Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначила, що в [ADDRESS] , членами колгоспного двору були [PERSON] (записаний першим) та [PERSON] (дружина). [PERSON] помер [INFO] , але при житті склав заповіт, яким заповідав все своє майно позивачу. Позивач звернулася до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але призваним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність документу, що посвідчує право власності на нерухоме майно. З урахуванням викладеного просить визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без представника, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Інші заяви та клопотання не надходили. Ухвалою суду від 19.06.2025 відкрито провадження у справі , постановлено розгляд проводити за правилами загального позовного провадження та підготовче судове засідання призначене на 09.07.2025. Ухвалою суду від 09.07.2025 закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду на 25.08.2025. Суд, дослідивши надані матеріали та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного. Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до копії заповіту від 13.05.2021, посвідченого старостою Середняківського старостинського округу виконавчого комітету Петрівсько-Роменської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке заповідальне розпорядження, що усе його майно, що буде йому належати на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалося, а також все те, на що він за законом буде мати право, заповідає [PERSON] . З виписки з погосподарської книги (станом на 01.07.1990) від 05.06.2025 № 110 вбачається, що номер особового рахунку № [NUMBER] в погосподарській книзі № 6 за 1986-1990 відкритий на [PERSON] ; адреса житлового будинку: [ADDRESS] ; будівництво закінчено до 1990 року; суспільна група домогосподарства колгоспний двір; члени колгоспного двору станом на 01.07.1990: [PERSON] (записаний першим), [PERSON] (дружина); земельна ділянка, що знаходилася в особистому користування [PERSON] 0,25 га (в т.ч. під будівлями, чагарниками, ярами, балками і громадськими дорогами 0,01 га). З відповіді ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 17.02.2025 № 1652 вбачається, що реєстрація права власності на житловий будинок садибного типу станом на лютий місяць 2004 року за адресою: [ADDRESS] , не проводилася. З технічного паспорту житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , видно, що житловий будинок (літ. А-1), сарай (літ. Б, б1, Г), літня кухня (літ. б), погріб вхідний (літ. а1, В), вбиральня (літ. Д), огорожа (№ 2). Загальна площа житлового будинку складає 59,7 кв.м., житлова площа 31,0 кв.м., допоміжна площа 17,3 кв.м., неопалювальних приміщень 11,4 кв.м. З витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 05.12.2023 № 26 (реєстраційний номер документа ТІ01:1145-3438-2744-5335, статус діючий) вбачається, що житловий будинок (літ. А-1) за адресою: [ADDRESS] , має загальну житлову площу 59,7 кв.м., житлова площа 31,0 кв.м., нежитлова площа 28,7 кв.м.; вбиральня (літ. Д) має площу 1,2 кв.м.; літня кухня (літ. б) має площу 18,2 кв.м.; погріб (літ. а1) має площу 4 кв.м.; погріб вхідний (літ. В) має площу 12,3 кв.м.; сарай (літ. Б) має площу 34,1 кв.м.; сарай (літ. б1) має площу 26,3 кв.м.; сарай (літ. Г) має площу 14,5 кв.м.; огорожа (№2). Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Сегет Л.В. від 17.03.2025 № 21/02-31 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: видачі [PERSON] свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на будинок за адресою: [ADDRESS] , після смерті її діда [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки спадкоємець померлого не надала нотаріусу документ, що посвідчує право власності на нерухоме майно, повідомивши, що такий документ відсутній. У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 201/7012/18 вказано, про те, що "при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. […] Індивідуальні житлові будинки, збудовані у період до 5 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній "спрощеній" процедурі. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації". Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ч. 2 ст. 182 Цивільного кодексу України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.200 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 5, 47, 49 Закону України «Про нотаріат», п. 22.31 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Вбачається, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що у позивача існують певні перешкоди щодо оформлення спадкових прав із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме: вищевказаний житловий будинок, суд, використовуючи винятковий спосіб захисту визнання права власності на спадкове майно, а також визнання позовних вимог відповідачем, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved