Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "КОШЕЛЬОК" (далі позивач) до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з останнього заборгованість у сумі 23 562,50 грн за кредитним договором № 3234823959-612165 від 10.02.2022 року (далі кредитний договір), а також судовий збір у сумі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у сумі 10 000,00 грн, зумовлені судовим розглядом вказаних позовних вимог. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором у нього виникла заборгованість перед позивачем. 10.02.2022 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 3234823959-612165, за яким позивач надав відповідачу кредит у сумі 6 500,00 грн на споживчі потреби строком на 30 днів з фіксованою процентною ставкою 2,15% на добу з можливістю продовження на 90 днів за ставкою 2,2% на добу. Відповідач не виконав свої зобов`язання за договором, не повернув кредит та не сплатив проценти, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у загальному розмірі 23 562,50 грн. Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів, обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором та особливостей укладення і виконання кредитних договорів; норми Закону України "Про електронну комерцію" щодо порядку укладення договорів в електронному вигляді; норми Закону України "Про споживче кредитування". Разом із поданням позову представник позивача Гурський Герман Юрійович заявив клопотання про розгляд справи без його участі. Ухвалою від 02.06.2025 року Дунаєвецький районний суд Хмельницької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до клопотання позивача та з урахуванням малозначності справи. Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, заперечень проти позовних вимог не надавав. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Між товариством з обмеженою відповідальністю "КОШЕЛЬОК" (далі кредитор) та відповідачем було укладено кредитний договір № 3234823959-612165 від 10.02.2022 року (далі кредитний договір) на умовах повернення суми кредиту з процентами відповідно до кредитного договору. Згідно з умовами цього договору кредитор надав відповідачу кредит у сумі 6 500,00 грн на споживчі потреби строком на 30 календарних днів з фіксованою процентною ставкою у розмірі 2,15% на добу та 2,2% за кожен день користування кредитом після продовження строку користування відповідно до пунктів 3.6 та 3.7 кредитного договору. Відповідач отримав обумовлені кредитним договором кошти на банківську картку, реквізити якої самостійно вказав кредитору. Вказаний вище кредитний договір було укладено в електронній формі відповідно до вимог Закону України "Про електронну комерцію", Закону України "Про електронний цифровий підпис", Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг". Договір та додатки до нього підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 4724, який було відправлено та введено відповідачем, що підтверджується відповідними електронними даними системи кредитора. Процедура електронного підпису відбувалась наступним чином: відповідач створив заявку на отримання кредиту через веб-сайт https://koshelok.ua, пройшов верифікацію, надав скан-копії документів або верифікувався за допомогою технології BankID, отримав позитивне рішення щодо надання кредиту, після чого отримав доступ до особистого кабінету з одноразовим ідентифікатором для підписання договору. У результаті невиконання умов кредитного договору у відповідача перед кредитором утворилась заборгованість у загальній сумі 23 562,50 грн, яка складається з: 6 500,00 грн заборгованість за тіло кредиту; 4 192,50 грн заборгованість за відсотками за початковий строк користування позикою; 12 870,00 грн заборгованість за відсотками за продовжений строк користування позикою (2,2% на добу з 12.03.2022 року до 09.06.2022 року). Кредитор належним чином виконав свої зобов`язання за договором, перерахував кредитні кошти на банківську картку відповідача в повному обсязі, що підтверджується відповідними банківськими документами та виписками з рахунків. Відповідач у свою чергу не повернув отримані кредитні кошти в обумовлені договором строки та не сплатив нараховані відсотки, не здійснив жодних платежів на користь кредитора протягом всього періоду дії договору та після його закінчення. Таким чином, унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором у нього виникла заборгованість перед позивачем, яка на дату подання позову становить 23 562,50 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 ЦПК України. Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого. Встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним кредитним договором. Вказані правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України. Сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяються у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч. 2 ст. 628 ЦК України). За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що для здійснення електронного правочину його учасник може використовувати будь-які засоби, що дають змогу достовірно встановити волевиявлення сторони щодо вчинення правочину, зокрема електронний підпис. При цьому особа має право самостійно обирати будь-які технічні засоби та способи електронного підпису. У даному випадку кредитний договір укладено в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що є допустимою формою вчинення правочинів відповідно до чинного законодавства України. Факт укладення договору підтверджується електронними даними про час відправлення та введення ідентифікатора, а також технічними засобами фіксації волевиявлення сторін. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до змісту ст. 526, 527, 530, 627, 628 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні врегульовано Законом "Про споживче кредитування". Так, п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону "Про споживче кредитування" визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Товариство з обмеженою відповідальністю "КОШЕЛЬОК" є фінансовою установою, що має свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії ФК номер 814 від 01.11.2016 року, видане Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, за рішенням від 01.11.2016 року № 2742, а відтак має право надавати фінансові послуги, зокрема кредитування. Щодо розміру процентної ставки за кредитним договором суд зазначає таке. У даному випадку кредитний договір укладено 10.02.2022 року, тобто до набрання чинності змінами до Закону України "Про споживче кредитування" щодо максимального розміру денної процентної ставки. Встановлена договором процентна ставка у розмірі 2,2% в день за продовжений строк була правомірною на момент укладення договору, а тому нарахування процентів за такою ставкою є правомірним та не суперечить чинному на той час законодавству. Позивач свої зобов`язання за укладеним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договором, що підтверджується відповідними банківськими документами та виписками з рахунків. Відповідач, отримавши кредитні кошти, був зобов`язаний в силу вимог ст. 629 та 1054 ЦК України їх повернути на умовах та у строк, передбачений укладеним договором. При цьому, в матеріалах справи документів, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, немає. Відповідач, у свою чергу, не сплатив своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що випливає з розрахунку заборгованості за договором, що наданий позивачем. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України. Аналізуючи надані позивачем докази, суд встановлює, що вони є належними, допустимими та достовірними. Копія кредитного договору № 3234823959-612165 від 10.02.2022 року з електронними підписами сторін підтверджує факт укладення договору та його умови. Паспорт споживчого кредиту містить детальну інформацію про умови кредитування. Розрахунки заборгованості є математично правильними та відповідають умовам договору. Позивач довів факт належного виконання своїх зобов`язань за договором шляхом перерахування кредитних коштів відповідачу. Відповідач не надав жодних доказів виконання своїх зобов`язань за договором або обставин, що могли б звільнити його від відповідальності. Виходячи із наведених правових норм, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, що підтверджені дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2 422,40 грн. У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє повністю, судовий збір стягується із відповідача на користь позивача. Що стосується заявлених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, суд зазначає таке. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявляв. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial