Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за борговою розпискою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно з борговою розпискою від 28.08.2024 року він позичив [PERSON] 750 доларів США, що станом на 30.06.2025 року - час звернення до суду (курс долара США - 41,64 грн) становить 31230 (тридцять одна тисяча двісті тридцять ) грн, які відповідач зобов`язувався повернути до 31.12.2024 року. Однак, до вказаного терміну відповідач вказані кошти не повернув. Просить стягнути з відповідача на його користь борг згідно з борговою розпискою в сумі 31230 грн, що еквівалентно 750 доларів США, а також судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. 10.09.2025 року представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не прибув повторно, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за його зареєстрованим місцем проживання, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, що повернулись суду з відміткою органу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини неявки\~\~суд не повідомив, будь яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача. \~ Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу\~України та умовами укладеного між сторонами договору. Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, судом встановлено, що 28.08.2024\~року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 750 доларів США, які зобов`язався повернути до 31.12.2024 року, про що склав боргову розписку, підписану відповідачем (а.с. 4). Пред`являючи даний позов, позивач зазначив, що у визначений у розписці строк [PERSON] боргу не повернув, що зумовлює необхідність захисту його порушених прав. Статтею 202\~ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст.\~527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно із ст.1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадку, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України). Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно з ч.1 ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст.\~545\~ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Свої зобов`язання по поверненню позики відповідач у визначений у розписці строк не виконав, про що свідчить наявність у позивача оригіналу розписки відповідача на суму позики 750 доларів США, що долучена до матеріалів справи. [PERSON] не надано суду розписки позивача про одержання останнім виконання зобов`язання. Відтак, оцінивши надані позивачем докази, з врахуванням відсутності заперечень зі сторони відповідача позовних вимог, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність існування між сторонами договірних відносин з позики, що відповідно дає підстави для стягнення заборгованості в сумі 750 доларів США. Такий спосіб захисту порушеного права позивача відповідає позовним вимогам та не суперечить закону. Згідно із ст.\~533\~ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Станом на день звернення до суду (30.06.2025) із позовною заявою курс 1 долара США до гривні за НБУ становив 41,64 грн (а.с.5). Отже, в гривневому еквіваленті сума боргу 750 доларів США становить 31 230 грн, що підлягає до стягнення з відповідача. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1211,20 грн судового збору. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України) За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником позивача\~\~до\~матеріалів\~\~справи долучено\~\~ договір\~ про\~\~надання правничої\~\~\~допомоги № 04/25\~\~від 06.04.2025\~року, укладений\~ між \~адвокатом Лисенком А.Ф. \~та\~ [PERSON] , акт прийому передачі наданих послуг, що є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги № 04/25\~\~від 06.04.2025\~року, ордер, попередній розрахунок витрат, з якого вбачається перелік наданих правових та юридичних послуг, кількість годин та вартість послуг, а саме: підготовка та подання позовної заяви, 4 год. - 2000 грн, ознайомлення з матеріалами справи, 1 год. - 1000 грн; ознайомлення з судовою практикою, 4 год. - 3000 грн, усна консультація адвоката, 1 год. - 1000 грн, всього 7000 грн, квитанція до прибуткового ордеру № 01/25 від 30.06.2025 року на суму 7000 грн (а.с.7-10, 12). Також у матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІТТ № 1654 адвокатом Лисенком А.Ф. (а.с.28). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач не заявляв про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Отже, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних вимог, а саме: те, що позов задоволено повністю, відсутність будь яких заперечень зі сторони відповідача, до стягнення з [PERSON] підлягають понесені позивачем та документально підтверджені витрати на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.

Outcome: approved