Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до [PERSON] про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини за місцем реєстрації матері без згоди батька. На обґрунтування позову зазначено, що відповідач є батьком їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. 25 травня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано. На сьогодні їх малолітній син не зареєстрований ні за однією адресою ні за місцем реєстрації матері, ні за місцем реєстрації батька. На день подання позовної заяви батько дитини знаходиться в державному розшуку, місце його проживання невідоме. 12 травня 2025 року позивач звернулася до Центру надання адміністративних послуг Волочиської міської ради Хмельницької області з усною заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , тобто за її місцем реєстрації, але у реєстрації сина їй було відмовлено у зв`язку з не наданням письмової згоди батька на реєстрацію дитини за місцем реєстрації матері. Жодних доказів щодо недоцільності реєстрації місця проживання дитини за зареєстрованою адресою позивача у відповідача немає. Відсутність реєстрації місця проживання малолітньої дитини за місцем фактичного проживання матері суперечить інтересам дитини та обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позову, просив справу розглянути без його участі. Представник органу опіки та піклування надала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала, долучила акт обстеження умов проживання дитини. Суд, враховуючи, що ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, розглянув справу за відсутності представника позивача та відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №292, виданого Волочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Згідно копії рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 25.05.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивач зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 24.11.2015, що підтверджується копією витягу з Реєстру територіальної громади 2024/014187994 від 25.11.2024. Згідно копії акту № 104 про обстеження умов проживання дитини від 08.08.2025, складеного Службою у справах дітей Волочиської міської ради встановлено, що батько [PERSON] не проживає за цією адресою разом із дитиною, зареєстрований за іншою адресою: [ADDRESS] , участі у вихованні дитини не приймає, не надає матеріальної та фінансової допомоги дитині, зі слів матері дитини перебуває у розшуку. Частина перша\~статті 15 ЦК України\~визначає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства»\~визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Відповідно до частини першої\~статті 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з частиною першою\~статті 161 СК України\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За приписами частини четвертої\~статті 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до частини четвертої\~статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Статтею 242 ЦК України\~встановлено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей. У відповідності до положень пункту 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Чинним законодавством передбачено право одного з батьків у разі відсутності згоди іншого вирішити це питання в судовому порядку. При вирішенні таких спорів судам необхідно з`ясувати питання, чи була вказана відмова одного з батьків безпідставною, або ж вона викликана певними обставинами. Судом встановлено, що позивач не мала можливості отримати згоду відповідача на реєстрацію місця проживання дитини, оскільки останній був оголошений у розшук, що підтверджується копією ухвали Волочиського районного суду Хмельницької області від 17.02.2025 по справі №671/226/25. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позову оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved