Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

18 червня 2025 року через систему «Електронний суд»\~ представник позивача ТОВ «ФК «ПАРІС» Єгоров Олександр Федорович звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, в якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості в розмірі 65153,34 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту 24019,76 грн, заборгованості за процентами 41133,58 грн заборгованість за процентами.\~\~ В обґрунтування позову вказано, що 11.09.2020 року між [PERSON] (надалі по тексту Відповідач) та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РВС БАНК» було підписано Заяву Договір № І.С.980-010297-2-CRED про надання банківської послуги, що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. За умовами Заяви Відповідачеві було надано споживний кредит (надалі по тексту Кредит), шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 50 000,00 гривень, строк дії кредиту 12 місяців, процентна ставка, % річних 48,00, тип ставки фіксована. В день підписання Заяви-Договору № І.С.980-010297-2-CRED від 11.09.2020 року, Відповідач отримав платіжну картку за № [NUMBER] , яка відкрита згідно умов Заяви Договору, що підтверджується Розпискою щодо отримання платіжної картки від 11.09.2020 року. Грошові кошти у сумі 50 000,00 гривень були зараховані АТ «РВС БАНК» 11.09.2020 року на картковий рахунок Клієнта, що підтверджується Випискою по особовому рахунку та меморіальним ордером, копії яких додаються. 11.06.2024 року між АТ «РВС БАНК» (АТ «РВС БАНК») та «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС» (назву змінено на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК «ПАРІС», Позивач або Новий Кредитор) було укладено ДОГОВІР ПРО ВІДСТУПЛЕННЯ ПРАВА ВИМОГИ №11/06/2024-1 Як вбачається з Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги, АТ «РВС БАНК» відступило ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до Відповідача за Заявою Договором № І.С.980-010297-2-CRED від 11.09.2020 року на загальну суму 65 153,34 - гривень, з яких: за тілом кредиту 24 019,76 грн.; за процентами 41 133, грн. згідно умов Заяви-Договору № І.С.980-010297-2-CRED від 11.09.2020 року протягом строку дії кредиту (12 місяців) на прострочену заборгованість процентна ставка становить 48% річних, тоді як згідно Тарифів Банку, після закінчення строку дії кредиту при невиконанні зобов`язань щодо\~ повернення кредиту процентна ставка становить 72% річних. На дату звернення до суду Відповідач грошові кошти отримані в кредит не повернув, проценти за користування кредитними коштами та інші платежі передбачені умовами Договору не сплатив. Станом на 09.12.2024 року заборгованість Відповідача перед ТОВ «ФК «ПАРІС» (згідно розрахунку) становить 65 153,34 гривень, з яких:- - за тілом кредиту 24 019,76 грн.; за процентами 41 133,58 грн Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями\~ від 18 червня 2025 вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 19 червня 2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні, призначеному на 18 липня 2025 року. В позовній заяву представник позивача просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання 18 липня 2025 року не з`явився, в зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 09 вересня 2025 року. В судове засідання 09 вересня 2025 відповідач не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином за місцем зареєстрованого проживання, з відзивом (запереченнями) на позов до суду не звертався, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 11.09.2020 року між [PERSON] та АТ «РВС БАНК» ) було підписано Заяву Договір № І.С.980-010297-2-CRED про надання банківської послуги (Кредитна картка MasterCard Worl та MasterCard Debit ) (а.с. 95-96), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Копія Заяви-Договору № І.С.980-010297-2-CRED від 11.09.2020 року та копія Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджена Рішенням Правління АКЦОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РВС БАНК» Протокол № 21012020/1 від 21.01.2019 року. Відповідно до умов Заяви-Договору [PERSON] просив АТ\~ «РВС БАНК» надати йому споживчий кредит, шляхом перерахунку на картковий рахунок на наступних умовах: тип кредиту споживчий кредит; сума кредиту 50000,00 грн, строк дії кредиту 12 місяців, тип процентної ставки фіксована 48% річних. По закінченню вказаного строку дія кредитного ліміту може бути продовжена на той самий строк, у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін. Продовження строку дії кредитного ліміту може здійснюватись необмежену кількість разів.\~ Вищенаведені умови договору також відображені в паспорті споживчого кредиту (а.с. 97-98). Факт видачі кредитних коштів в сумі 50000,00 грн підтверджується меморіальним ордером № 39 (а.с. 99). Згідно розрахунку заборгованості боржника [PERSON] станом на 11.06.2024 сума боргу становить 65153,34 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту 24019,76 грн та заборгованості за процентами 41133,58 грн (а.с. 138-195). 11.06.2024 між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС» (назву змінено на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК «ПАРІС»,) було укладено Договір про відступлення права вимоги № 11/06/2024-1 (а.с. 118-121) Як вбачається з Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги, АТ «РВС БАНК» відступило ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до Відповідача за Заявою Договором № І.С.980-010297-2-CRED від 11.09.2020 року на загальну суму 65 153,34 - гривень, з яких: за тілом кредиту 24 019,76 грн ; за процентами 41 133, грн (а.с. 122-135). При вирішенні справи суд виходить з наступного: Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту ст. ст. 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. З огляду на ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач отримав кредитні кошти, однак не виконав свої зобов`язання щодо їх повернення та сплати процентів і комісії за обслуговування кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, що підтверджується випискою по рахунку відповідача (а.с. 100-117) та розрахунком заборгованості (а.с. 138-1195). Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості. З урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених у справі обставин, суд вважає, що відповідач, отримавши обумовлену у кредитному договорі № І.С.980-010297-2-CRED\~ від 11.09.2020, належним чином не виконав взяті на себе кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується письмовими доказами та підлягає стягненню з позичальника на користь банку. Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подав. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. При вирішенні питання щодо стягнення судових витрат суд виходить з наступного. При зверненні до суду позивачем було сплачено 2422,40 грн судового збору за подання позову (а.с. 9). Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судові витрати у справі, відповідно до вимог\~ ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, а саме 2422,40 грн судового збору.

Outcome: approved