Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

у квітні 2025 року позивач [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 12 вересня 2003 року позивач з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, під актовим записом №793 (свідоцтво про одруження Серія [NUMBER] видане 12 вересня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області). В цьому шлюбі народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Наразі неповнолітній син проживає разом зі позивачкою та перебуває на її утриманні. З 2023 року позивачка з відповідачем мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, між ними майже немає спілкування. Подальше збереження шлюбу за таких обставин є недоречне та суперечить інтересам кожного з них у зв`язку із чим, звертається до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу. Між нею та відповідачем спорів щодо поділу спільного сумісного / часткового майна, визначення місця проживання дитини немає. Питання щодо матеріального утримання дитини наразі ними не вирішено, тому вона звернулась до Суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі визначеному законодавством. В телефонному режимі відповідач погодився надати копії своїх документів і повідомив що не заперечує відносно розірвання шлюбу, але приймати в цьому процесі участь не бажає. Повідомляє Суду, що на час звернення до суду з дійсним позовом позивачка не вагітна від відповідача, так як тривалий час вони не підтримуємо шлюбні відносини інтимного характеру, які притаманні подружній парі для зачаття дитини. З врахуванням наведеного просила розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 12 вересня 2003 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, під актовим записом №793. 21 квітня 2025 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 21 квітня 2025 року. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялися запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Остання відповідь на запити надійшла до суду 10 червня 2025 року. У період з 02 червня 2025 року по 18 червня 2025 року суддя перебувала у відпустці. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 червня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі, без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. Ухвала від 20 червня 2025 року та копія позовної заяви з доданими матеріалами надсилалася за зареєстрованим місцем проживання відповідача згідно з інформацією Державної міграційної служби №6.2-6439/6-25 від 28.05.2025 року, а саме: [ADDRESS] . Разом з тим, до суду повернувся поштовий конверт із вказаними документами з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Оскільки у встановлений судом строк відповідачем відзиву на позовну заяву не подано, на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 12 вересня 2003 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, серії [NUMBER] , актовий запис №793 (а.с. 6). Після державної реєстрації шлюбу позивачка прізвище не змінювала. В шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 27 липня 2010 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області серії [NUMBER] , про що зроблено відповідний актовий запис №1025 (а.с. 8). Обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб між ними є формальним, сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, а подальше їх спільне проживання у шлюбі та його збереження стало дійсно неможливим і суперечить їхнім інтересам. Таким чином, сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд роз`яснює, що відповідно до п. п. 1, 2, 3 р. 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 (який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940), державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який отримав рішення суду про розірвання шлюбу, повинен у день його надходження зробити відмітку про розірвання шлюбу на лицьовому боці актового запису про шлюб, зазначивши дату і номер рішення суду, повне найменування суду, яким ухвалено рішення, а також внести відповідні відомості до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Після цього не пізніше наступного робочого дня відділ державної реєстрації актів цивільного стану надсилає повідомлення (додаток 9) до архіву органу державної реєстрації актів цивільного стану, у якому зберігається другий примірник актового запису про шлюб, який у строк, що не перевищує семи робочих днів з дня отримання повідомлення, проставляє у ньому відповідну відмітку. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції до платіжної інструкції № 0.0.4317229534.1 від 17 квітня 2025 року, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1 211,20 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн., сплачений за подання позовної заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved