуальними правами настільки, наскільки вважає це за потрібне. Суд не може вимагати від відповідача надати додаткові докази, оскільки це буде порушенням принципу змагальності. Неявкою до судового засідання відповідача є його фактична відсутність, як відповідача під час розгляду справи. До того ж необхідно враховувати, що неявкою відповідача є його особиста відсутність, а також відсутність його представника. Так відповідно до ст. 38 ЦПК: Сторони можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника, та ст. 44 ЦПК: можливості вчинення представником усіх процесуальних дій від імені особи, яку він представляє, отже, у ч. 1 ст. 224 ЦПК законодавець має на увазі під неявкою відповідача його особиста відсутність, а також відсутність його представника. Якщо розглянути наслідки неявки у судове засідання сторін судового процесу з боку цивільного провадження, які визначені статтею ст. 233 ЦПК України варто особливу увагу звернути до ч. 4: у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, суд дійшов думки про необхідність постановити заочне рішення в даній справі. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, отримані кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, згідно з статтями 526, 1054 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 23\~850 грн., яка підтверджена розрахунком позивача та відповідачем не спростована. Відповідно до своїх розрахунків позивач просить стягнути з відповідача: суму заборгованості по штрафним санкціям 10\~000 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за штрафними санкціями, суд зазначає таке. Згідно із Кредитним договором №35042-06/2024 від 26.06.2024, в п.5.3. зазначено, у випадку прострочення клієнтом терміну сплати чергового платежу, визначеного в Графіку платежів, Товариство у перший день прострочення нараховує штраф у розмірі 200% від суми, одержаної клієнтом за цим Договором, при цьому загальний розмір нарахованого штрафу не може перевищувати граничні обмеження, встановлені нормами чинного законодавства України про споживче кредитування. Штраф підлягає оплаті клієнтом протягом строку кредитування. Товариство з метою зниження боргового навантаження на клієнта має право розбити оплату штрафу окремими частинами на певну кількість днів шляхом публікації графіку оплати штрафу в Особистому кабінеті клієнта. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21.10.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно із ст. 549 ЦК України, Поняття неустойки: 1. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 2. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно із ст. 21 ЗУ Про споживче кредитування, Особливості відповідальності споживача за договором про споживчий кредит: 1. Споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. 2. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. 3. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. За порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача. Мінімальна заробітна плата (МЗП) в Україні з 1 січня 2025 року становить 8000 гривень на місяць, без змін протягом усього року, згідно з Законом про Державний бюджет на 2025 рік. Сума кредиту надана відповідачу становить 5000 грн. Це менше мінімальної заробітної плати. Таким чином штраф не може бути більшим за 10 000 грн., що не суперечить вимогам Кредитного Договору. Однак ці вимоги Кредитного договору та таке прохання позивача є неправомірним, так як суперечать іншим нормам законодавства та не беруть до уваги факт про введення в Україні воєнного стану. Суд бере до уваги судову практику: Згідно із Рішенням від 12.08.2025 по справі № 583/2023/25 Охтирський міськрайонний суд Сумської області: «Стосовно нарахованої суми заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) потрібно зазначити, що з аналізу положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» та статей 1046, 1049 ЦК України можливо дійти висновку, що на договір позики від 18 червня 2024 року поширюється дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо обмеження нарахування штрафних санкцій. Отже заявлена вимога Позивача щодо стягнення 4900 гривень 00 копійок в якості суми заборгованості за неустойкою є безпідставною та задоволенню не підлягає. Таким чином, заявлені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] в розмірі 21 304 гривень 77 копійок є значно завищеними та необґрунтованими, тож не підлягають задоволенню.» Згідно із Рішенням від 01.08.2025 по справі №711/5548/25 Придніпровського районного суду м.Черкаси: «З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоч умовами Кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником штрафу в розмірі 50% від суми, одержаної клієнтом за Кредитним договором, але не більше ніж граничні обмеження, встановлені нормами чинного законодавства України про споживче кредитування, проте п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУкраїни позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях.» Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 910/10901/23, який, відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі. Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18.10.2023 в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУкраїни розповсюджується на кредитний договір. Офіс уповноваженого з прав людини Верховної Ради надав роз`яснення про особливості виконання зобов`язань за кредитом в умовах воєнного стану: «ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»,\~внесено зміни\~до ЦК\~України,\~а також\~до ЗУ «Про споживче кредитування», які передбачають, що починаючи з 24 лютого 2022 року та у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за відповідним договором, до позичальника не можуть бути застосовані штрафні санкції за таке прострочення. Відтак, громадяни не несуть відповідальність перед фінансовою (кредитною) установою, якщо прострочать зобов`язання за кредитом: - у випадку прострочення зобов`язань за кредитом не буде нараховано штрафні санкції, зокрема штраф, пеня та інші платежі, які вказані у кредитному договорі; - кредитор не має права підіймати процентну ставку за користування кредитом у випадку невиконання зобов`язань. За винятком, коли договір передбачає встановлення змінюваної процентної ставки; - всі штрафи, пені та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані з 24.02.2022 року за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором, підлягають списанню.» Лист НБУ від 14.04.2022 р. № 21-0013/27762: «Нагадуємо небанківським фінансовим установам та колекторським компаніям про необхідність дотримання наступних правил в обслуговуванні споживчих кредитів: -у період дії воєнного стану та в 30-денний строк після дня його припинення або скасування споживач за договором про споживчий кредит не нестиме відповідальності перед кредитодавцем у разі прострочення виконання зобов`язань за споживчим кредитом; -у разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором; -неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання за таким договором, підлягають списанню; -забороняється в разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит збільшення процентної ставки за користування кредитом, крім випадків, коли встановлення змінюваної процентної ставки передбачене кредитним договором чи договором про споживчий кредит; -не передбачене скасування відсотків за користування кредитними коштами таке нарахування є правомірним із боку кредитора; -необхідно дотримуватися законодавчо встановлених вимог щодо взаємодії зі споживачами та іншими особами під час врегулювання простроченої заборгованості (вимог щодо етичної поведінки). Наслідком недотримання таких вимог може бути застосування відповідних заходів впливу з боку регулятора.» Указом Президента\~України «Про\~введення воєнного\~стану в\~Україні» №64/2022 від 24.02.2022 на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Нарахування штрафних санкцій щодо відповідача за прострочення були нараховані в 2024 році, тобто у період дії в Україні воєнного стану. Таким чином,\~в п.5.3.\~Кредитного договору\~№35042-06/2024\~від 26.06.2024,\~зазначено неправомірні\~вимоги,\~адже Законодавство\~забороняє нараховувати\~позичальником,неустойку (штраф, пеню) за кредитним договором, в зв`язку з дією Указу Президента «Про введення воєнного стану в Україні». ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та правонаступник права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська компанія з повернення боргів», не могли не знати про введення в Україні воєнного стану та вимагали від відповідача виплату суми заборгованості по штрафним санкціям чим проявили недобросовісну конкуренцію, так як дана вимога є фікцією. Недобросовісна конкуренція в кредитному договорі проявляється у порушенні чесних звичаїв та законодавства, що регулює господарську діяльність, зокрема через надання споживачам неправдивої інформації про умови кредитування, встановлення необґрунтованого штрафу, що дають неправомірну перевагу над конкурентами. Судова практика: для кваліфікації дій суб`єктів господарювання як недобросовісної конкуренції необов`язково з`ясовувати настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, настання інших відповідних наслідків. Достатньо встановити сам факт вчинення дій, визначених законом як недобросовісна конкуренція (ст. 5, 7, 11, 13-15 і 19 ЗУ «Про захист від недобросовісної конкуренції»), або можливості настання зазначених наслідків у зв`язку з відповідними діями таких суб`єктів господарювання (ст. 6 і 13 ЗУ «Про захист економічної конкуренції», ст. 4, 6, 8, 15-1, 16-18 ЗУ «Про захист від недобросовісної конкуренції»). Постановою Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 по справі № 910/23000/17. Відтак позовні\~вимоги в\~частині стягнення\~з відповідача на користь позивача заборгованості за штрафними санкціями, за неустойкою (штраф, пеня), в загальному розмірі 10 000,00 грн. задоволенню не підлягають. Що стосується прохання позивача, викладеного у п. 3 прохальної частини позовної заяви про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, то суд зазначає про таке. Із досліджених судом матеріалів позовної заяви вбачається, що судові витрати позивача складаються лише з витрат на оплату судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 3028 грн, що підтверджується Випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України №107308 від 15.04.2025. Інших доказів, понесених позивачем судових витрат, матеріали означеної позовної заяви не містять. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд визнав позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором обгрунтованими і задовольнив їх на суму 13850 грн (5000 грн., - заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту), та 8850 грн., - заборгованість за відсотками)), що складає 58,07% від ціни позову (13850 грн/23850 грн), тому із відповідача на користь позивача,

Outcome: partial