Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

АТ "Таскомбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № 002/20175420-SP від 01.05.2023 року в розмірі 59822,80 грн., за кредитним договором № 002/20316576-СК_SB від 11.05.2023 року в розмірі 86864,29 грн. та стягнути судові витрати. В обґрунтування вимог, позивач посилається на те, що 01.05.2023 року між АТ "Таскомбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 002/20175420-SP від 01.05.2023 року, згідно якого відкрито поточний рахунок та видано платіжну картку та надано кредитні кошти в сумі 30 000,00 грн. строком користування до 24.08.2025 року. Крім того, 11.05.2023 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 002/20316576-СК_SB про комплексне банківське обслуговування та надано кредит в розмірі 50\~000 грн. Позивачем виконані умови договорів та надані кредитні кошти відповідачу, що підтверджується Виписками, проте, відповідачем умови Кредитних договорів не виконані, кредитні кошти у встановлені строки не повернуті, в результаті чого у відповідача перед позивачем утворились заборгованість. Представник позивача подав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд за згодою представника позивача розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Так, 01.05.2023 року [PERSON] прийнято публічну пропозицію (оферту) АТ «ТАКСОМБАНК» про укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», шляхом підписання Заяви № 002/20175420-SP електронним підписом (а.с. 10-12). Згідно умов Заяви, позичальнику, відповідачу [PERSON] відкрито поточний рахунок № [NUMBER] у національній валюті України для власних потреб та випущено платіжну картку для здійснення операцій за рахунком, надано кредитних коштів в сумі 30 000 грн. строком користування до 24.08.2025 року. Крім того, 11.05.2023 року між [PERSON] та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено Договір про комплексне банківське обслуговування, шляхом підписання Заяви електронним підписом, за умовами якої, позичальнику надано кредит у вигляді встановлення на поточному рахунку кредитного ліміту в загальному розмірі 50\~000 грн. строком до 10.05.2025 року (а.с. 18-19). Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, відповідач має заборгованість за кредитним договором № 002/20175420-SP від 01.05.2023 року в сумі 59822,80 грн, яка складається з 29\~969,98 грн заборгованості по тілу кредита; 29852,82 грн. заборгованості по відсоткам. За кредитним договором № 002/20316576-СК_SB від 11.05.2023 року загальна заборгованість за кредитним договором становить 86\~864, 29 грн., зя ких: 49300 грн. заборгованість по тілу кредита; 37\~564,29 грн. заборгованість по відсоткам. Наявність заборгованості за кредитними договорами зумовила звернення АТ "Таскомбанк" до суду за захистом своїх прав. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним. Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція дійсності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Суд звертає увагу на те, що кредитний договір має консенсуальний характер, оскільки на відміну від договору позики він є укладеним з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов (частина перша статті 638 ЦК України). Зокрема, в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року в справі № 2-6315/11 (провадження № 61-23326св18) зроблено висновок, що «невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Щодо реальних договорів, для укладення яких, крім згоди сторін, вимагається передання майна або вчинення іншої дії, частина друга статті 640 ЦК України передбачає правило, за яким договір вважається укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладені кредитні договори договором № 002/20175420-SP від 01.05.2023 року, № 002/20316576-СК_SB від 11.05.2023 року. АТ «Таскомбанк» умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачу строкові кредити зі сплатою процентів за користування ними. Проте, відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконав у визначені договором строки погашення заборгованостей за кредитними договорами, внаслідок чого у відповідача станом на 06.06.2025 року склалась заборгованість за кредитами у розмірі 146687 грн. Враховуючи, що заборгованість за кредитними договорами [PERSON] у добровільному порядку не сплачена, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" заборгованості за кредитним договором № 002/20175420-SP від 01.05.2023 року в сумі 59822,80 грн, яка складається з 29\~969,98 грн заборгованості по тілу кредита; 29852,82 грн. заборгованості по відсоткам; -за кредитним договором № 002/20316576-СК_SB від 11.05.2023 року загальна заборгованість за кредитним договором становить 86\~864, 29 грн., з яких: 49300 грн. заборгованість по тілу кредита; 37\~564,29 грн. заборгованість по відсоткам. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved