Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Москаленко М.С. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 1060874 від 31.07.2024 в розмірі 13610,50 грн. Також просить стягнути із відповідача на користь позивача понесені судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 3 028 грн 00 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 31.07.2024 між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» був укладений Договір про споживчий кредит № 1060874. Договір був укладений у формі електронного документа, шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Первісний кредитор (ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси») виконало свої зобов`язання за договором, перерахувавши на рахунок, зазначений відповідачем, грошові кошти, передбачені Договором. Відповідач допустив порушення виконання умов Договору про споживчий кредит № 1060874 від 31.07.2024 в частині своєчасної сплати заборгованості за ним. 30.10.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 30/10/2024, відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ ««Фінансова компанія «Незалежні фінанси» права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників, в тому числі, до відповідача. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за Договором про споживчий кредит № 1060874 від 31.07.2024 в розмірі 13610,50 грн., з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням, 5110,50 грн сума заборгованості за процентами, 3500,00 грн сума заборгованості за неустойкою. Посилаючись на те, що [PERSON] не виконує свої зобов`язання, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з нього заборгованість за Договором про споживчий кредит № 1060874 від 31.07.2024 в розмірі 13610,50 грн. Ухвалою суду від 09.06.2025 справу прийнято до провадження та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву. Одночасно сторонам було роз`яснено, що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Поштове відправлення на ім`я відповідача [PERSON] з копією ухвали про відкриття провадження у справі та матеріалами позовної заяви, надіслане за встановленою згідно інформації з ЄДДР адресою місця реєстрації відповідача, повернулося до суду без вручення з відміткою працівника поштового зв`язку: «За закінчення встановленого терміну зберігання». Інформація про інші адреси відповідача у суду відсутня. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. За приписами ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 31.07.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та [PERSON] був укладений Договір про споживчий кредит № 1060874 (далі Договір). Договір укладено у формі електронного документа, шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису відповідача одноразовим ідентифікатором. Також на підтвердження фату укладення між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та [PERSON] . Договору про споживчий кредит № 1060874 від 31.07.2024 представником позивача подано копію Анкети-заяви на кредит № 1060874 від 31.07.2024, копію Паспорта споживчого кредиту № 1060874, копію Графіку платежів до Паспорту споживчого кредиту № 1060874. Відповідно до п.1.1 Договору Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, на строк, визначений п.1.3 Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.1.2 Договору у кредит, Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом відповідно до Графіку платежів та виконати зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконання обов`язків найманого працівника. Підписавши Договір, відповідач засвідчив свою обізнаність з його умовами та погодився з ними. Відповідно до п.1.2 Договору сума кредиту становить 5000,00 грн. Згідно п.1.3 Договору кредит надається загальним строком на 345 днів за умовами виконання Позичальником Графіку платежів з 31.07.2024 (дата надання кредиту). Відповідно до п.1.5.2 Договору проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховується за ставкою 3,65% річних на фактичну заборгованість за кредитом. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 511,00% річних від фактичного залишку кредиту, починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів (п.1.5.3 Договору). Як вбачається із п.4.1 Договору, у разі прострочення Позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно Графіку платежів) та/або сплати процентів за його користування та/або комісії та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору та Графіку платежів, Позичальник зобов`язаний сплатити на користь Кредитодавця штраф в розмірі 700 гривень за кожний випадок порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов`язання зі сплати процентів у визначені Графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати триває більше 6 днів. Відповідно до п.1.5 Договору загальні витрати Позичальника за кредитом складають 18256,50 грн Згідно п.1.4 Договору повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється Позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до Графіку платежів, наведеного в Додатку № 1 до Договору. Відповідно до п.2.1 Договору кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Представником позивача до позову додано копію платіжного доручення № 37443352 від 31.07.2024, з якого вбачається, що 31.07.2024 на рахунок № [NUMBER] були перераховані грошові кошти в розмірі 5000,00 грн за договором № 1060874. Із відомості про щоденні нарахування за Договором про споживчий кредит № 1060874 від 31.07.2024 вбачається, що відповідачу 31.07.2027 був наданий кредит в розмірі 5000,00 грн, за період із 01.08.2024 по 15.08.2024 нараховані проценти у відповідності до п.1.5.2 Договору, за період із 16.08.2024 по 29.10.2024 у відповідності до п.п.1.5.3 Договору. Крім того, первісним кредитором була нарахований штраф за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором на загальну суму 3500,00 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 1060874 від 31.07.2024 складає 13610,50 грн., з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням, 5110,50 грн сума заборгованості за процентами, 3500,00 грн сума заборгованості за штрафом. 30.10.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) укладено Договір факторингу № 30/10/2024, відповідно до якого Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості), неустойку (штраф, пеня) та/або проценти за порушення грошового зобов`язання та інші платежі (за наявності) згідно кредитних договорів, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до Розділу 3 Договору факторингу загальна сума прав вимоги , що відступаються за цим Договором визначається в день передачі по Акту прийому-передачі Реєстру боржників. Фактор сплачує Клієнту 100% ціни продажу протягом 5 робочих днів з моменту передачі до Акту прийому-передачі Реєстру боржників, шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок Клієнта. До Договору факторингу долучено витяг з Реєстру боржників від 30.10.2024 до Договору факторингу № 30/10/2024 від 30.10.2024, в якому наведені дані щодо боржника [PERSON] та суми заборгованості за договором позики, у розмірі 13610,50 грн. Крім того, до Договору факторингу додано Акт прийому-передачі Реєстру боржників від 30.10.2024 за Договором факторингу № 30/10/2024 від 30.10.2024. Судом встановлено, що між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування». За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»; 2) електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 6 ст. 3 цього Закону підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною 1 ст. 634 ЦК України врегульовано, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться. За змістом ч.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно положень ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксована або змінювана. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України). У частинах першій, третій статті 509ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Письмовими доказами доведено, що 31.07.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та [PERSON] за допомогою інформаційно-комунікаційної системи Товариства було укладено Договір про споживчий кредит № 1060874 в електронному вигляді. Надання кредиту відповідачу [PERSON] здійснено в безготівковій формі шляхом переказу 31.07.2024 коштів на картку позичальника, яку він зазначив при укладенні кредитного договору, що підтверджується копією платіжної інструкції № 37443352 від 31.07.2024. Отже, зазначений вище договір є укладеним і за його умовами відповідач [PERSON] мав зобов`язання перед первісним кредитодавцем ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» повернути кредит в сумі 5000 грн 00 коп. не пізніше строку, вказаного в п. 1.3 Договору (345 календарних дні), а також сплачувати проценти відповідно до умов Договору та Графіку платежів, який є додатком до нього. [PERSON] , отримавши від ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси»» кредитні кошти в сумі 5000,00 грн, не повернув їх та не сплачував проценти, передбачені Договором. Представником позивача також долучено належні та допустимі докази, які підтверджують, що у відповідності до вимог закону, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 1060874 від 31.07.2024. Щодо нарахованого штрафу в розмірі 3500,00 грн, суд враховує положення Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 18, яким визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, суд доходить висновку про відмову в задоволенні вимог в частині стягнення з відповідачки неустойки (штрафу) у розмірі 3500,00 грн. З огляду на вищевикладене загальна сума заборгованості за Договором про споживчий кредит № 1060874 від 31.07.2024, яка підлягає стягненню відповідачки на користь позивача, складає 10110,50 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 5000,00 грн., заборгованість за процентами 5110,5 грн. В задоволенні інших вимог слід відмовити. За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір 3028,00 грн, у розмірі визначеному у ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Позивачем визначено ціну позову сумою стягнення 13610,5 грн. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги частково на суму 10110,50 грн, що становить 74,28 % від ціни позову, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2249,20 грн (3028,00 грн х 74,28 %).

Outcome: partial