Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

14.02.2025 ТОВ "КЛТ Кредит" через сервіс "Електронний суд" звернулось до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 4051 від 24.01.2024 у розмірі 35 758 грн 04 коп., а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 24.01.2024 між ТОВ "КЛТ КРЕДИТ" та [PERSON] укладено кредитний договір № 4051. Відповідно до умов укладеного договору, [PERSON] отримала кредит у розмірі 5 000 грн, строком на 365 днів (до 23.01.2025), шляхом переказу на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] , емітовану АТ КБ "Приватбанк" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). Кредитний договір укладений між сторонами в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://kltcredit.com.ua/ та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". Відповідачка [PERSON] не виконала взяті на себе за договором № 4051 від 24.01.2024 зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 04.02.2025 за нею рахується заборгованість у загальному розмірі 35 758 грн 04 коп., яка складається з наступного: 4 912 грн 48 коп. заборгованість за кредитом, 30 845 грн 56 коп. заборгованість за нарахованими процентами за період з 24.01.2024 по 23.01.2025, які нараховано відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом (912,5% річних) та графіку платежів. Невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за укладеним договором стало підставою звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 27.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін на 25.03.2025. За клопотанням представника позивача судом витребувано докази. 25.03.2025 за клопотанням відповідачки [PERSON] , судове засідання відкладено до 24.04.2025. 24.04.2025 за клопотанням відповідачки [PERSON] , судове засідання відкладено до 22.05.2025. 22.05.2025 за клопотанням відповідачки [PERSON] , судове засідання відкладено до 16.06.2025. 16.06.2025 у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, судовий розгляд відкладено до 30.07.2025. 30.07.2025 за клопотанням відповідачки [PERSON] , судове засідання відкладено до 26.08.2025. 26.08.2025 учасники справи, яки повідомлялись про дату час та місце судового засідання належним чином в судове засідання не прибули. Представник позивача у поданій заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилась. До канцелярії суду подала заяву про відкладення судового розгляду для можливості розв`язання спору з позивачем в добровільному порядку. Щодо клопотання відповідачки [PERSON] про відкладення судового засідання, суд зазначає наступне. Так, з моменту прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі, відповідачкою [PERSON] неодноразово було подано суду аналогічні клопотання з метою врегулювати спір з позивачем. Представником позивача, станом на 26.08.2025 жодних заяв та клопотань про домовленість з відповідачкою щодо добровільного врегулювання спору до суду не надходило. Відтак, слід дійти висновку, що між сторонами по справі відсутній взаємний зв`язок з приводу розв`язання даного спору у добровільному порядку. Таким чином, суд не вбачає підстав для відкладення судового розгляду у зв`язку з чим у задоволенні клопотання [PERSON] належить відмовити. Неявка учасників справи не перешкоджає проведенню судового розгляду та ухваленню по справі рішення. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 76 - 81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 24.01.2024 між позивачем ТОВ "КЛТ Кредит" та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № 4051, за умовами якого, [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000 грн 00 коп. на строк 365 днів, з визначеним розміром відсотків за користування кредитом, які становлять 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних), періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів (а. с. 11 - 14). Матеріали справи містять Додаток № 1 до договору № 4051 від 24.01.2024, яким обчислено загальну вартість кредиту (а. с. 15). Умови укладеного між сторонами договору так само відображено у витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи, де відображено анкету-заяву на кредит № 40784 від 24.01.2024 та всі складові його частини (а. с. 24). З витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи вбачається хронологія дій [PERSON] , щодо укладення кредитного договору № 4051 від 24.01.2024 (а. с. 23). З витребуваної судом інформації від АТ КБ "Приватбанк" вбачається, що на ім`я відповідачки [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] (а. с. 66). Так само, з інформації АТ КБ "Приватбанк" вбачається, що 24.01.2024 на вказану картку відбулося зарахування коштів у сумі 5000 грн 00 коп. (а. с. 67). Факт перерахування кредитних коштів так само підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією (а. с. 17). Факт отримання кредитних коштів відповідачкою не заперечується. З розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 4051 від 24.01.2025 вбачається, що станом на 04.02.2025 за нею рахується заборгованість у загальному розмірі 35 758 грн 04 коп., яка складається з наступного: 4 912 грн 48 коп. заборгованість за кредитом, 30 845 грн 56 коп. заборгованість за нарахованими процентами (а. с. 18 - 22). Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір № 4051 від 24.01.2024 укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Договір та додатки до нього підписані електронним підписом [PERSON] 275521 24.01.2024. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини 1 статті 5\~Закону України\~"Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини 1 статті 5\~Закону України\~"Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг" правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частин 1, 2 статті 6\~Закону України\~"Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини 1 статті 7\~Закону України\~"Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою статті 11\~Закону України\~"Про\~електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі № 234/7159/20, які, відповідно до вимог частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. З наведених обставин справи вбачається, що договори на підставі яких позивачем заявлено про стягнення заборгованості, про які судом зазначено вище, були укладені в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У відповідності до статі 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як свідчать подані суду по справі докази та матеріали, на момент звернення ТОВ "КЛТ Кредит" до суду, зобов`язання [PERSON] за Договором не виконані. Отже, позивач ТОВ "КЛТ Кредит" свої зобов`язання за договором надання грошових коштів у позику виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредитні кошти у визначеному договором розмірі - 5 000 грн 00 коп., на умовах передбачених договором. Згідно частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. У свою чергу, як відображено у дослідженому судом розрахунку заборгованості, [PERSON] має заборгованість окрім тіла кредиту по відсоткам, яка складає 30 845 грн 56 коп. Щодо сплати процентів за договором позики суд зазначає наступне. Згідно з частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Укладений між сторонами кредитний договір містить положення щодо встановлення розміру, порядку нарахування процентів за 2,5 % за кожен день користування кредитом. Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України "Про споживче кредитування", максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 цієї статті, не може перевищувати 1 % (ст. 8 доповнено ч. 5 згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" № 3498-ІХ від 22 листопада 2023 року (далі Закон України № 3498-ІХ). Пунктом 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України № 3498-ІХ максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Закон України № 3498-ІХ набрав законної сили 24 грудня 2023 року. Тобто, з 24 грудня 2023 року та протягом перших 120 днів (до 22 квітня 2024 року) розмір денної процентної ставки при укладенні кредитного договору не може перевищувати 2,5 %. Національний банк України у листі від 20 лютого 2024 року "Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування" надав роз`яснення щодо застосування Закону України № 3498-ІХ, а також п. 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" з метою недопущення порушення прав споживачів. Так, у пункті 2 вказаного листа щодо максимального розміру денної процентної ставки Національним банком України роз`яснено, що "відповідно до пункту 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України № 3498-ІХ, тобто до 20 серпня 2024 року включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 % (до 22 квітня 2024 року включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23 квітня до 20 серпня 2024 року включно). Частиною 5 статті 8 Закону України "Про споживче кредитування", визначено, що починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом України № 3498-ІХ, тобто з 21 серпня 2024 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 статті 8 Закону "Про споживче кредитування", не може перевищувати 1%. Аналізуючи наведені вище норми Закону слід дійти висновку, що відсоткова ставка встановлена Законом, який регулює спірні правовідносини між сторонами, не може бути збільшена умовами договору. Суд вважає, що відповідачці [PERSON] було протиправно нараховано проценти за ставкою 2,5 % за день за період з 24.01.2024 по 23.01.2025, з урахуванням вищезазначених положень Закону України "Про споживче кредитування". Доводи представника позивача про те, що зазначені вище зміни законодавстві не стосуються укладеного кредитного договору № 4051 від 24.01.2024 без внесення до нього змін, є безпідставними. Суд вбачає за необхідне здійснити розрахунок заборгованості відповідачки враховуючи умови договору та норми Закону, які діяли на час виникнення правовідносин між сторонами ТОВ "КЛТ Кредит" та [PERSON] . Так, з 24 грудня 2023 року (дата набрання чинності Законом України № 3498-ІХ) перші 120 днів закінчуються 22 квітня 2024 року, тому за цей період, враховуючи умови договору, процентна ставка становить 2,5 % в день. З 23 квітня до 20 серпня 2024 року відсоткова ставка становитиме 1,5 % в день, а в подальшому відсотки розраховуються виходячи з відсоткової ставки у розмірі 1 % в день в межах заявлених позивачем позовних вимог. 1) Період з 24.01.2024 по 22.04.2024 складає 89 днів та відповідно, розмір процентів складає: 5 000 грн х 2,5% х 89 днів = 11 125 грн 00 коп. 2) Період з 23.04.2024 по 20.08.2024 складає 120 днів та відповідно, розмір процентів складає: 5 000 грн х 1,5% х 120 днів = 9 000 грн 00 коп. 3) період з 21.08.2024 по 23.01.2025 складає 155 днів та відповідно, розмір процентів складає: 5 000 грн 00 коп. х 1% х 155 дні = 7 750 грн 00 коп. Таким чином, розмір процентів повинен складати 27 785 грн 00 коп., а загальна сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ "КЛТ Кредит" за кредитним договором № 4051 від 24.01.2024 - 27 875 грн 00 коп. + 4 912 грн 48 коп. = 32 787 грн 48 коп. Разом із тим, як вбачається з поданого позивачем розрахунку, [PERSON] здійснено зарахування на погашення кредиту - 87 грн 52 коп. та 14 030 грн 20 коп. Таким чином, сплачені [PERSON] кошти в розмірі 14 030 грн 20 коп. слід зарахувати в рахунок погашення визначеного судом розміру процентів. Таким чином, розмір процентів до стягнення повинен становити 13 844 грн 80 коп. Щодо стягнення з витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з частинами 1 - 6 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги представником позивача до суду подано: - Копію договору № 16/09/2024 від 16.09.2024 про надання юридичних послуг; копію акту приймання - передачі наданих послуг № 2 до договору № 16/09/2024 від 16.09.2024; копію витягу з реєстру № 1 до акту приймання - передачі наданих послуг № 2 до договору № 16/09/2024 від 16.09.2024; копію платіжної інструкції № 8 від 07.01.2025 (а. с. 38 - 44). Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При ухваленні судового рішення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити на 52,46%. З урахуванням вищезазначеного, позовна заява ТОВ "КЛТ Кредит" підлягає частковому задоволенню на суму 4 912 грн 48 коп. - заборгованість за кредитом та 13 844 грн 80 коп. - заборгованість за процентами. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачки [PERSON] підлягає до стягнення на користь позивача ТОВ "КЛТ Кредит" судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (52,46%) в сумі 1 529 грн 50 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 5 246 грн 00 коп.

Outcome: partial