Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра перебуває справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі-позивач) до [PERSON] (далі - відповідач), в якому позивач просить стягнути з відповідача на його користь кредитну заборгованість, за договором № 483781-КС-002 від 10.01.2024 року в розмірі 34738,28 грн. Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що між ТОВ «Бізнес Позика» (ТОВ «Бізпозика») та [PERSON] укладено договір № 483781-КС-002 від 10.01.2024 року, яким надано кредит в розмірі 8000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку Позичальника. ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування на банківську картку позичальника однак, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка становить 34738,28 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку належним чином не виконав свого обов`язку з повернення кредитних коштів у визначені договором строки, позивач просить стягнути з нього на свою корить вказаний розмір заборгованості, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з`явився, мається клопотання про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справ повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позов не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом встановлено, що 10 січня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 483781-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», шляхом направлення відповідачу, пропозицію (оферту) укласти Договір № 483781-КС-002 про надання кредиту, яку 10.01.2024 року відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 483781-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. В підтвердження укладення вказаного договору позивач надав: візуальну форму послідовності дій Клієнта, договір, паспорт споживчого кредиту, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 483781-КС-002 про надання кредиту, пропозицію укласти договір № 483781-КС-002, анкету клієнта та Правила надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» . Відповідно до умов кредитного договору, відповідач отримав грошові кошти у розмірі 8000 грн., термін дії договору до 26.06.2024 року. Орієнтована загальна вартість наданого кредиту становить 20760 грн. та комісії за надання Кредиту в розмірі 1200 грн. Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів (п. 1 кредитного договору). Відповідно до п. 2.1 кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 8 000,00 грн. (Вісім тисяч грн.) на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (надалі - Правила). Сторонами в пункті 3.2.3 договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі \~8000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). Відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором № 483781-КС-002 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за Договором № 483781-КС-002, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Доказів про виконання відповідачем надалі своїх зобов`язань матеріали справи не містять. На підтвердження надання кредиту на підставі кредитного договору № 483781-КС-002 та наявності заборгованості ТОВ «Бізнез позика» надало детальний розрахунок заборгованості, в якому вказані нарахування кредитних коштів, відсотки (по дату закінчення договору), комісії та суми сплачених/повернутих коштів, відповідно до якого заборгованість відповідача становить 34738,28 грн. Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, внаслідок чого права позивача порушенні, існує заборгованість за кредитним договором, розмір якої встановлений судом, яка і підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн підлягають стягненню на користь позивача.

Outcome: approved