Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] через свого представника звернулася до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить: - визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] [PERSON] квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34,00 кв. м., та гараж № [NUMBER] у ряду № 6 по вул. Богатирській в місті Києві , ГБК «Озерний-2», площею 22,1 кв. м.; - провести поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] [PERSON] у наступний спосіб: в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 34,00 кв. м.; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на 1/2 частку гаража № [NUMBER] у ряду № 6 по вул. Богатирській (Резервній) в місті Києві , ГБК «Озерний-2», площею 22,1 кв. м.; - за [PERSON] 10 як спадкоємцем [PERSON] залишити право на отримання у спадщину 1/2 частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 34,00 кв. - [PERSON] як спадкоємцем [PERSON] залишити право на отримання у спадщину 1/2 частки гаража № [NUMBER] у ряду № 6 по вул. Богатирській в місті Києві , ГБК «Озерний-2», площею 22,1 кв.м. - стягнути судові витрати. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 15.01.1982 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. В період перебування у шлюбі, подружжям придбано наступне майно: однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 34,00 кв.м, жилою площею 16,10 кв.м.; гараж № [NUMBER] , ряд № 6 , який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Богатирська (Резервна) , ГБК «Озерний-2», площею 22,1 кв.м.; легковий автомобіль марки «Opel», модель «Astra», д.р.н. [NUMBER] , 2014 року випуску. Сірого кольору, номер шасі [NUMBER] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30.08.2016 (справа № 756/2452/16-ц) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу поділ майна набутого у шлюбі не здійснювався. [INFO] [PERSON] помер. Єдиним спадкоємцем померлого є його рідний брат [PERSON] . Після звернення до нотаріуса зі заявою щодо оформлення права власності на частки у майні позивачу стало відомо проте, що за заявою спадкоємця [PERSON] приватним нотаріусом відкрито спадкову справу після смерті померлого [PERSON] . Позивач зазначає, що спільне майно подружжя має бути поділене між сторонами. Рух справи Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06.05.2024 відкрито провадження по справі, визначено, що справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого розгляду. 02.12.2024 року представник відповідача надав до суду пояснення, в яких зазначає, що відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності на частку гаража, оскільки гараж був придбані у період перебування у шлюбі. Заперечує щодо задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності на частину квартиру, оскільки до матеріалів справи долучено копію ордеру, з якого вбачається, що на момент отримання квартири сім`я складалася з однієї особи [PERSON] , який був єдиним членом житлово-будівельного кооперативу. Свідоцтво про право власності на спірну квартиру було оформлено в грудні 2005 року, одноособовим власником був [PERSON] , який вступив у 1980 році в ЖБК «Суднобудівник-6» та в повному обсязі виплатив пайовий внесок за кооперативну квартиру до вступу в шлюб з [PERSON] 04.12.2024 представник позивача - адвокат Костинчук П.М. надав до суду заяву про відвід головуючого судді у справі з підстав наявності сумнівів у її неупередженості та об`єктивності. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05.12.2024 заяву представника позивача про відвід судді передано до Відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних та адміністративних справ для визначенні судді в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва суду від 10.12.2024 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] - адвоката Костинчука П.М. про відвід судді Белоконної І.В. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку поділу майна подружжя. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва суду від 05.02.2025, за клопотанням представника позивача, витребувано у ЖБК «Суднобудівник-6» відомості про те ким, коли саме, та в якому розмірі вносилися грошові внески на придбання квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 21.05.2025, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що спірна квартира набута подружжям за спільні кошти. Перший платіж був сплачений до укладання шлюбу у розмірі 2300,00 карбованців. Кошти на перший платіж були отримані у позику. Проте, борг повертався за спільні кошти подружжя. Інша частина коштів сплачувалася пізніше подружжям, отже квартира придбана на спільні кошти подружжя і є спільною сумісною власністю подружжя. Позивач підтримала позицію свого представника та просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності на частину гаража, оскільки дане майно є спільним майном подружжя. Щодо вимог про визнання за позивачем права власності на частину квартири заперечувала та зазначила, що квартира була набута [PERSON] частково та внесено кошти на її придбання до того моменту як він вступив у шлюбні відносини з [PERSON] . Письмовими доказами доведено, що станом на серпень 1980 року померлим були внесенні кошти у розмірі 2300 карбованців на придбання квартири. Доказів того, що позивач надавала кошти для сплати пайового внеску, як і доказів, що кошти отримані у позику поверталися сім`єю матеріали справи не містять. Спірна квартира не є майном набутим під час шлюбу. Також зазначила, що не заперечує той факт, що після укладання шлюбу подружжя виплачувало іншу частину коштів. Позов в частині визнання права власності за відповідачем частини квартири не підлягає задоволенню, оскільки частка даної квартири була виплачена померлим до моменту вступу до шлюбу за його особисті кошти та кошти його сім`ї. Не заперечують проти визнання за позивачем частки квартири. В судовому засіданні допитано позивача в якості свідка. Позивач пояснила, що спірна квартира була придбана за спільні кошти подружжя. Зазначила, що у відносинах з померлим чоловіком була з березня 1980, проте офіційно шлюб зареєстрували у 1982 році. Кошти на перший внесок у розмірі 2300,00 карбованців дала у позику мати чоловіка, які вони потім поступово віддавали разом. Наступну суму коштів за квартиру виплачували під час перебування шлюбі за спільні кошти. За місяць оплата становила 15-16 карбованців. Право власності на квартиру було оформлена у 2005 році. Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, які вважає належними, допустимими та достатніми в їх сукупності, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, виходячи з принципів законності, змагальності та диспозитивності, приходить до висновку про наявність правових підстав для частково задоволення позовних вимог. Фактичні обставини справи Дослідивши письмові докази подані в обґрунтування позову, судом встановлені наступні обставини та правовідносини між сторонами. Судом встановлено, що 15.01.1982 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб (а.с. 12 том 1). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30.08.2016 (справа № 756/2452/16-ц) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 164 том 1). Як вбачається з ордеру № 023992 серії Ж від 15.09.1980, [PERSON] надано право на заняття житлової площі, а саме квартири [ADDRESS] (а.с. 100 том 1). Згідно довідки № 1181 від 22.08.1980, [PERSON] затверджений членом Житлово-будівельного кооперативу «Суднобудіник-6» та йому дозволено внести кошти за однокімнатну квартиру в сумі 2300 рублів (а.с. 217 том 1). [PERSON] сплатив пайовий внесок на квартиру у розмірі 2300,00 карбованців, що підтверджується квитанцією від 25.08.1980 (а.с. 209 том 1). Як вбачається з довідки ЖБК «Суднобудівник-6» № 25 від 10.09.2005, розмір пайового внеску за квартиру [ADDRESS] становить 4744 карбованці 72 копійки та сплачений у повному обсязі 15.01.1992 (а.с. 3 зворотня сторона том 2). З наданої довідки ЖБК «Суднобудівник-6» вбачається, що загальна вартість пайових внесків за квартиру становить 4744,72 карбованці, внесок становить 2300,00 карбованців, а решта підлягає виплаті протягом 15 років зі сплатою відсотків у розмірі 0,5 % (а.с. 39 том 2). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 107 том 1). Згідно відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентиризації» № 062/14-5738 від 31.05.2024, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 05.12.2005. Гараж [NUMBER] у ряду № 6 по вулиці Богатирській (Резервній) в місті Києві , ГБК «Озерний-2» на праві власності зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого БТІ 12.07.1996 на підставі: Розпорядження Київської міської державної адміністрації № 946 від 20.06.1996, лист Київської міської державної адміністрації № 946 20.06.1996, довідки ГБК «Озерний-2» № 43 від 29.04.1996 (а.с. 97 том 1). 01.06.2020 відповідач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. зі заявою про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] . (а.с. 104 том 1). 21.10.2020 позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. зі заявою, в якій просила видати їй свідоцтво про право власності на частку в праві спільної сумісної власності подружжя на майно, придбане у шлюбі з [PERSON] (а.с. 149 том 1). 03.12.2021 року позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. зі заявою, в якій просила видати їй свідоцтво про право власності на частку в праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру [ADDRESS] та гараж № [NUMBER] у ряду № 6 по вулиці Богатирській (Резервній) в місті Києві , ГБК «Озерний-2» (а.с. 167 том 1). Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. від 03.12.2021 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва на частку у праві спільної сумісної власності колишнього подружжя, оскільки не надано оригіналів правовстановлюючих документів (а.с. 169 том 1). Також, 03.12.2021 позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. зі заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в праві сумісної власності подружжя на автомобіль марки «Opel», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 156 том 1). 03.12.2021 видано свідоцтво про право власності на частку у праві спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки «Opel», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 165 том 1). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною другою статті 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Верховний Суд у Постанові від 31 січня 2024 року у справі № 645/4165/21 вкотре зазначив, що конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Також у Постанові від 13 березня 2024 року у справі № 537/541/23 Верховний Суд виснував, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За положенням ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Згідно з статтею 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім`ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» судам роз`яснено, що при розгляді спорів про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, слід керуватися статтею 146 ЖК України, статтею 15 Закону України «Про власність», пунктом 43 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу і чинним законодавством про шлюб та сім`ю України, враховуючи зокрема таке: пай, внесений подружжям в житлово-будівельний кооператив у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Таким чином, при внесенні паю в житлово-будівельний кооператив за рахунок коштів подружжя, паєнагромадження, а після повного внесення паю - квартира є спільною сумісною власністю подружжя, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. (постанови Верховного Суду від 08.07.2019 у справі № 205/2696/15-ц, від 28.01.2021 у справі № 487/4884/18, від 09.06.2021 у справі № 462/1971/17, від 02.11.2023 у справі № № 343/79/22 та від 13.12.2023 у справі № 161/10959/21). Судом встановлено, що час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] придбано наступне майно: однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 34,00 кв.м, жилою площею 16,10 кв.м.; гараж № [NUMBER] , ряд № 6 , який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Богатирська (Резервна) , ГБК «Озерний-2», площею 22,1 кв.м. За положеннями ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Відповідач [PERSON] , який являється братом померлого, звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. зі заявою про прийняття спадщини. Як вбачається зі спадкової справи № 9/2020, відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , єдиним спадкоємцем є відповідач [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З досліджених в судовому засіданні матеріалів та доказів наданих сторонами, судом встановлено та не заперечувалася стороною відповідача, що в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти подружжя придбано гараж № [NUMBER] у ряду № 6 по вулиці Богатирській (Резервній) в місті Києві , ГБК «Озерний-2», у зв`язку з чим є спільно набутим майном подружжя. Будучи членом житлово-будівельного кооперативу [PERSON] в 1980 році отримав ордер для вселення до квартири [ADDRESS] . Розмір пайового внеску за квартиру у загальній сумі становив 4744,72 карбованців. До укладання шлюбу з позивачем [PERSON] було сплачено перший пайовий внесок на придбання квартири у розмірі 2300,00 карбованців. Іншу частину коштів було сплачено подружжям за спільні кошти. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач надавала [PERSON] в період з 1980 по 1982 рік будь-які кошти для придбання спірної квартири. Як і не надано доказів на підтвердження того, що грошові кошти у розмірі 2300,00 карбованців, які [PERSON] отримав у позику від матері для оплати пайового внеску, поверталися за спільні кошти подружжя. З урахуванням того, що частина коштів на придбання спірної квартири у розмірі 2300,00 карбованців була виплачена [PERSON] за його особисті кошти та кошти його сім`ї до моменту вступу у шлюбні відносини з [PERSON] , а інша частина у розмірі 2444,72 карбованців була сплачена за спільні кошти подружжя, суд приходить до висновку, що лише частина спірної квартири є спільною власністю подружжя. З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку про необхідність визнати квартиру [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності подружжя та провести її поділ, визнавши за позивачем [PERSON] права власності на частину квартири, та за відповідачем як спадкоємцем померлого [PERSON] частини квартири. Суд, вважає, що вказаний спосіб поділу майна подружжя є найбільш доцільним, справедливим, пропорційний розподілу часток й відповідатиме інтересам сторін. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі в розмірі розмірі 11355,00 грн.

Outcome: partial