Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до\~Макарівського районного\~суду Київської області з\~позовною заявою\~до [PERSON] ,\~про розірвання\~шлюбу та\~стягнення аліментів\~на утримання\~дитини,відповідно до якого просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 07.08.2018 року Макарівським районним\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції\~в Київській\~області та\~стягнути з\~відповідача на\~її користь\~аліменти на\~утримання сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~у розмірі\~частини від\~усіх видів\~доходу до\~досягнення ним\~повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.08.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 96, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Макарівським\~районним відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції в\~Київській області\~07.08.2018\~року.\~Після реєстрації\~шлюбу позивач\~прізвище не\~змінювала.\~Від шлюбу\~народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області 13.12.2018 року. Спільне життя з відповідачем через різність характерів, ставлення до життя, сім`ї не склалось. Шлюбні відносини фактично припинено з листопада 2024 року, оскільки у зв`язку з неможливістю спільного проживання подружжя роз`їхалось та проживає наразі окремо один від одного. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання не можливе. У зв`язку з чим, просить суд постановити рішення, яким припинити шлюб шляхом його розірвання. Також, у зв`язку з тим, що в добровільному порядку відповідач надавати допомогу на утримання сина відмовився, позивач звернулась до суду з проханням стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] . Ухвалою Макарівського\~районного суду\~Київської області\~від 30.06.2025\~року позовну\~заяву [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу та\~стягнення аліментів\~на утримання\~дитини залишено\~без руху.Встановлено позивачу строк для усунення недоліків упродовж семи днів з моменту отримання копії ухвали. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 11.07.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; відповідач відзив на позов суду не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих і розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та з огляду на неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності до частини 5 статті 279 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору та приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 07 серпня 2018 року, після укладання шлюбу позивач прізвище не змінювала, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . У сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Батьками малолітнього зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу одна з основних його засад. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім`я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Так, судом встановлено, що діти проживають разом з позивачем. З наявних у матеріалах справи копій Витягу з реєстру територіальної громади № 2025/009084604 від 07.07.2025 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований малолітній [PERSON] , [INFO] . Також, відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади № 2025/009084707 від 07.07.2025 та копії паспорта про місце проживання, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована і позивач [PERSON] , [INFO] . Сторони не досягли згоди щодо розміру матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, що стало підставою для звернення позивача до суду. Звертаючись до суду з вищевказаною позовною заявою позивач наголошувала, що малолітній син: [PERSON] , проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо малолітнього сина, та не надає матеріальної допомоги, а вона одна не в змозі забезпечити належний рівень дитини, а тому звернулася до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1, 2 ст. 179\~Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно вимог ст. 180\~Сімейного Кодексу України батьки\~зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181\~Сімейного Кодексу Україниза\~рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182\~Сімейного Кодексу України). Частинами 2 та 3 ст. 182\~Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин до подібних правовідносин слід застосовувати передбачений ст. 183\~Сімейного Кодексу України розмір\~аліментів на одну дитину. Відповідно до вимог ч. 1,2,3 ст. 183\~Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). При вищевикладених обставинах, приймаючи, що відповідач є працездатним, дієздатний та відомостей про наявність на утриманні відповідача, окрім дитини [PERSON] , [INFO] непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину, [PERSON] не надано. У зв`язку з тим, що сторони не проживають однією сім`єю, а відповідач, як батько дитини, зобов`язаний надавати допомогу на її утримання до досягнення нею повноліття, але не надає її, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в цій частині, за наслідком чого з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання сина, [PERSON] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з положеннямистатті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд покладає понесені позивачем витрати на сплату судового збору за вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 1211,20 гривень, на відповідача. Також, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", за звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, у зв`язку з чим, відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved