Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовною заявою до відповідача в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами на загальну суму в розмірі 81920,48 грн., а також судові витрати в розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 07.02.2022\~між ТОВ\~«СЕЛФІ КРЕДИТ»\~ та\~ відповідачем\~ був\~укладений кредитний\~договір №277192.\~29.02.2024\~між \~ТОВ «СЕЛФІ\~КРЕДИТ» \~та ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» укладено\~Договір факторингу\~№29022024,\~відповідно до\~якого ТОВ\~«СЕЛФІ КРЕДИТ»\~ передає,\~а ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~приймає за\~плату належні\~йому права\~вимоги до\~боржників,\~вказаних у\~реєстрах боржників.\~Так,\~ПАТ «ФК\~«ЄАПБ» набуло\~право грошової\~вимоги до\~відповідача \~за кредитним\~договором \~№ \~277192\~ в\~сумі 15903,30\~грн.,\~з яких:\~7000\~ грн.\~ заборгованість\~за основною\~сумою боргу;\~8903,30\~грн.\~ заборгованість\~за відсотками. 21.12.2022\~між ТОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ\~РІШЕНЬ» \~та \~відповідачем \~був укладений\~кредитний договір\~№ 3955978305.\~06.02.2023\~між ТОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ\~РІШЕНЬ» та\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~укладено Договір\~відступлення прав\~вимоги №20230206,\~відповідно до\~якого ТОВ\~« ФК\~«ЦФР» \~передає,\~а ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~приймає \~права грошової\~вимоги \~укладених між\~ ТОВ\~«ФК «ЦФР»\~та \~боржниками.\~Так,\~ПАТ «ФК\~«ЄАПБ» набуло\~право грошової\~вимоги до\~відповідача \~за кредитним\~договором №3955978305\~ в\~сумі 66017,18\~грн.,\~з яких:\~62724,90\~грн.\~ заборгованість\~за основною\~сумою боргу;\~861,68\~грн.\~ заборгованість\~за річними\~ відсотками; 2430,60 грн. заборгованість за щомісячними відсотками.Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за кредитними договорами, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами, загальна сума якої становить 81920,48 грн., а також відшкодувати понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді від 10 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 27 серпня 2025 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 07.02.2022 між ТОВ « СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] в електронній формі був укладений кредитний договір № 277192, за умовами якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 7000 грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами строком на 30 днів у безготівковій формі шляхом перерахування у день укладення договору грошових коштів на платіжну картку позичальника № [NUMBER] , а відповідач в свою чергу зобов`язався одержати та повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сторони узгодили, що стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: 1) якщо споживачу не доступна знижена процентна ставка або споживачем не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; 2)в період пролонгації та автопролонгації. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору за стандартною ставкою складає 24079,41% річних, за зниженою ставкою 3,71%, а орієнтовна загальна вартість кредиту 10990,00 грн., за зниженою ставкою 7021,00 грн. (п.п. 1.7, 1.8 договору). Відповідно до пункту 10.8 договору, підписуючи вказаний договір споживач підтверджує, що перед укладенням кредитного договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; вказана в ч. 1, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті; він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. У Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 277192 від 07.02.2022 визначено детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів. На виконання умов вказаного договору ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 07.02.2022 о 20:42 год надало відповідачу кредит в сумі 7000 грн шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] через платіжного провайдера iPay.ua на підставі договору на переказ коштів ФК-П-21/05-25 від 27.05.2021, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 19.05.2025 Позичальник зобов`язання за договором належним чином не виконала. За розрахунком ТОВ « СЕЛФІ КРЕДИТ» заборгованість [PERSON] за договором № 277192 від 07.02.2022 складає 15903,30 грн, з яких: 7000 грн - заборгованість за кредитом; 8903,30 грн - заборгованість за процентами. Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» (далі - Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 3, 5, 6, 7 і 12 статті 11 Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями статті 12 Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України). Зі змісту кредитного договору від 07.02.2022 встановлено, що [PERSON] підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором о 20:40 год. 07.02.2022. Також аналогічним чином ним підписано паспорт споживчого кредиту. Перерахування кредитних коштів у сумі 7000 грн позивачем на картковий рахунок [PERSON] № [NUMBER] , що мало місце 07.02.2022, підтверджено листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» від 19.05.2025. Кредитний договір містить персональні дані відповідача, зокрема, номер її картки платника податків, зареєстроване місце проживання, електронну адресу, номер мобільного телефону, а також номер банківського рахунку, на який перераховуватимуться грошові кошти. Також в кредитному договорі визначено порядок та умови надання кредиту, сплати процентів. Отже, доведеним є факт укладення між позивачем і відповідачем кредитного договору №277192 від 07 лютого 2022 року та наявність заборгованості за ним. Укладаючи кредитний договір № 4981170 від 27.10.2021 року сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Сторони погодили суму кредиту в розмірі 7000 грн (пункт 1.3), строк кредиту 30 днів (пункт 1.4), стандартну процентну ставку 1,90% в день (пункт 1.5.1 договору), порядок автопролонгації договору (пункт 4.3 договору). Сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп. 4.2.2-4.2.4 договору. Тобто, в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (пункт 4.3.1 договору). Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп. 4.3.1 договору; споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п.4.2 договору (пункт 4.3.2 договору). З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання у визначений договором строк щодо повернення кредиту (08.03.2022) не виконав. 29.02.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №29022024, відповідно до якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників. Так, ПАТ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 277192 в сумі 15903,30 грн., з яких: 7000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 8903,30 грн. заборгованість за відсотками. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами №277192 від 07.02.2022. Враховуючи, що відповідач взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, укладеним з ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» №277192 від 07.02.2022 в строки, передбачені договором належним чином не виконав, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з відповідача [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором №277192 від 07.02.2022 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо укладеного кредитного договору № 3955978305 суд зазначає. 21.12.2022 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та відповідачем був укладений кредитний договір № 3955978305. За умовами договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі 62794,90 грн на строк 48 місяців, позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору. В договорі зазначено, що всі інші умови кредитного договору викладені в паспорті кредиту та умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 02.02.2022, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору. Вищевказаний договір було підписано відповідачем власноручним підписом. 06.02.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення прав вимоги №20230206, відповідно до якого ТОВ « ФК «ЦФР» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права грошової вимоги укладених між ТОВ «ФК «ЦФР» та боржниками. Так, ПАТ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3955978305 в сумі 66017,18 грн., з яких: 62724,90 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 861,68 грн. заборгованість за річними відсотками; 2430,60 грн. заборгованість за щомісячними відсотками. Позивач стверджує, що у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором №3955978305 в сумі 66017,18 грн., з яких: 62724,90 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 861,68 грн. заборгованість за річними відсотками; 2430,60 грн. заборгованість за щомісячними відсотками та за кредитним договором № 277192 в сумі 15903,30 грн., з яких: 7000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 8903,30 грн. заборгованість за відсотками, відомості про що зазначені у відповідних розрахунках. У позовній заяві ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» вказує, що на підставі укладеного договору відповідач отримав від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» грошові кошти. До позовної заяви додано довідку видану ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» від 08.02.2023 року де зазначено, що [PERSON] дійсно оформив кредит у ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФВНАНСОВИХ РІШЕНЬ» кредитний договір №3955978305 від 21.12.2022 на загальну суму 62794,90 грн., видано суму 62724,90 грн. Додана до позовної заяви довідка не є належним доказом надання відповідачеві кредитних коштів та наявності заборгованості, оскільки сама довідка є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику, а будь-яких доказів перерахування коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано. Отже, матеріали справи не містять жодних письмових доказів на підтвердження факту отримання [PERSON] за вказаним у позові кредитним договором коштів у розмірі 62794,90 грн. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної зави. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасники справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень чинного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів з урахуванням положень ЦПК України зазначені ним обставини. Однак, таких доказів він не надав і не ініціював питання про їх витребування. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, суд вбачає, що позивачем не надано доказів, відповідно до положень 76-79 ЦПК України, які б підтверджували факт отримання відповідачем коштів за зазначеними вище договорами позики та споживчого кредитування в розмірі, заявленому позивачем (копії квитанції, меморіального ордеру тощо). Суд акцентує увагу позивача на тому, що доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з положеннями зазначеного закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до п. 5 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 року № 254, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. Отже доказ, який підтверджує заборгованість клієнта, є виписка з банківського рахунку. Разом з тим у наданих до позовної заяви матеріалах відсутні виписки з особового рахунку відповідача, а тому суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт того, що відповідач дійсно отримав грошові кошти за кредитним договором № 3955978305 від 21.12.2022 , а також наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаних у розрахунках. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України позивач повинен довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та, відповідно, на умовах встановлених договором. З огляду на викладене, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не доведено і не обґрунтовано заявлену позовну вимогу, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог банку у цій частині. Отже, оскільки позивач на виконання свого процесуального обов`язку не надав належні та допустимі докази на підтвердження видачі грошових коштів відповідачу [PERSON] за кредитним договором № 3955978305 від 21.12.2022, а також оцінюючи належність допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову в цій частині не знайшли своє підтвердження при розгляді справи, суд ухвалює рішення про відмову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у задоволенні позовних вимог про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № 3955978305 від 21.12.2022 укладеним між відповідачем [PERSON] та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФВНАНСОВИХ РІШЕНЬ». При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується матеріалами справи. Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (19,41 %), та стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 587,82 грн.

Outcome: partial