Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

Представник ТОВ «ГК «Нафтогаз України» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в період з грудня 2022 по березень 2025 (включно) було спожито природний газ на загальну суму 4 829,99 грн., вартість якого залишилась не оплаченою Споживачем. Об`єкт газифікації, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить відповідачу на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 25.07.2022 року. Оскільки відповідач не в повному обсязі сплачував нараховані суми за спожитий природний газ, це свідчить про неналежне виконання Відповідачем своїх зобов`язань, а тому порушує право Позивача на одержання плати за поставлений природний газ у встановлений Договором строк. В зв`язку з викладеним звертається до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог у розмірі 3080,19 грн. та судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. У відзиві зазначає, що твердження позивача щодо належності об`єкту газифікації що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не відповідає дійсності. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав (Індексний номер витягу: 32587440 від 15.03.2023 року) право власності на квартиру що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , відповідно до договору дарування серія та номер 705 виданий 15.03. 2023 року. Право власності на кватиру за адресою: [ADDRESS] належала відповідачу з липня 2022 року по 15.03.2023 року, на даний час відповідач не є її власником. Твердження позивача щодо споживання відповідачем по об`єкту що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в період з грудня 2022 року по березень 2025 року (включно) природного газу на загальну суму 4 829,99 грн. не відповідає дійсності. На підтвердження заборгованості відповідача перед позивачем останнім надано суду лише витяг з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки з особового рахунку № [NUMBER] . Як вбачається з інформації «Фінансовий стан» по особовому рахунку № [NUMBER] з грудня 2022 року по листопад 2023 року показники лічильника є незмінними/або у позивача інформація відсутня (зазначена цифра «0»), проте в графі «об`єм споживання газу за даними оператора ГРМ», містяться невідомі, довільні, непідтверджені жодними доказами об`єми споживання (зокрема в грудні 2022 року 256,13 куб.м., в січні 2023 року- 113,81 куб.м., в лютому 2023 року 95,42 куб.м., в березні 2023 року 45,42 куб.м., в квітні 2023 року- 11,24 куб.м. ) Позивач стверджує, що показники лічильника станом на березень 2025 року становлять 46793,82 куб.м., проте такі дані також не відповідають дійсності, оскільки, як вбачається з відповіді на адвокатський запит та фотофіксації показників лічильника газу в квартирі за адресою: [ADDRESS] , станом на 23.06.2025 року, показники лічильника становлять 46 573,91 куб.м., що є значно менше ніж показники що зазначені позивачем в інформації «Фінансовий стан» по особовому рахунку № [NUMBER] . (відповідь та фотофіксація показників лічильника додається). З огляду на зазначене вище, позивачем не доведено за допомогою належних та доcтовірних доказів об`ємів спожитого відповідачем природного газу та періодів його споживання, відсутні зафіксовані показники лічильника, за які у відповідача, за твердженням позивача, виникла заборгованість за спожитий природний газ в сумі 4829,99 грн., а також з матеріалів справи вбачається що відповідача не є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.202, 208, 638 ЦКУкраїниправочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори); у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першоюстатті 206 цього Кодексу; договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором, що передбаченост. 901 ч. 1 ЦК України. Відповідно ст.ст.7, 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Пунктами 1.1-1.3 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» №2500 від 30.09.2015 року визначено, що типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (далі - Договір) є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року №2496 (далі - Правила постачання), та є однаковими для всіх побутових споживачів України. Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом укладення цього Договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку. Згідно ст.13 ч.2 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Відповідно Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 року, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу та/або факт фактичного споживання природного газу. Відповідач акцептував договір, фактично споживаючи природний газ і частково сплативши вартість спожитого газу. Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.07.2023 року вбачається, що 13.11.2015 року зареєстровано юридичну особу Товариство з обмежено відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», код ЄДРПОУ 40121452, вид економічної діяльності 35.23 - торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи (основний). Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, (далі. - Договір), які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між Постачальником природного газу та Споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою. Однак, Споживачем Постачальнику не була надана заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Разом з тим, відповідно до розпорядження КМУ від 22.07.2020 №917 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії». Постачальник «останньої надії» - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу (абзац 14 пункту 5 розділу І Правил). Постачальник останньої надії зобов`язаний протягом 60 днів постачати газ споживачу, якщо він залишиться без постачальника. Відповідно до положень пункту 1 розділу VI Правил постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 № 2501 (далі- Типовий договір №2), який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. Таким чином, Відповідач приєднався до договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» (ТОВ «ГК «Нафтогаз України») шляхом акцептування договору із Позивачем через факт споживання газу. З копії Договору Дарування від 15.03.2023 року слідує, що [PERSON] Дарувальник (з однієї сторони) та [PERSON] «Обдарована» (з другої сторони) уклали договір дарування відповідно до якого «Дарувальник» передає у власність, а обдарована приймає відповідно до умов, що визначені у Договорі належні Дарувальнику на праві приватної власності земельну ділянку площею, 0,0436 га, кадастровий номер 5610100000:01:028:0804, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розташовану на ній двокімнатну квартиру [ADDRESS] . З Витягу з Державного реєстру речових прав (Індексний номер витягу: 32587440 від 15.03.2023 року) право власності на квартиру що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , відповідно до договору дарування серія та номер 705 виданий 15.03. 2023 року. ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» проведено розрахунок фінансового стану за особовим рахунком № [NUMBER] , який стосується споживача [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , який свідчить, що з грудня 2022 року по лютий 2023 року (включно) наявна заборгованість за споживання газу у розмірі 3080,19 грн. Проаналізувавши у сукупності норми законодавства та матеріали справи, суд дійшов висновку, що наявність правовідносин між позивачем і відповідачем з кореспондуючими цим правовідносинам правами та обов`язками, що підтверджується діями сторін: позивач здійснював надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача (газопостачання), а відповідач отримувала і користувалася даними послугами. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи містять належні, допустимі та достатні докази, що свідчать про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3028 грн., що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved