Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] через представника адвоката Аніщенка О.Г. звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь пожиттєво аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Позов аргументовано тим, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 12.08.2011 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивач має інвалідність з дитинства, з 19.03.2025 йому встановлено І групу інвалідності підгрупи А, безстроково і він потребує постійного стороннього догляду. Він проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, проте цих коштів не вистачає, оскільки за станом здоров`я йому постійно необхідні кошти на дороговартісне лікування і реабілітацію, на придбання речей (спеціальних і виготовлених на замовлення, у зв`язку з наслідками захворювання). За станом здоров`я працевлаштуватись позивач не може, з березня 2025 року отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю в розмірі 3373,58 грн. Відповідач [PERSON] проживає окремо і після досягнення позивачем повноліття матеріальної допомоги не надає, хоча працює і є матеріально забезпеченим. Представником відповідача адвокатом Іллющенком С.В. подано відзив, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні вимог про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки усіх доходів та визначити розмір аліментів у фіксованій сумі не більше 6000 грн або 1/10 частки від доходів. В обгрунтування відзиву вказано, що заявлений позивачем розмір аліментів не враховує реального фінансового стану відповідача, кількості утриманців і серйозних сімейних обставин, а його застосування призведе до істотного погіршення умов життя інших членів родини. Відповідач не має власного житла, орендує квартиру за адресою [ADDRESS] . У другому шлюбі виховує двох малолітніх дітей віком 4 та 9 років. Його дружина має онкологічне захворювання III стадії, проходить дороговартісне лікування (було проведено три хірургічні операції, три курси хіміотерапії (планується шість), оформлюється інвалідність із потребою стороннього догляду. Відповідач страждає на хронічну венозну недостатність та варикозне розширення вен і в 2024 році було проведено хірургічну операцію щодо видалення вен. На даний час перебуває під наглядом лікаря та має обмеження щодо фізичного навантаження. Крім позивача, на утриманні [PERSON] є двоє малолітніх дітей, дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду дитини до 6 років та сама за станом здоров`я не може працювати, а також непрацездатні батьки. Також відповідач має кредитні зобов`язання перед трьома банками, через скрутне фінансове становище має заборгованість за комунальні послуги, щомісячно сплачує плату за оренду житла. Встановлення аліментів у розмірі 1/4 доходів поставить сім`ю [PERSON] у ситуацію, коли забезпечення базових потреб його неповнолітніх дітей та тяжкохворої дружини стане неможливим. Представник позивача адвокат Аніщенко О.Г. надіслав пояснення, згідно яких позивач заперечує проти приєднання до матеріалів справи відзиву та доданих до нього документів, оскільки вони подані з порушенням встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження процесуального строку, а у відзиві відповідач не ставить і не обґрунтовує питання про поновлення такого строку. Також позивач заперечує проти визначеного відповідачем розміру аліментів у фіксованій сумі не більше 6000,00 грн або 1/10 від доходів.Визначення аліментів у твердій грошовій формі або у частці від доходу є правом заявника аліментів, а не платника аліментів. Позивач же заявив аліменти у частці від доходів платника аліментів. Означена ж відповідачем частка у розмірі 1/10 також є необґрунтованою і безпідставною. Стала судова практика притримується, що розмір аліментів при наявності трьох дітей має складати щонайменше 1/6 частку доходів платника аліментів. Обставини, на які відповідач посилається як на такі, що ускладнюють його матеріальне становище, та які, на його думку, є підставами для зменшення розміру аліментів, в більшій частині не заслуговують на увагу та є необґрунтованими виходячи з наступного. [PERSON] є державним службовцем та займає посаду завідувача відділу технічної підтримки Департаменту інформаційних технологій Офісу Президента України, у зв`язку з чим є публічною особою та зобов`язаний подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави чи місцевого самоврядування. З декларації [PERSON] за 2024 рік вбачається, що заробітна плата декларанта за 2024 рік склала 1 119 986 грн; у його власності з грудня 2021 року є квартира у Бучанському районі Київської області, також у власності декларанта з 2020 року перебуває автомобільVolkswagen Golf Plus. Відповідач згідно декларації має належний рівень доходів (в межах 100 000,00 грн на місяць), а тому сплата аліментів на утримання позивача щонайменше у розмірі 1/6 частки від доходів не ускладнить його матеріальне становище. Також з декларації вбачається, що членами сім`ї відповідача є дружина - [PERSON] , дочка - [PERSON] і дочка - [PERSON] . У зв`язку з цим безпідставним є твердження відповідача про те, що на його утриманні перебувають його батьки: [PERSON] і [PERSON] . Відповідачем не підтверджено належними і допустимими доказами обставини щодо місця проживання батьків, їх доходів, їх потреба у матеріальній допомозі від сина та факт надання відповідачем такої допомоги батькам. Належними і допустимими доказами не підтверджено те, що стан здоров`я відповідача та його дружини впливає на його матеріальне становище, а тому має враховуватись при визначенні розміру аліментів у даній справі. У зв`язку з цим, просить позов [PERSON] задовольнити повністю. Ухвалою судді 18.06.2025 постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Представником позивачки адвокатом Аніщенком О.Г. подано до суду заяву про розгляд справи без їх участі та підтримання позовних вимог. Фіксування судового засідання технічним записом відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.08.2011 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.5). [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , разом зі своєю матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою з Управління «ЦНАП» від 26.03.2025 та витягом з реєстру Ніжинської територіальної громади від 11.02.2025 (а.с. 16, 19). З копії посвідчення серії [NUMBER] та довідки про отримання допомоги, виданої 02.04.2025 управлінням соціального захисту населення Ніжинської міської ради вбачається, що [PERSON] з 19.03.2025 безстроково призначено державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства підгрупи А у розмірі 3373,58 грн (а.с.14-15). Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, [PERSON] встановлено І А групу інвалідності внаслідок психічного розладу з 25.03.2025 безстроково. [PERSON] проживає разом з [PERSON] , потребує постійного стороннього догляду і має обмеження життєдіяльності, зокрема: обмеження самообслуговування, здатності до самостійного пересування, до орієнтації, до спілкування, За обмеження здатності контролювати свою поведінку (а.с.10). В матеріалах справи містяться витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи та рекомендації щодо програми реабілітації особи з інвалідністю [PERSON] від 25.03.2025 (а.с. 6-9). Щодо заперечень представника позивача про прийняття доказів, доданих до відзиву, суд зазначає наступне. Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи. З положень ст. 2 ЦПК України слідує, що одним із завдань цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ. Приймаючи до уваги вищенаведене, а також те, що загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, які стосуються заявлених позовних вимог, і без виконання даних процесуальних дій ухвалити обґрунтоване рішення у справі неможливо, суд вважає за необхідне прийняти до уваги надані відповідачем докази по справі. Так, з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] перебуває з 07.02.2015 у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . [PERSON] має на утриманні двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Виписками із медичної картки стаціонарного хворого підтверджується факт перебування на лікуванні [PERSON] у травні та липні 2025 року. З довідок про заборгованість вбачається, що [PERSON] має фінансові зобов`язання у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», АТ «ПУМБ», АБ «УКРГЗБАНК». Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Важливою є непрацездатність повнолітньої дитини за станом здоров`я, тобто наявність у дитини статусу інваліда. Інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав (ст. 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні»). Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина. Статтею 198\~СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надати таку матеріальну допомогу. Таким чином, зміст ст.\~198\~СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина). Згідно зі ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з - урахуванням обставин, зазначених у ст.\~182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України). Даючи оцінку викладеному, суд бере до уваги, що відповідач офіційно працевлаштований, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну допомогу сину, якому встановлено І групу інвалідності групи «А» безстроково. Позивач проживає з матір`ю, оскільки за станом свого здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Розмір призначеної державної соціальної допомоги, як особі з інвалідністю, є об`єктивно недостатнім для забезпечення належних умов проживання, харчування та лікування повнолітнього [PERSON] . Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги позивачу, проте не заперечує проти призначення аліментів у розмірі 1/10 частки заробітку або 6000 грн щомісячно. Тому, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд виходячи із визначених ч. 8, 9 ст.7 СК України засад справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, з максимально можливим урахуванням інтересів дітей, непрацездатних членів сім`ї, беручи до уваги передбачені ст. 182 СК України обставини, зокрема стан здоров`я та матеріальне становище позивача; стан здоров`я та матеріальне становище відповідача; наявність у відповідача на утриманні ще двох малолітніх дітей та дружини з онкологічним захворюванням, яка також потребує лікування, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на увесь час встановлення інвалідності. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. З відповідача згідно з ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: partial