Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що він є власником нерухомого майна у вигляді житлового будинку, який за борговим повідомленням перебуває під арештом. Посилаючись на ту обставину, що такий арешт перешкоджає йому у здійсненні прав власника в повному обсязі, позивач просить скасувати вказаний арешт (а.с. 53 56). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав судове повідомлення про розгляд справи разом із копією ухвали про відкриття провадження та примірником позовної заяви з додатками, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 59, 61). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. За договором купівлі-продажу від 15 лютого 1968 року позивач набув право власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 6 7). Дана обставина стосовно права власності позивача на вказане нерухоме майно також підтверджується відповідною інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.12.2021 року (а.с. 5). Зокрема, суд враховує, що рішенням № 77-04-VII від 02 березня 2016 року Калинівської сільської ради, вулицю «жовтневу» було перейменовано на «Вишневу» (а.с. 8). Одночасно, суд враховує обставини зміни адміністративно-територіального поділу районів у Київській області за Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів», внаслідок чого станом на дату постановлення цього рішення суду селище Калинівка територіально розташоване в адміністративних межах Фастівського району Київської області. При цьому, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22.12.2021 року, містяться відомості про реєстрацію 16.09.2004 року за № 1309871 Васильківською районною державною нотаріальною конторою заборони (архівний запис від 27.06.2002 року; дата виникнення 27.10.1963 року № 100) нерухомого майна боржника [PERSON] і [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] , за повідомленням без номеру Київського заводу залізабетонних шпал (а.с. 5). Також, на підтвердження своїх доводів позивачем додано до позову копію витягу із письмового реєстру заборон за 1953 1974 роки, в якому містяться відомості про арешт (заборону) № 100 на будівлю [PERSON] за повідомленням Київського заводу залізабетонних шпал на суму 700 (а.с. 9 10). Крім того, боржник [PERSON] , який за договором купівлі-продажу від 15 лютого 1968 року відчужив позивачці житловий будинок [ADDRESS] , помер [INFO] , що підтверджується актовим записом про смерть № 17 від 30 травня 1974 року (а.с. 41). До того ж, за відповідями нотаріальних органів та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 17.01.2025 року судом встановлено, що після смерті [PERSON] не було заведено спадкових справ та його права і обов`язки ніхто не успадкував (а.с. 42, 43, 46, 49) Отже, внаслідок зазначеного запису про арешт нерухомого майна, позивач, як власник, не може в повному обсязі реалізувати свої права власника вказаного нерухомого майна. Під час розгляду справи за змістом договору купівлі-продажу від 15 лютого 1968 року встановлено, що позивач набув право власності на зазначений житловий будинок від [PERSON] який був боржником за повідомленням Київського заводу залізабетонних шпал на суму 700. Тобто, позивач у встановлений законом спосіб набув права власності на вказане нерухоме майно, однак заборона за повідомленням Київського заводу залізабетонних шпал на суму 700, є такою, що не стосується боргових чи інших зобов`язань нового власника житлового будинку та безпідставно обтяжує належне позивачу нерухоме майно. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, заборона відчуження належного позивачу нерухомого майна, порушує права останнього щодо реалізації своїх прав як власника нерухомого майна, а тому таке право позивача слід захистити шляхом скасування заборони вказаного нерухомого майна. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved