Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

06.05.2025 року до Немишлянського (Фрунзенського) районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] , в якій останній просить суд: розірвати спадковий договір, укладений 06 жовтня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] , який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мустафаєвою Є.Б., реєстровий №6116, на підставі ч.1 ст. 1308 ЦК України у зв`язку з істотним порушенням набувачем умов договору; зняти заборону на відчуження квартири [ADDRESS] . Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначив, що 6 жовтня 2020 року між [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , зареестрованим за адресою: [ADDRESS] , було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мустафаєвою Є.Б., зареєстрований у реєстрі за № 6116. Відповідно до умов цього договору, Набувач зобов?язувався виконувати низку Відчужувача, зокрема: придбання одягу, ліків, забезпечення медичної допомоги, дбайливе ставлення до Відчужувача, а також регулярна оплата комунальних послуг за рахунок Відчужувача. У разі належного виконання цих зобов?язань після смерті Відчужувача квартира [ADDRESS] , загальною площею 45,5 кв.м., мала перейти у власність набувача. На момент укладення договору вартість зазначеної квартири була оцінена сторонами у сумі 49900 грн. Однак після укладення договору відповідач [PERSON] не лише не виконав взяті на себе обов?язки, а й повністю проігнорував умови договору, допустивши грубі порушення, які призвели до фактичного знецінення майна. За час перебування квартири у користуванні відповідача вона була доведена до стану, непридатного для проживання: всередині було накопичено величезну кількість побутового сміття, включаючи пакування від їжі, будівельні залишки та відходи, що потребувало тижневого прибирання із залученням кількох осіб. Приміщення втратило нормальний технічний стан, внутрішнє оздоблення зазнало пошкоджень, а загальний вигляд квартири свідчить про повну зневагу по майна. Такі дії не лише суперечать умовам договору, а й створюють реальну загрозу подальшої руйнації об?єкта нерухомості. Крім того, відповідач систематично не сплачував комунальні послуги, що призвело до накопичення значної заборгованості. З метою недопущення припинення подачі електроенергії, води та інших життєво необхідних ресурсів, позивач був змушений погашати заборгованість особисто зі своєї пенсії, незважаючи на те, що утримання квартири повинно було здійснюватися відповідачем принаймні в частині своєчасного повідомлення про виникнення проблем та підтримання мінімального порядку. На момент подання цього позову відомо, що відповідач залишив територію України та не планує повертатися в найближчому майбутньому. Він припинив будь-який зв?язок із позивачем та іншими родичами, не виявляє жодного інтересу до виконання умов спадкового договору, не виходить на контакт, не виконує взяті на себе зобов?язання та жодним чином не сприяє збереженню майна. Утримання квартири у її поточному стані покладає значне фінансове навантаження на позивача, який є особою похилого віку та отримує лише пенсію. Після тривалого перебування у фактичному володінні відповідача квартира потребує суттєвого капітального ремонту, який не має сенсу в умовах фактичного невиконання договору та повної відсутності гарантій, що відповідач будь-коли почне дотримуватись його положень. З огляду на вищевикладене, позивач вважає, що спадковий договір не виконується з боку набувача, його умови систематично порушуються, а сам правочин втратив свій сенс і не відповідає інтересам відчужувача. Таким чином, враховуючи грубі порушення умов договору, знецінення об?єкта спадкування, фактичну відмову відповідача від виконання взятих зобов?язань та відсутність перспективи виконання умов договору в майбутньому, позивач просив суд розірвати спадковий договір від 6 жовтня 2020 року, укладений між ним і відповідачем, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мустафаєвою Є.Б., зареєстрований у реєстрі за № 6116. Ухвалою суду від 21.05.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 17.07.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судове засідання. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник Мазюк С.О. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надав заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві, та зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомляв, відзив на позовну заяву не надходив, а тому суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, встановив наступне. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Передбачені ст. ст.\~12\~і\~13 ЦПК України\~засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, за ч. 1\~ст.\~13\~ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. У ході судового розгляду встановлено та не заперечувалось сторонами, що 6 жовтня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] , було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мустафаєвою Є.Б., за р.№ 6116. Відповідно до умов вказаного договору, набувач зобов`язувався виконувати низку особистих розпоряджень відчужувача, зокрема: придбання одягу, ліків, забезпечення медичної допомоги, дбайливе ставлення до відчужувача, а також регулярна оплата комунальних послуг за рахунок відчужувача. У разі належного виконання цих зобов`язань після смерті відчужувача квартира [ADDRESS] , загальною площею 45,5 кв.м., мала перейти у власність набувача. На час укладення договору вартість зазначеної квартири була оцінена сторонами у сумі 49 900 гривень. Звертаючись з даним позовом до суду позивач посилається на ті обставини, що відповідач неналежним чином тривалий час не виконує свої обов`язки за договором. За час перебування квартири у користуванні відповідача вона була доведена до стану, непридатного для проживання: всередині було накопичено величезну кількість побутового сміття, внаслідок чого приміщення втратило нормальний технічний стан, внутрішнє оздоблення зазнало пошкоджень. Крім того, всупереч умов договору, відповідач систематично не сплачував комунальні послуги, що призвело до накопичення заборгованості. На момент звернення до суду позивачу відомо, що відповідач залишив територію України та не планує повертатися в найближчому майбутньому, він припинив будь-який зв`язок із позивачем та іншими родичами, не виявляє жодного інтересу до виконання умов спадкового договору, не виходить на контакт, не виконує взяті на себе зобов`язання та не сприяє збереженню майна. З огляду на вищевикладене, позивач вважає, що спадковий договір не виконується з боку набувача, його умови систематично порушуються, а сам правочин втратив свій сенс і не відповідає інтересам відчужувача. Судом було досліджено відеозапис огляду квартири, наданий позивачем на підтвердження своєї позиції щодо неналежного утримання майна. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Спадковий договір укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (стаття 1304 ЦК України). Перехід майна від відчужувача до набувача на підставі спадкового договору не є окремим видом спадкування, а тому на відносини сторін не поширюються відповідні правила про спадкування. У статті 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Відповідно до частини першої статті 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Згідно висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2021 року у справі № 456/1081/20, спадковий договір є нерозривно пов`язаний з його сторонами. ЦК України надає останнім право заявляти у суді вимоги про дострокове розірвання договору. Відчужувач має право заявляти позов про розірвання спадкового договору, якщо набувач не виконує або виконує неналежним чином покладені на нього обов`язки щодо здійснення дій майнового або немайнового характеру. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України). Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що спадковий договір є нерозривно пов`язаний з його сторонами. ЦК України надає останнім право заявляти у суді вимоги про дострокове розірвання договору. Відчужувач має право заявляти позов про розірвання спадкового договору, якщо набувач не виконує або виконує неналежним чином покладені на нього обов`язки щодо здійснення дій майнового або немайнового характеру. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес, зокрема шляхом припинення правовідношення. Розірвання спадкового договору у зв`язку з невиконанням його умов відповідає меті та способам судового захисту цивільного права. Статтею 81\~ЦПК України визначено,\~що кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з положень ч. 1 ст. 1308 ЦК України, п. 14 спадкового договору, укладеного між позивачем та відповідачем, вказаний договір може бути розірваний у судовому порядку на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем зобов`язань, взятих на себе цим договором. Доказів на спростування вимог позову та щодо належного виконання умов спадкового договору від 6 жовтня 2020 року відповідачем протягом розгляду справи до суду не надано. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що право позивача підлягає захисту, позовні вимоги про розірвання спадкового договору через порушення його умов відповідачем є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню. Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved