Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначила, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , а також земельна ділянка площею 0,3564 га в урочищі «Яблунів», з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Позивачка після смерті матері фактично прийняла спадщину: користується спадковим майном, періодично проживає в будинку, здійснює поточні ремонти, обробляє земельну ділянку за цільовим призначенням. Вона також організувала поховання матері й покрила всі витрати, пов`язані з цим. На момент смерті матері позивачка проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Протягом шести місяців після смерті матері вона не подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, тому формально вважається такою, що спадщину не прийняла. Інших спадкоємців першої черги (за законом або за заповітом) не встановлено. Єдиний рідний брат позивачки [PERSON] , 1981 року народження відмовився від прийняття спадщини та не має наміру її приймати в майбутньому. З метою оформлення спадкових прав позивачка звернулася до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу, який роз`яснив, що у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та відсутністю зареєстрованого місця проживання разом зі спадкодавцем на час її смерті, позивачка має право звернутися до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини, або продовження строку для її прийняття. Посилаючись на вказані обставин, у позовній заяві висловлено прохання визначити позивачці додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою суду від 15.08.2025 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28.08.2025 справу призначено до судового розгляду. Представник позивачки подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та участі її довірительки. У поданій заяві зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги, викладені у поданій позовній заяві. Від Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області надійшла заява, у якій зазначено про відсутність заперечень щодо задоволення позовних вимог, а також висловлено прохання розглянути справу без участі представника селищної ради. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов таких висновків. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] (а.с. 6). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] (а.с. 9). Померлі [PERSON] та [PERSON] доводилися позивачці батьками, що підтверджується: свідоцтвом про народження позивачки [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] ; свідоцтвом про одруження [PERSON] , серія [NUMBER] (а.с. 10, 11). Після смерті матері позивачки [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно померлої, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями за адресою: [ADDRESS] , який за життя [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , 1949 р.н., що підтверджується рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26.08.2008, ухваленого у справі № 2-387/2008 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 12, 13), та земельну ділянку загальною площею 0,3564, в ур. «Яблунів», цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка була передана у приватну власність [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія ІІ-ЗК № 019496 від 23.06.2003 (а.с. 18). За життя мати позивачки [PERSON] заповітного розпорядження не складала. Спадкові справи до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилися, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 82167627 від 11.08.2025, Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 82167621 від 11.08.2025 (а.с. 7, 8). Як зазначено в позовній заяві, позивачка з часу смерті матері фактично вступила в управління та володіння спадковим майном померлої [PERSON] . Обробляє земельну ділянку належну померлій за цільовим призначенням, проживає періодично в спадковому житловому будинку та здійснює в ньому поточні ремонти, щоб будинок не вийшов з експлуатації та був придатним для проживання. Наведені обставини підтверджуються змістом довідки № 682 від 05.08.2025 (а.с. 19). [PERSON] проводила організацію поховання своєї матері [PERSON] та взяла на себе всі витрати пов`язані з її похованням, підтвердженням чого є зміст довідки № 681 від 05.08.2025 (а.с. 20). З довідки виданої Торунським старостинським округом Міжгірської селищної ради від 05.08.2025 № 680 вбачається, що померла [INFO] [PERSON] , [INFO] , була постійною мешканкою [ADDRESS] і на день її смерті проживала одна (а.с. 21). Брат позивачки [PERSON] , [INFO] , подав до суду заяву за змістом якої підтвердив дійсність обставин викладених позивачкою в позовній заяві. Зауважив, що спадщину до майна померлої матері не прийняв та не бажає таку приймати в майбутньому, звертатися до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, чи встановлення факту такого прийняття, не має наміру. Відповідно до частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України). Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що суди, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, повинні досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Предметом даного спору є встановлення позивачці додаткового строку для прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] , спадкоємцем якої позивачка є за законом (перша черга спадкування), вона пропустила строк, визначений статтею 1270 Цивільного кодексу України, для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка, як спадкоємець першої черги, протягом понад шести років відкрито, безперешкодно та добросовісно користується спадковим майном, зокрема житловим будинком, який за життя належав її матері [PERSON] . Вона періодично проживає у цьому будинку, підтримує його у належному технічному стані, здійснює поточні ремонти, що свідчить про її фактичне прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління майном спадкодавця. Суд також враховує, що позивачка самостійно організувала поховання спадкодавця та понесла всі витрати, пов`язані з цим, що додатково підтверджує її намір прийняти спадщину. Водночас вона не подала заяву про прийняття спадщини нотаріусу протягом шести місяців із моменту відкриття спадщини. Як убачається з матеріалів справи, причиною пропуску строку стало те, що на час смерті матері позивачка була зареєстрована та фактично проживала за іншою адресою, у Чернігівській області, і не була належним чином поінформована про необхідність звернення до нотаріуса. Наявність юридичної необізнаності, яка не має ознак зловживання правом, не може позбавити особу права на спадщину, якщо фактично вона її прийняла. За наведених обставин, суд вважає, що причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними, а дії позивачки послідовними, добросовісними та такими, що свідчать про реальний намір вступити у спадкові права. Відмова у поновленні строку для прийняття спадщини у цій ситуації призвела б до необґрунтованого позбавлення спадкоємця права власності на майно, що суперечить принципам справедливості, правової визначеності та захисту прав людини. Крім того, брат позивачки єдиний інший потенційний спадкоємець заявив, що спадщину не приймав і не має наміру її приймати, що підтверджує відсутність спору між спадкоємцями або ризику порушення прав інших осіб. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим, а заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved