Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

Представник ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №014/0907/82/0408297 від 27.02.2018 у розмірі 23333 грн 92 к, а також просив стягнути судовий збір у розмірі 2422 грн 40 к та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що спірна заборгованість виникла через невиконання відповідачем умов вказаного кредитного договору. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, проте у позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та проти винесення заочного рішення не заперечувала. У судове засідання [PERSON] не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги визнав, у зв`язку з чим просив стягнути 50% судового збору. Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч.2\~ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 27.02.2018 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0907/82/0408297 на підставі заяви-анкети для отримання кредиту «Кредит готівкою», відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 11091 грн 39 к, строком на 72 місяці, плата за користування кредитом фіксована, орієнтовна реальна річна процентна ставка 40,58%. Загальні витрати за кредитом становлять 18745 грн 07 к, орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк кредитування кредитом становить 29836 грн 46 к, що також підтверджується копією паспорта споживчого кредиту (а.п.18 зворот-19) та графіком погашення кредиту за ануїтетною схемою погашення (а.п.20 зворот-21). Підписавши кредитний договір, Клієнт підтвердив, що перед підписанням Заяви-Договору він повідомлений про усі умови споживчого кредитування в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та орієнтовну вартість Кредиту, що підтверджується підписом Клієнта про його ознайомлення з паспортом споживчого кредиту «Кредит готівкою», та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана інформація Клієнту є повною, необхідною, доступною, достовірно та своєчасною. ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» свої зобов`язання за кредитним договором №014/0907/82/0408297 від 27.02.2018 виконало належним чином, перерахувавши на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 11091 грн 39 к, проте [PERSON] у порушення умов кредитного договору, свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 16.04.2025 загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку становить 23333,92 грн, з яких заборгованість за простроченими платежами тілу кредиту 8875,82 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 6899,77 грн, заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги 7558,33 грн (а.п.36-39). Відповідно до п.12.1 ст. 12 Інші умови, Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та скріплення печаткою Кредитора (Страховика) і діє до повного виконання ними прийнятих відповідно до Договору зобов`язань (а.п.18) 30.11.2021 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №114/2-47, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі і за кредитним договором №014/0907/82/0408297 від 27.02.2018, де позичальником є [PERSON] (а.п.40-42), що також підтверджується копією реєстру боржників (а.п.43 зворот-44). В подальшому, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, у тому числі і за кредитним договором №014/0907/82/0408297 від 27.02.2018, де позичальником є [PERSON] (а.п.46-48), що також підтверджується копіями Акту приймання-передавання Реєстру боржників від 10.01.2023 (а.п.48 зворот) та копією реєстру боржників (а.п.50-51). Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача [PERSON] АТ «Райффайзен Банк» свої зобов`язання за кредитним договором №014/0907/82/0408297 від 27.02.2018 виконало належним чином, перерахувавши на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 11091 грн 39 к, проте [PERSON] у порушення умов кредитного договору, свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 16.04.2025 загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку становить 23333,92 грн, з яких заборгованість за простроченими платежами тілу кредиту 8875,82 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 6899,77 грн, заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги 7558,33 грн (а.п.36-39). Статтями 526 та 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися у встановлений строк та належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.526,\~612,\~625 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається зі ст.1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Як убачається з матеріалів справи, позивач належить до фінансових установ, які мають право здійснювати такий вид фінансових послуг як факторинг. Приписами\~ст.1077 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом положень п.1 ч.1\~ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ч.1\~ст.516 ЦК України\~визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Вищевказаний договір про надання кредиту та відступлення прав вимоги не були визнані у встановленому законом порядку недійсними, а тому у відповідності до положень ст.6,\~204,\~627, 629,\~1083 ЦК України\~є правомірними, чинними та обов`язковими для виконання. Відповідно до\~ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.1\~ст.1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст.625 ЦК України . Відповідно до ч.2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином умов договору №014/0907/82/0408297 від 27.02.2018 не виконував, крім того [PERSON] визнав, що кредит в установлені строки не повертав, а тому заборгованість у розмірі 23333,92 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову-на відповідача, у разі відмови в позові-на позивача, у разі часткового задоволення позову-на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1\~ст.142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів №0515920049, а інші 50 % судового збору на підставі ч.1\~ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.2\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 9000,00 грн. Позивач поніс витрати на правову допомогу адвоката в сумі 9000,00 грн, що підтверджується копією договору про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 (а.п.11-12), копією заявки про надання юридичної допомоги №540 від 01.03.2025 (а.п.14), копією витягу з акту №6 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025 (а.п.15), копією прайс-листа (а.п.12-13). Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом\~\~за умовами договору про надання правничої допомоги\~\~при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості,\~\~як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена)\~\~відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи\~\~незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18. ЦПК України\~передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір-обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи малозначність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, суд дійшов висновку про неспівмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 9000,00 грн, який є завищеним, в даному випадку розумним та співмірним розміром є 5000,00 грн витрат на правничу допомогу, які в даному випадку підлягають до стягнення з відповідача на корить позивача. На підставі наведеного та Закону України «Про захист прав споживачів», ст.6, 204-205, 207, 512, 514, 516, 526, 530, 610, 612, 625-629, 634, 638-630, 642, 1049, 1050, 1054, 1083 ЦК України,

Outcome: approved