Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № ABH0CT155101723983785592 від 18 серпня 2024 року у розмірі 145605,36 грн станом на 15 квітня 2025 року та судові витрати у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18 вересня 2024 року, будучи клієнтом банку, [PERSON] уклав з\~банком кредитний\~договір ABH0CT155101723983785592,\~щодо надання\~ кредиту\~в розмірі\~100000\~грн строком\~на 12\~місяців (тобто\~до 17\~серпня 2025\~року)\~зі сплатою\~процентів у\~розмірі 75.00\~щорічно та\~комісії в\~розмірі 0.00\~грн. Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору. Станом на 15 квітня 2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором складала суму в розмірі 145605,36 грн, яка складається з: 100000 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 38803,68 грн - загальний залишок заборгованості за процентами, 6801,68 грн - загальний залишок заборгованості за пенею. Ухвалою від 28 травня 2025 року позовну заяву суд залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивач усунув. Ухвалою від 04 червня 2025 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом сторін). У клопотанні, поданому одночасно з позовною заявою, представник позивача Шкапенко О.В. просить розгляд справи проводити за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час і місце розгляду справи вважається повідомленим своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 06 березня 2023 року між Акціонерним товариством "Акцент-Банк" та [PERSON] укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ "А-Банк". \~ \~18\~серпня 2024\~року Акціонерне\~товариство "Акцент-Банк"\~та [PERSON] уклали кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви про надання послуги "Швидка готівка" № АВН0СТ155101723983785592 від 18 серпня 2024 року електронним підписом 02b2e02b71c759b6ad26cff4bbd8f743ba177b84f7c9e48d6beb1957883e19ef86. За умовами укладеного між сторонами кредитного договору, сума кредиту - 100000 грн; строк кредиту - 12 місяців з 18 серпня 2024 року по 17 серпня 2025 року включно; процентна ставка (фіксована) - 75 % на рік; проценти за користування кредитом сплачуються у складі щомісячного платежу; розмір щомісячного платежу - 12152,28 грн. Сторони також погодили, що у випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07 % (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Видача відповідачу\~18 серпня 2024\~року кредиту\~в сумі\~100000\~грн згідно\~договору №\~ABH0CT155101723983785592 від 18 серпня 2024 2024 року підтверджується меморіальним ордером № TR.38878808.33730.65455 від 18 серпня 2024 року. За розрахунком позивача та випискою по кредиту за період з 18 серпня 2024 року по 14 квітня 2025 року, заборгованість відповідача за спірним кредитним договором станом на 15 квітня 2025 року становить 145605,36\~грн та складається\~із заборгованості за тілом кредиту в сумі\~100000\~грн, заборгованості за процентами в сумі 38803,68\~грн, пені в сумі 6801,68\~грн. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України,\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.\~ Оскільки всупереч наведеним нормам закону та умовам спірного договору відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором у встановлений ним строк, позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 100000 грн та заборгованості за процентами в сумі 38803,68 грн належить задовольнити. Щодо вимоги про стягнення пені в сумі 6801,68 грн суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень\~ЦК України,\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим\~Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год 24 лютого 2022 року, який триває донині. З огляду на вказані норми, позичальник (відповідач) звільняється від обов`язку сплати неустойки (пені) у період дії в Україні воєнного стану. Суд не погоджується з доводами позивача про необхідність при стягненні неустойки використовувати не загальне, а спеціальне законодавство, що регулює відносини споживого кредитування, тобто Закон України "Про споживче кредитування". Відповідно до ст.2 Закону України "Про споживче кредитування", метою цього закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами. Цей закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті (ст. 3 Закону України "Про споживче кредитування"). Згідно з п.6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" (норма діє з 24 грудня 2023 року), у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 10561 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Вказані положення Закону України "Про споживче кредитування" не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в державі. Нарахування пені у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в державі регулюється виключно Цивільним кодексом України, а тому застосуванню до спірних правовідносин щодо стягнення неустойки (пені) підлягає п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Оскільки на дату ухвалення рішення у цій справі в Україні триває воєнний стан, відповідач звільняється від обов`язку сплати неустойки, тому позовна вимога про стягнення пені в сумі 6801,68 грн задоволенню не підлягає, а отже, позов належить задовольнити частково. За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2301,28 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial