Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

Позивач, через свого представника\~адвоката\~Іванову Н.О. звернулась до суду з позовом до Запорізької міської ради, третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко В. М. про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , який був зареєстрований та постійно мешкав в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS] , що належав померлому, але правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок за життя він не оформив та право власності на нього не зареєстрував. Оскільки за життя померлим [PERSON] заповіт не було складено, спадкування майна передається за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є дружина - позивач, та сини подружжя: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач, як до дня смерті чоловіка, так і після його смерті була зареєстрована та постійно мешкає у будинку [ADDRESS] . Отже, позивач вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки ч.3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємці першої\~черги за\~законом:\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~зареєстровані за\~адресою \~ [ADDRESS] ,\~однак не\~проживали разом\~зі спадкодавцем\~станом на\~момент відкриття\~спадщини,\~та протягом\~достатньо тривалого\~часу до\~цього. Після смерті батька не звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, 6-ти місяців, - а отже, не можуть вважатися такими, що прийняли спадщину після свого батька шляхом проживання з ним. Спадкоємці першої черги за законом [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживали на іншими адресами. У визначений законом строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. 10 листопада 2023 року позивач подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого чоловіка, на підставі якої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко В.М. було заведено спадкову справу № 16-2023. 30 травня 2024 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко В.М., із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя та заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого чоловіка. Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко В.М. було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по причині відсутності документів, що підтверджують право власності на житловий будинок. Позивач зазначила, що 25 грудня 1959 року рішенням виконкому Запорізької міської Ради депутатів трудящих гр. [PERSON] надано земельну ділянку [ADDRESS] , під будівництво приватного житлового будинку. Актом від 29 грудня 1959 року визначено кордони земельної ділянки. 30 січня 1960 року між виконкомом Запорізької міської Ради депутатів трудящих та гр. [PERSON] укладено Договір про надання в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва приватного житлового будинку. Приблизно у 1963 році гр. [PERSON] було розпочато будівництво житлового будинку, господарських будівель та споруд, яке завершено у 1991 році. За життя гр. [PERSON] правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок не оформив та право власності на нього не зареєстрував. З 11 грудня 1961 року [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав у зазначеному будинку по день смерті. Також разом з ним у цьому будинку були зареєстровані члени його сім`ї - дружина та сини. Оскільки позивач позбавлена можливості здійснити своє право на спадкування у зв`язку з відсутністю у неї документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, таке право підлягає захисту в судовому порядку. Посилаючись на викладені обставини просить: визнати за гр. [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків [NUMBER] , право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка гр. [PERSON] . Ухвалою суду від 30.01.2025 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Витребувано докази у справі, а саме у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко В.М. копію спадкової справи, заведеної після смерті гр. [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 31.03.2025 року закрито підготовче засідання у справі, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 12.06.2025 року витребувано у П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори витяг зі Спадкового реєстру щодо наявності/відсутності спадкових справ після: [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] . Залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляються самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , [PERSON] . Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, заперечень проти позовних вимог не висунув, просив справу вирішити на розсуд суду. Третя особа, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко В.М., в судове засідання не з`явилась, просила справу розглянути без її участі, про що суду подала письмову заяву. Треті особи, [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явились, просили справу розглянути без їх участі, заперечень проти позовних вимог також не висунули. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] від 26.06.2011 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, яка складалась із житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS] . 10 листопада 2023 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко В.М. із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка, [PERSON] , на підставі якої приватним нотаріусом ЗМНО Садовніченко В.М. заведена спадкова справа № 16-2023, про що свідчить Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі за №74698902. Як встановлено з матеріалів спадкової справи заповіт [PERSON] не складався, спадкування майна передається за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є: дружина - [PERSON] - позивач; сини: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач, як до дня смерті чоловіка, так і після його смерті була зареєстрована та постійно мешкає у будинку [ADDRESS] . Отже, позивач вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки ч.3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець першої черги за законом, [PERSON] , 1973 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] - проживав за місцем реєстрації до 2008 року. З 2008 року проживав за адресою: [ADDRESS] . Згідно з матеріалами спадкової справи, [PERSON] , у визначений законом строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. [INFO] [PERSON] помер, про що міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 03.06.2015 року зроблено актовий запис №4057 та виде свідоцтво про смерть [NUMBER] . Від П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори надійшла відповідь про відсутність у Спадковому реєстрі інформації про наявності спадкової справи щодо [PERSON] , який помер [INFO] Спадкоємець першої черги за законом, [PERSON] , 1974 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] - проживав за місцем реєстрації до 2006 року. З 2006 року проживав за адресою: [ADDRESS] . Згідно з матеріалами спадкової справи, [PERSON] у визначений законом строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. [INFO] [PERSON] помер, про що міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 01.04.2015 року зроблено актовий запис №2481 та видане свідоцтво про смерть [NUMBER] . Від П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори надійшла відповідь про відсутність у Спадковому реєстрі інформації про наявності спадкової справи щодо [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємець першої черги за законом, [PERSON] , 1977 року народження, з 2005 року зареєстрований та фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з матеріалами спадкової справи, [PERSON] у визначений законом строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Спадкоємець першої черги за законом, [PERSON] , 1980 року народження, з 2002 року зареєстрований та фактично мешкає у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Згідно з матеріалами спадкової справи, [PERSON] у визначений законом строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Спадкоємець першої черги за законом, [PERSON] , 1984 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] - проживав за місцем реєстрації до 2002 року. З 2002 року проживає за адресою: [ADDRESS] . Наразі перебуває за кордоном, в Державі Ізраїль. Згідно з матеріалами спадкової справи, [PERSON] у визначений законом строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Спадкоємець першої черги за законом, [PERSON] , 1988 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] проживав за місцем реєстрації до 2009 року. З 2009 року проживає спільно з дружиною, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Наразі перебуває за кордоном, в Республіці Польща. Згідно з\~матеріалами спадкової\~справи, [PERSON] у визначений законом строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Ч. 3 ст. 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Державна реєстрація у будинку сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання особи за адресою реєстрації. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 21 жовтня 2020 року у справі №569/15147/17 (провадження №61-39308св18) та від 28 квітня 2021 року у справі №204/2707/19 (провадження №61-15380св20). Положеннями ч. ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно з вимогами ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно- територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Із аналізу наведених норм права можна зробити висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього. За ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем мається на увазі як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання зі спадкодавцем за однією адресою, а ч.3 ст.1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що цілком можуть бути відмінними один від одного. Відповідно до ч. 1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємці: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , протягом достатньо тривалого часу до цього не звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, 6-ти місяців, - не можуть вважатися такими, що прийняли спадщину після свого батька шляхом проживання з ним. Постановою про\~відмову у\~вчиненні нотаріальної\~дії №\~91/02-31\~від 03.06.2024\~ [PERSON] приватним\~нотаріусом Садовніченко\~В.М.\~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~після померлого\~ [PERSON] ,\~у зв`язку\~з відсутністю\~правовстановлюючих документів\~на спадкове\~майно,\~а саме\~на житловий\~будинок,\~розташований за\~адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що 25 грудня 1959 року рішенням виконкому Запорізької міської Ради депутатів трудящих гр. [PERSON] надано земельну ділянку [ADDRESS] , під будівництво приватного житлового будинку. Актом від 29 грудня 1959 року визначено кордони земельної ділянки. 30 січня 1960 року між виконкомом Запорізької міської Ради депутатів трудящих та гр. [PERSON] укладено Договір про надання в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва приватного житлового будинку. Відповідно до технічного паспорту житлового будинку садибного типу розташованого за адресою: [ADDRESS] , виготовленого 28.01.2024 року на замовлення [PERSON] , на земельній ділянці площею 522 кв.м забудовано 325 кв.м, з яких: -житловий будинок, загальною площею 120,20 кв. м, побудований у 1963-1991 роках, визначений у технічному паспорті під літерою А; -літня кухня, загальною площею 68,90 кв. м, побудована у 1991 році, визначена у технічному паспорті під літерою Д; -вбиральня, загальною площею 8,70 кв. м, побудована у 1991 році, визначена у технічному паспорті під літерою Е; -баня, загальною площею 31,00 кв. м, побудована у 1991 році, визначена у технічному паспорті під літерою Ж; -навіс, загальною площею 2,90 кв. м, побудований у 2020 році, визначений у технічному паспорті під літерою З; -навіс, загальною площею 80,80 кв. м, побудований у 2020 році, визначений у технічному паспорті під літерою И; -гараж, загальною площею 46,30 кв.м, побудований у 1991 році, визначений у технічному паспорті під літерою К; -погріб з шийкою, загальною площею 3,6 кв. м, побудований у 1965 році, визначений у технічному паспорті під літерою пг; -паркан, визначений у технічному паспорті під №4; -хвіртка, визначена у технічному паспорті під №5; -ворота, визначений у технічному паспорті під №6. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.11.2024 року за № 403133147 слідує, що відомості про реєстрацію права власності на будинок [ADDRESS] відсутні. Згідно з домовою книгою будинку, з 11 грудня 1961 року, [PERSON] був зареєстрований та проживав у зазначеному будинку. Також разом з ним у будинку були зареєстровані та проживали члени його сім`ї - дружина [PERSON] та сини: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з висновком про ринкову вартість нерухомого майна, вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS] складає\~891 163,00 (вісімсот дев`яносто одна тисяча сто шістдесят три) гривень. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. У відповідності до частини першої статті 328 ЦК, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом приймається до уваги наступне. Відповідач це особа, яку притягують до відповідальності у зв`язку із заявою позивача про порушення, невизнання або оспорювання права, свободи чи інтересу. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відповідачами у такій категорії справ є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON] , та проживала разом зі спадкодавцем станом на момент відкриття спадщини, а отже вважається такою, що прийняла спадщину, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України. Зі спадкової справи вбачається, що до складу спадщини за законом входить житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою [ADDRESS] . Крім того, як вбачається з матеріалів спадкової справи, позивачу приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко В.М. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що нею не надано документи, що підтверджують право власності на вищевказаний житловий будинок. Матеріалами справи підтверджено, що померлий [PERSON] за життя був власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який був ним побудований, за цією адресою був зареєстрований зі своєю дружиною та дітьми, про що свідчать вищевказані докази. Суд переконався, що спадкодавець правомірне набув право власності на спірний житловий будинок, тому це майно входить до складу спадкової маси. Відповідачем зазначені факти не оспорено. Відсутність державної реєстрації права власності на спірне майно не позбавляє позивача, як спадкоємця права на це спадкове майно. В силу ч.5 ст.1268 ЦК спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття. Відповідно до вимог ст .68 Закону України «Про нотаріат» та п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. За таких обставин спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку. Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, а також той факт, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мав, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно. Позивач не заявляє вимоги про стягнення судового збору, тому суд дане питання не вирішує. На підставі викладеного,

Outcome: approved