Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

[PERSON] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , звернулась до суду із заявою, у якій просить суд встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , який загинув під час виконання бойових завдань поблизу населеного пункту Желанне Покровського району Донецької області [INFO] , є її, [PERSON] , [INFO] , сином. Заявлені вимоги мотивує тим, що вона є рідною матір`ю [PERSON] , який [INFO] загинув під час виконання бойових завдань. Свідоцтво про народження сина не збереглося, тому заявник звернувся до відділу ДРАЦС, який повідомив, що видати повторно свідоцтво про народження сина неможливо, оскільки актовий запис про народження складено в російській федерації. Встановлення факту родинних відносин заявнику необхідно для реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця під час дії воєнного стану. В судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Заінтересована особа [INFO] явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про час і місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця, [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно 18.10.2010 року відділом запису актів цивільного стану міста Івдель Свердловської області російської федерації (а.с.3) та показами свідків. 05.08.2024 [PERSON] , призваний на військову службу по мобілізації [INFO] , загинув під час виконання бойових завдань поблизу населеного пункта Желанне Покровського району Донецької області, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.08.2024 (а.с.4), сповіщення №06/16562 від 09.08.2024 року [INFO] та лікарським свідоцтвом про смерть №1371к/2181дон від 12.08.2024 (а.с.7-8). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є кумою та знайомою заявниці, проживає в одному селі. Заявниця з родиною якийсь час жили в росії, потім оселилися у с.Камінь. [PERSON] є хрещеником свідка, виріс у неї на руках і цілком точно є сином саме заявниці. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що давно знає родину заявниці, оскільки її мати є кумою заявниці. [PERSON] та його сестра [PERSON] мешкали разом із заявницею. З [PERSON] свідок товаришувала з дитинства, після мобілізації регулярно спілкувалися електронним листуванням у месенджерах, зокрема, ще 01.08.2024 написав у Фейсбуці, що з ним усе гаразд, але не міг повідомити, де він. [PERSON] цілком точно був сином саме заявниці. Заявниця звернулася до [INFO] про виплату грошового забезпечення зниклого безвісти сина, однак отримала відмову у зв`язку з тим, що для реалізації права на отримання грошового забезпечення необхідно надати документи, які підтверджують родинні стосунки. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 5 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, не визнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). За ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тобто перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ст. 315 ЦПК України, не є вичерпним. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Про вказане також наголошує Верховний Суд в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року в справі № 320/948/18. Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 року в справі № 752/20365/16-ц, від 05.12.2019 року в справі № 750/9847/18, від 03.02.2021 року в справі № 644/9753/19, від 16.06.2021 року в справі № 643/6447/19/19, від 08.09.2021 року в справі № 641/5187/20. Отже, в судовому порядку можливо встановити факти, коли ці факти безпосередньо породжуватимуть юридичні наслідки, тобто вони повинні мати юридичне значення, а саме: від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення. Метою встановлення фактів у даній справі, а саме: факту родинних зв`язків між батьком та сином, є призначення одноразової грошової допомоги, яка надається членам сім`ї у разі загибелі військовослужбовця. Як резюмує Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.01.2024 року в справі № 560/17953/21, чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладені у постанові Великої Палати від 30.01.2020 року в справі № 287/167/18-ц та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 року в справі № 290/289/22-ц, а саме ВП ВС указала, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України. Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Реалізація вказаних заявником прав на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачена Законом України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Про деякі питання виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Виплата одноразової грошової допомоги у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовців, здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»). Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовців - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Як зазначено у п.п. 1 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Про деякі питання виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у п. 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно з ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у випадках, зазначених у п.п. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Системне тлумачення положень ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави для висновку, що право на виплату одноразової грошової допомоги мають, в тому числі батьки. Таким чином, від встановлення факту родинних зв`язків залежатиме виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав заявниці, яка в іншому порядку позбавлена можливості встановити даний факт, оскільки отримати повторно свідоцтво про народження сина неможливо у зв`язку зі складенням актового запису про народження [PERSON] в російській федерації. Судом встановлено, що факт родинних відносин між матір`ю та сином підтверджений дослідженими судом письмовими доказами та поясненнями свідків. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом під час судового розгляду були встановлені факти та відповідні їм правовідносини, у суду немає жодних підстав ставити під сумнів обставини, викладені заявником в своїй заяві, крім того, вказані факти ніким не заперечуються. Таким чином, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався заявник як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, факти, викладені в заяві, які ніким з учасників справи не заперечуються, заява про встановлення факту родинних відносин породжує юридичні наслідки для заявниці, оскільки надає право для отримання передбаченої законодавством допомоги, в зв`язку із загибеллю її сина, під час проходження ним військової служби. З огляду на те, що встановлення факту родинних відносин є необхідним для створення умов здійснення заявником особистих майнових прав, факт доводиться поданими доказами, заяву слід задовольнити. Відповідно до ст. 294 ЦПК України судові витрати по справам окремого провадження не відшкодовуються, тому суд відносить судові витрати на рахунок заявника по справі.

Outcome: approved