Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа : Служба у справах дітей Андрушівської міської ради Житомирської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 11.08.2008 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають трьох дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У 2014 році відповідач залишив її у своєї матері та пішов брати участь у АТО. Враховуючи те, що відповідач не надав дітям матеріальної допомоги, при цьому пояснивши, що в нього є інша жінка, позивач була вимушена звернутися до суду із позовом про стягнення з нього аліментів. Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 10.03.2016 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання спільних дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.12.2015 року і досягненням повноліття. Однак відповідач з 2016 року та по даний час аліменти не сплачував та не сплачує. Станом на 01.09.2024 року має борг по аліментам, який становить 414200,09 грн. Окрім того, в 2016 році вона намагалася зв`язатися із відповідачем наявними у неї засобами зв`язку, але телефонний номер був недоступний. Ні до неї, ні до дітей відповідач понад 8 років не телефонує, не цікавиться життям дітей, участі у вихованні не приймає, матеріально не забезпечує. Позивач, разом зі своїм чоловіком - [PERSON] , виховують, піклуються про духовний та моральний розвиток дітей, про їх здоров`я, створили належні умови для навчання та проживання, матеріально забезпечують, беруть участь в шкільному та особистому житті дітей, мають з ними довірливі відносин. Відповідно до пояснень [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з батьком - [PERSON] вони не спілкуються з 2014 року. Останній не цікавиться навчанням, життям та вподобанням дітей, не підтримує морально та не забезпечує матеріально, не надає поряд, у зв`язку з чим діти не відчувають з батьком спорідненості та не мають бажання в спілкуванні. Останні підтримують позовні вимоги матері та вважають за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав. У зв`язку з цим, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також просила стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується оголошенням про виклик. Виклик відповідача здійснювався через оголошення на веб-сайті суду, оскільки адреса його реєстрації знаходиться на тимчасово окупованій території України. Крім того, згідно листа з Міністерства соціальної політики України відомості про статус внутрішньо переміщеної особи відсутні. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі, заперечень проти позову не мають. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. З копій свідоцтв про народження, [PERSON] , [INFO] , Серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , Серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , Серії [NUMBER] , вбачається, що їх батьками є сторони по справі. Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 22.10.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Заочним рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 10.03.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.12.2015 року і закінчуючи повноліттям дітей. З копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] вбачається, що 05.10.2024 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу : « [PERSON] ». Відповідно довідки Старобільського відділу ДВС у Старобільському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №8382 від 15.10.2024 року, борг [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.09.2024 року становить 414200,09 грн.. Згідно довідки Андрушівської міської ради Житомирської області про ступінь участі батьків у вихованні дітей № 246 від 07.10.2024 року, [PERSON] виховує трьох дітей : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Батьком дітей у свідоцтвах про народження є [PERSON] . Діти проживають без батька, участі у вихованні дітей він не приймає. Мати разом з чоловіком [PERSON] виховують, займаються розвитком дітей, створили належні умови проживання, матеріально забезпечують. Згідно довідки №143 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Андрушівської міської ради, [PERSON] дійсно піклується про своїх дітей : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вчасно звертається за мединою допомогою по потребі, діти щеплені за віком. Від народження та по теперішній час батько участі у здоров`ї своїх дітнй не приймає. В матеріалах справи міститься пояснювальна від [PERSON] , яка датована 08.10.2024 року, згідно якої остання письмово засвідчила та підтвердила, що батько дітей з часу проживання [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою : [ADDRESS] не з`являвся, участі у вихованні та утриманні дітей не бере, матеріально не забезпечує, тобто не виконує своїх батьківських обов`язків. З письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вбачається, що свого батька останні не бачили з 2014 року по цей час. Батько не телефонує їм, не цікавиться їх життям та навчанням. Батько не допомагає матері матеріально, аліменти не сплачує. Вони не відчувають від батька спорідненості, підтримки. Вони не проти позбавлення їх батька батьківських прав, оскільки останній не виконує своїх батьківських обов`язків. Відповідно висновку Органу опіки та піклування Андрушівської міської ради Житомирської області №05-19/1221 від 17.04.2025 року, «.. 11.08.2008 року між [PERSON] (попереднє прізвище [PERSON] ) та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюб розірвано 22.10.2021 року. В 2014 році [PERSON] був учасником АТО. Оскільки він повідомив дружині, що має іншу жінку та матеріальної допомоги дітям ніякої не надавав, тому [PERSON] змушена була звернутися до суду з метою стягнення аліментів на утримання дітей. [PERSON] аліменти не сплачував і на даний час має значний борг. Діти проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження умов проживання встановлено, що в родині задовільні умови проживання, в будинку чисто, тепло. Сім`я забезпечена продуктами харчування, в дітей є окрема кімната з місцями для сну та відпочинку, наявний сезонний одяг та взуття. 15 квітня 2025 року на засідання комісії з питань захисту прав дитини було запрошено матір та дітей. З батьком дітей зв`язку немає. Зі слів [PERSON] , [PERSON] проживає на окупованій території Луганської області. Понад вісім років не телефонує, не займається вихованням дітей, не цікавиться їх життям, навчанням, станом здоров`я. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] навчаються в Бровківському ліцеії Андрушівської міської ради. Відомо, що батько з класними керівниками дітей зв`язку не підтримує, успішністю дітей не цікавиться, батьківські збори не відвідує. Діти також були присутні на засіданні комісії та підтвердили абсолютну відсутність батька у їх житті. Хлопчики підтримують маму в рішенні позбавити [PERSON] батьківських прав. Наразі [PERSON] заміжня, має чоловіка [PERSON] , який проходить військову службу, та їх спільного сина [PERSON] . Родина планує придбати у власність будинок, в якому наразі проживають. Вітчим та мати матеріально забезпечують дітей, дбають про їх гармонійний розвиток. За інформацією старости Бровківського старостинського округу з 2014 року [PERSON] на території округу не проживає, утриманням дітей не займається, не приймає участі у вихованні, не цікавиться їх життям, здоров`ям та н авчанням. Таким чином, гр. [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків". Згідно Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку здібностей дитини та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Виходячи з вищенаведеного, орган опіки та піклування Андрушівської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2,3,4,5 ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону ( ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19.12.2008р.) визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справ, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст.18 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Таким чином судом встановлено, що відповідач самоусувся від батьківських обов`язків та ухиляється від їх виконання, оскільки останній не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться їх життям, станом здоров`я, інтересами та вподобаннями, не спілкується з ними, не проявляє ініціативи до зустрічей, не сплачує аліменти, які були стягнуті з нього рішенням суду, тобто не займається вихованням своїх трьох неповнолітніх дітей та виконанням своїх батьківських обов`язків щодо них, хоча це є його обов`язком згідно з вимогами сімейного законодавства. Крім того, установлені у даній справі обставини беззаперечно підтверджують навмисне, свідоме ухилення відповідачем від виконання обов`язків по вихованню неповнолітніх дітей. Крім того, неповнолітні діти : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не заперечували щодо позбавлення їх батька - [PERSON] батьківських прав. Суд вважає, що саме такий крайній захід як позбавлення батьківських прав підлягає застосуванню до відповідача, який ухилився від виконання батьківських обов`язків. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити повністю як законно обґрунтовані та підтверджені документально. Крім того, згідно ч.1, ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та ст.ст. 150, 164, 166 Сімейного Кодексу України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст.3,18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року та

Outcome: approved