Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

18 липня 2025 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення суду, яким визнати договір купівлі-продажу під № 6118 від 19.12.1994 року квартири [ADDRESS] (загальна площа 67,2 кв.м., житлова площа 39,9 кв.м.) укладений між [PERSON] ( російською мовою [PERSON] ) , [INFO] з одного боку та [PERSON] (російською мовою [PERSON] ), який діяв від себе особисто та в інтересах малолітньої [PERSON] (російською мовою [PERSON] ), 1992 року народження на підставі рішення Малиновського РВК м.Одеси від 19.08.1994 року, [PERSON] ( російською мовою [PERSON] ), [PERSON] (російською мовою [PERSON] ), [PERSON] (російською мовою [PERSON] ) з другого боку, який зареєстрований на Одеській товарній біржі та зареєстрований 02.01.1995 року у Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації під №74 стр.107 кн.85пр. - дійсним. Свої вимоги мотивувала тим, що 19 грудня 1994 року між нею, [PERSON] ( російською мовою [PERSON] ), [INFO] з одного боку та [PERSON] (російською мовою [PERSON] ), який діяв від себе особисто та в інтересах малолітньої [PERSON] (російською мовою [PERSON] ), 1992 року народження на підставі рішення Малиновського РВК м.Одеси від 19.08.1994 року, [PERSON] ( російською мовою [PERSON] ), [PERSON] (російською мовою [PERSON] ), [PERSON] ( російською мовою [PERSON] ) з другого боку, був укладений договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] (загальна площа 67.2 кв.м, житлова площа 39,9 кв.м.). Цей договір був зареєстрований на Одеській товарній біржі у Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний номер №6118. Договір був зареєстрований 02.01.1995 року у Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації під №74 стр.107 кн.85пр. Вищевказана квартира належала продавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 04.07.1994 року, виданого УЖКХ виконкому Одеської міської ради народних депутатів та зареєстроване в МБТІ м. Одеси 08. 08. 1994 року №85 пр.-стр. 106 р.№74. Квартира продана за 100 мільйонів карбованців, які отримані продавцями від покупця до підписання договору. Договір купівлі-продажу вищевказаної квартири не був посвідченій нотаріусом як того вимагала ст.227 ЦК України 1963 р. Не зважаючи на те, що договір не був посвідчений нотаріусом, кожна із сторін виконала обов`язки що до договору купівлі-продажу квартири, а саме покупець передала гроші продавцям за квартиру, а продавцями була передана квартира . Після укладення договору позивач зареєструвала своє місце мешкання за вищевказаною адресою з 01.03.1995 року . З 01.03.1995 року у вищевказаній квартирі зареєстрований син позивача, [PERSON] . З моменту придбання вищевказаної квартири сім`я позивачки проживає у вказаній квартирі та сплачує комунальні послуги. Домовляючись про укладення договору купівлі-продажу № 6118, між ними були обумовлені усі істотні умови угоди, в тому числі вартість квартири, яку вони повністю передали відповідачу до укладання угоди. Крім іншого, продавці засвідчили факт належності їм вказаного нерухомого майна та надали оригінали правовстановлюючих документів, на підставі яких вони були власниками майна. Вказаний об`єкт нерухомості на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.1994 р. зареєстровано в ОМБТІ та РОН м. Одеси, про що був зроблений відповідний запис в реєстрову книгу під № 74 на стор. 107 в кн.85 пр. від 02.01.1995 року. Таким чином, позивач вважала, що виконавши всі умови договору купівлі-продажу від 19.12.1994 р., набула право власності на вищевказаний об`єкт нерухомості. На теперішній час виникла необхідність звернення до суду з даним позовом для реалізації позивачами своїх правомочностей власника квартири. Ухвалою судді від 29.07.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи у відкритому судовому за сіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 04.09.2025 року на 09.45 год. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином. [PERSON] та [PERSON] надіслали на адресу суду заяву, в якій вказали, що жодних майнових або інших претензій до цього договору не мають. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які сповіщені про розгляд справи належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири. Судом встановлено, що 19 грудня 1994 року між [PERSON] ( російською мовою [PERSON] ), [INFO] з одного боку та [PERSON] (російською мовою [PERSON] ), який діяв від себе особисто та в інтересах малолітньої [PERSON] (російською мовою [PERSON] ), 1992 року народження на підставі рішення Малиновського РВК м.Одеси від 19.08.1994 року, [PERSON] (російською мовою [PERSON] ), [PERSON] (російською мовою [PERSON] ), [PERSON] ( російською мовою [PERSON] ) з другого боку, був укладений договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] (загальна площа 67.2 кв.м, житлова площа 39,9 кв.м.). Цей договір був зареєстрований на Одеській товарній біржі у Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний номер № 6118. Договір був зареєстрований 02.01.1995 року у Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації під №74 стр.107 кн.85пр. Вищевказана квартира належала продавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 04.07.1994 року, виданого УЖКХ виконкому Одеської міської ради народних депутатів та зареєстроване в МБТІ м. Одеси 08. 08. 1994 року №85 пр.-стр. 106 р.№74. Квартира продана за 100 мільйонів карбованців, які отримані продавцями від покупця до підписання договору. Договір купівлі-продажу вищевказаної квартири не був посвідченій нотаріусом як того вимагала ст.227 ЦК України 1963 р. Не зважаючи на те, що договір не був посвідчений нотаріусом, кожна із сторін виконала обов`язки що до договору купівлі-продажу квартири, а саме покупець передала гроші продавцям за квартиру, а продавцями була передана квартира . Після укладення договору позивач зареєструвала своє місце мешкання за вищевказаною адресою з 01.03.1995 року . З 01.03.1995 року у вищевказаній квартирі зареєстрований син позивача, [PERSON] . З моменту придбання вищевказаної квартири сім`я позивачки проживає у вказаній квартирі та сплачує комунальні послуги. Домовляючись про укладення договору купівлі-продажу № 6118, між сторонами договору були обумовлені усі істотні умови угоди, в тому числі вартість квартири, яку вона повністю передали до укладання угоди. Крім іншого, продавці засвідчили факт належності їм вказаного нерухомого майна та надали оригінали правовстановлюючих документів, на підставі яких вони були власниками майна. Вказаний об`єкт нерухомості на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.1994 р. зареєструвала в ОМБТІ та РОН м. Одеси, про що був зроблений відповідний запис в реєстрову книгу під № 74 на стор. 107 в кн.85 пр. від 02.01.1995 року. Таким чином, позивач виконала всі умови договору купівлі-продажу від 19.12.1994 р., та набула право власності на вищевказаний об`єкт нерухомості. Відповідачі зі своєї сторони також виконали всі взяті на себе зобов`язання по договору, передала покупцеві у власність вказану квартиру, ключі від квартири та документи, виселились в обумовлений строк. Таким чином, при укладенні даного договору сторони дійшли угоди про всі суттєві умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, що підтверджується договором купівлі-продажу № 6118, підписаним сторонами та зареєстрованим на Одеській товарній біржі. Умови угоди повністю виконані покупцем та продавцями, що вказує на те, що угода відповідала дійсній волі обох сторін. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі (ст. 219 ЦК України). Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України. Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної. Крім того, відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеної з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона передала іншій квартиру. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу нерухомого майна за договором від 19.12.1994 року ніким не спростовані та свідчать про те, що позивач є добросовісним набувачем нерухомого майна. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин, коли покупець передав гроші за куплену квартиру, а відповідач передав йому у відповідь квартиру та правовстановлюючі документи, а позивач відповідно їх прийняв, та розпочав користуватися вказаною квартирою, то суд, на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963 р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Отже, враховуючи всі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що при укладанні договору сторони домовились щодо усіх істотних умов, всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, сторони мали вільне волевиявлення, необхідний обсяг цивільної дієздатності, таким чином є усі підстави для визнання договору дійсним. Крім того, згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З урахуванням вищевказаного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, підлягає задоволенню шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 6118 від 19 грудня 1994 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved