Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

11.03.2025 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 07 серпня 2019 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 2025204884, відповідно до якого відповідач отримала кредит на придбання товару під процентну ставку 5% на місяць (0,01% річних у пільговий період). У зв`язку з невиконанням умов договору у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 53 460,13 грн, з яких: 29 300,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 24 160,13 грн заборгованість за відсотками. 24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та позивачем було укладено договір факторингу № 24/03/23, за яким до Позивача перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором. Позивач просить стягнути з Відповідача зазначену заборгованість, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8500,00 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, у подав заяву, якою просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог процесуального закону. Заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відзив на позовну заяву не подав. На підставі\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 07 серпня 2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2025204884, відповідно до якого Відповідач отримала кредит на придбання товару. Умовами договору передбачено, що за користування кредитом нараховуються проценти за ставкою 5% на місяць, а у пільговий період 0,01% річних. На підставі заяви-анкети № 2025204884_CARD від 07 серпня 2019 року Банк відкрив Відповідачу поточний (картковий) рахунок та видав електронний платіжний засіб. Відповідач підписала паспорт споживчого кредиту, який містить істотні умови кредитування, зокрема щодо суми кредиту, строку кредитування, процентної ставки та відсотків за користування кредитними коштами. Підписавши заяву-анкету, Відповідач підтвердила ознайомлення з умовами договору, тарифами Банку, інформаційним листком та правилами, розміщеними на офіційному сайті Банку, та погодилася їх виконувати. Статті\~526,\~527,\~530 Цивільного кодексу України\~передбачають, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Відповідно до\~Цивільного кодексу України\~передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ч.1\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2\~ст.639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно\~ст. 1049 Цивільного кодексу України\~позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до п. 2\~ст. 1050 Цивільного кодексу України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів. Відповідно до\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1\~ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до\~ст.1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010, від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, які, відповідно до вимог частини четвертої\~статті 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Матеріали справи свідчать, що АТ «ОТП Банк» виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти та видавши кредитну картку. З виписок по рахунку вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами. 24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу № 24/03/23, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою А.В. (реєстр № 265), за яким до Позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 2025204884. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 24 березня 2023 року заборгованість відповідача становить 53 460,13 грн, з яких 29 300,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 24 160,13 грн заборгованість за відсотками. 11 листопада 2024 року Позивач направив Відповідачу досудову вимогу про погашення заборгованості, яка повернулася з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови отримання письмового повідомлення про відступлення права вимоги. Відповідач частково виконувала зобов`язання за договором, здійснюючи платежі, останній з яких був внесений 13 липня 2021 року. Однак після цього відповідач припинила виконання зобов`язань, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідач не надала суду доказів погашення заборгованості перед АТ «ОТП Банк» або Позивачем після укладення договору факторингу. Таким чином, у Відповідача виникла заборгованість перед Позивачем за кредитним договором № 2025204884 від 07 серпня 2019 року. Щодо судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8500,00 грн., суд виходить із такого. Позивач надав договір № 01/05-23 Про надання правової допомоги від 01.05.2023 року та акт про надання правової допомоги №1903-25 ВІД 19.03.2025, що засвідчують надання послуг на суму 8\~500,00 грн. у даній справі. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи, якщо їх обсяг і вартість підтверджені. Верховний Суд у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 зазначив, що розмір таких витрат має бути співмірним складності справи, обсягу виконаних робіт і ціні позову. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала, що суд при визначенні суми відшкодування має враховувати критерії розумності та пропорційності витрат, а також фінансовий стан сторін. Судом враховано правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 25.07.2023 року у справі №340/4492/22, згідно якої наявність/відсутність з боку іншої сторони заперечень проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для вирішення питання про співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на правову допомогу, але не впливає на обов`язок суду під час вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим, окрім співмірності, критеріям. У цій справі ціна позову становить 53\~460, 13 грн., справа є малозначною, а обсяг наданих послуг (підготовка позовної заяви та супровідних документів) не є надмірно складним. З огляду на це, суд вважає, що заявлена сума 8 500,00 грн. є завищеною та не відповідає принципу розумності. Натомість сума 5 000,00 грн. є пропорційною та обґрунтованою за даних обставин.

Outcome: approved