Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

у вересні 2024 року [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з вказаним позовом, у якому просить визнати [PERSON] батьком позивача, якого народила [PERSON] , та зобов`язати Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни у актовий запис, зазначивши [PERSON] батьком [PERSON] . Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] зазначив, що він є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, в якому відомості про батька, [PERSON] . Зазначені відповідно до положень ч. 1 ст. 135 СК України. Проте, позивачу достеменно відомо, що його біологічним батьком є [PERSON] , [INFO] , який ні на момент його народження, ані пізніше не перебував у зареєстрованому шлюбі із його матір`ю, [PERSON] . Протягом 1999 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом, вели спільне господарство, а також, поновлювали спільне проживання протягом 2006-2009 років. Відповідач не приховував від оточуючих, що він є батьком позивача. Також відповідач складав заповіти на ім`я позивача 12.08.2015 та 10.07.2023, що, на думку позивача, також свідчить про визнання [PERSON] його своїм сином. На підставі зазначеного, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.11.2024 року позовну заяву передано на розгляд до Самарівського (до перейменування Новомосковського) міськрайонного суду Дніпропетровської області за підступністю, на підставі п.1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України. Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.01.2025 цивільну справу повернуто до Дарницького районного суду м. Києва для виконання вимог ч. 5 -11 ст. 272, ч. 3 ст. 31 ЦПК України. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14.04.2025 повернуто зазначену цивільну справу Самарівському міськрайонному суду Дніпропетровської області після виконання зазначених вище вимог процесуального закону. Ухвалою суду від 26.05.2025 позовну заяву позивача прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Через підсистему «Електронний суд», 10.07.2025 надійшло клопотання представника позивача, адвоката Олійник О.А., про долучення до матеріалів справи висновку медико-генетичного центру ТОВ «Мама Папа» від 30.05.2025 за № 48369. Також до канцелярії суду 27.07.2025 надійшла заява відповідача [PERSON] про визнання позову [PERSON] в повному обсязі та розгляд справи без його участі, з огляду на несення ним військової служби в лавах Збройних Сил України. Представник третьої особи та представник позивача, кожен окремо подали до суду заяви про проведення підготовчого засідання за їх відсутності та відсутності позивача та третьої особи, не заперечували обставини, викладені в позові, просили позов задовольнити, проти ухвалення рішення у підготовчому засіданні не заперечували. Третя особа, Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), надав до суду заяву про розгляд справі без участі його представника. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено актовий запис № 3 від 22.04.1999 року Сиротинською селищною радою народних депутатів м. Сєвєродонецька Луганської області, що підтверджується свідоцтвом про народження від 22.04.1999 року серії [NUMBER] , де зазначено батьками [PERSON] та [PERSON] (а.с.27). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 13.08.2024, відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Відповідач у справі, [PERSON] , [INFO] , громадянин України, не заперечує обставин, викладених у позові, не заперечує проти задоволення позову та визнає факт свого батьківства щодо позивача [PERSON] . Як вбачається з висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду від 30.05.2025 за № 48369, передбачуваний батько, [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком донора зразка Дитина ( [PERSON] , [INFO] ), а не випадково взятий чоловік. Ймовірність батьківства, в даному випадку, дорівнює 99,999999%. Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1ст. 135 СК України). Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини (п. 3). Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01.01.2004 необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Оскільки, [PERSON] народився [INFO] , суд при вирішенні вказаного спору повинен керуватися нормами КпШС. Відповідно до ст. 53 КпШС, що врегульовує спірні правовідносини, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до ч. 2 ст. 55 КпШС при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Як зазначено в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», яка була діючою на час дії КпШС України, згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Крім того, діюче на момент народження [PERSON] законодавство (ст. 17 Основ законодавства Союзу РСР та союзних республік про шлюб та сім`ю затвердженими та введеними в дію з 01.10.1968 року), також аналогічно встановлювало, що на момент народження дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, і якщо відсутня спільна заява батьків та відсутнє рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень записується по прізвищу матері, ім`я та по-батькові записується за її вказівкою. Отже, судом з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] , проживали спільно, вели спільне господарство протягом 1999 року, а також, поновлювали спільне проживання протягом 2006-2009 років, та під час спільного проживання третьої особи, [PERSON] , та відповідача [PERSON] склалися стосунки як чоловіка та жінки, які вели спільне господарство з 1999 року, коли у них народився син позивач [PERSON] реєстрація народження якого проведена відповідно до вимог ст. 17 Основ законодавства Союзу РСР та союзних республік про шлюб та сім`ю затверджених і введених в дію з 01.10.1968 року (аналогічні за змістом та суттю норми: ч. 1ст. 135 СК України, ч. 2 ст. 55 КпШС). Суд враховує і те, що [PERSON] 12.08.2015 та, в останнє, 10.07.2023 року, склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глухоцевою Н.В. (зареєстрований в реєстрі за № 490), яким усе майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалося, яке належатиме йому на день його смерті заповів [PERSON] , [INFO] (а.с.30-33). Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Частиною 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Пунктом 1.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року за №96/5 передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. Пунктами 2.13, 2.13.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5», встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. В пункті 2.16.7 Правил зазначається, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Зі змісту п. 2.8 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України № 96/5 від 12.01.2011 року слідує, що внесення змін до актового запису про народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану України після вирішення судом питання щодо виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька. Статтею 134 СК України визначено, що на підставі, зокрема рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. У відповідності до ч.1 ст.82\~ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи, що відповідач визнає заявлені до нього позовні вимоги, третя особа, [PERSON] , не заперечує обставини викладені у позові [PERSON] та просить їх задовольнити, суд приходить до висновку про доведеність обставин батьківства [PERSON] , відносно сина [PERSON] , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved