Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

І. Суть спору Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 24 листопада 2010 року між ним та відповідачем [PERSON] . Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області зареєстрований шлюб. З відповідачкою спільних неповнолітніх дітей не мають. З травня 2015 року він з відповідачкою проживаєють окремо, шлюбні відносини у них відсутні, особисте господарство ведуть окремо, міжособистих стосунків вони не підтримують. Подальше збереження шлюбу за таких обставин позивач вважає недоцільним та неможливим. Позивач вважає, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, тому що подружніх стосунків між ним та відповідачкою вже не існує. Примирення між сторонами не є можливим. Вжиття заходів досудового врегулювання спору не проводилося. Згоду відповідачки на добровільне розірвання шлюбу у органах ДРАЦС отримати не можливо, оскільки вона ухиляється від розірвання шлюбу у органах ДРАЦС. З огляду на наведене, позивач просить суд розірвати укладений з відповідачкою шлюб. ІІ. Позиція учасників справи В судове засідання сторони не з`явилися. У позовній заяві позивач просив розгляд справи здійснювати без його участі та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася; про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення на адресу її зареєстрованого місця проживання судових повісток, які повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Також відповідачку викликано в судове засідання шляхом розміщення на сайті Судової влади України відповідного оголошення. Причин неявки [PERSON] суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подала; відзив на позовну заяву не надходив. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 30.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження. 17.08.2025 судовезасідання відкладено у зв`язку із неявкою відповідачки. В судове засідання 27.08.2025 року учасники справи не прибули. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Позивач скористався наданим правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявив клопотання про розгляд справи без його участі. Про час і місце розгляду справи відповідачка неодноразово повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення на адресу зареєстрованого місця проживання судових повісток. Також [PERSON] викликано в судове засідання шляхом розміщення на сайті Судової влади України відповідного оголошення. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Таким чином з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. У зв`язку із неявкою [PERSON] , відповідно до вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України, 27.08.2025 року суд ухвалив провести заочний розгляд справи, без участі відповідача, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, ухваливши заочне рішення. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів. ІV. Обставини справи, встановлені судом Як слідує\~із матеріалів\~справи,\~сторони перебувають\~у шлюбі,\~який зареєстровано\~24.11.2010Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області за актовим записом № 397 (а.с.5). Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Як слідує\~із викладених\~у позовній\~заяві пояснень\~позивача з травня 2015 року вони з відповідачкою проживаєють окремо, шлюбні відносини між ними відсутні, особисте господарство ведуть окремо, міжособистих стосунків вони не підтримують. Подальше збереження шлюбу за таких обставин позивач вважає недоцільним та неможливим. Позивач вважає, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, тому що подружніх стосунків між ним та відповідачкою вже не існує. Примирення між сторонами не є можливим. Вжиття заходів досудового врегулювання спору не проводилося. Згоду відповідачки на добровільне розірвання шлюбу у органах ДРАЦС отримати не можливо, оскільки вона ухиляється від розірвання шлюбу у органах ДРАЦС. Відзив від відповідача не надходив. V. Застосоване судом законодавство Відповідно до ст. 51 Конституції Українита ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з правлюдини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006року у справі "Проніна проти України"). VI. Висновки суду Непідтримання сторонами шлюбних стосунків протягом тривалого часу та невідновлення сімейних відносин, відсутність спільної згоди щодо примирення, у цьому випадку свідчать про наявність стійкого розладу подружніх стосунків. Так, як судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечать інтересам сторін, суд дійшов переконання, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а, оскільки, шлюб між сторонами існує формально, то згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України наявні всі підстави для розірвання такого. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. VIІ. Судові витрати Згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 гривень (а.с.4), який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідачки.

Outcome: approved