Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 18 березня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. У шлюбі в них народився син, [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у них не склалося, кожен з них мав діаметрально протилежні погляди на життя. Відповідно до рішення Радехівського районного суду Львівської області у справі №451/1448/24 від 07.11.202 року шлюб між ними було розірвано, 09.12.2024 року рішення вступило в законну силу. Вона разом з дитиною проживають окремо за її місцем реєстрації та не має змоги працювати, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. [PERSON] періодично перераховує кошти на утримання сина, але такі платежі носять не систематичний характер, однак будь-яких коштів на її утримання не надає, а тому вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Їй стало відомо, що відповідач служить у Збройних Силах України, відповідно має можливість сплачувати такі аліменти. Посилаючись на норми СК України, просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення сином, [PERSON] , трьох років. Ухвалою суду від 16 травня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відзиву на позовну заяву у строки визначені судом відповідач не подавав. Представник позивача-адвокат Теперик О.В. пзовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові засідання 24 червня та 26 серпня 2025 року не з`явився, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання до суду не надсилав. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 07 листопада 2024 року (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Відповідно до довідки Томашгородського старостинського округу №2 Рокитнівської селищної ради №211 від 22.04.2025, [PERSON] , [INFO] , проживає із мамою (а.с.11). Главою 9 СК України визначено права та обов`язки подружжя по утриманню. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Частиною 2 статті 91 СК України передбачено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно частин 2 та 4 статті 84 СК України дружина, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тлумачення частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 1 статті 76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсними та поділ майна подружжя» від 21.12.2007 №11 суд вказав, що відповідно до частини 1 статті 76 СК розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Право на утримання відповідно до вказаної норми мають також жінка та чоловік, які не перебували у шлюбі між собою і під час спільного проживання стали непрацездатними за умови тривалого часу проживання однією сім`єю (ч.1 ст.91 СК). Таке право припиняється у зв`язку зі зміною інших обставин, які були передумовою його виникнення, зокрема у разі поновлення працездатності такої особи, укладення нового шлюбу. Встановлено, що спільна дитина позивача та відповідача не досягла трирічного віку, проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до статтей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Аналізуючи встановлені обставини у справі та правові норми, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/8 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, що цілком забезпечить її подальше утримання до досягнення дитиною трьох років. За змістом частини 1 статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, тому згідно статті 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору суд покладає на відповідача.

Outcome: partial