Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Рішенням суду від 05.08.2025 року в даній справі, суд задовольнив частково позовні вимоги\~\~ [PERSON] та [PERSON] . Зокрема, було поділено спільне майно подружжя, виділено у власність [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ): - квартиру [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 06.10.2021, посвідченому державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області Руденко Н.П., зареєстрованому в реєстрі за № 2-1052, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 278404856; - транспортний засіб марки (моделі) PEUGEOT 206, рік випуску - 2006, об`єм двигуна 1360 куб.см., VIN-код: [NUMBER] , тип: загальний легковий хетчбек, д.н.з. [NUMBER] , що стверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Стягнуто з [PERSON] \~ (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] )\~ в рахунок часткової компенсації\~ його\~ 1/ 2 частини спільного майна\~ - 206 547 грн. 50 коп. Внесені\~ на депозитний рахунок Державної казначейської служби України в м. Київ\~ кошти, як частина компенсації 1/2 частини спільного майна\~ в сумі 210 386, 50 грн. ( двісті десять тисяч триста вісімдесят шість гривень п`ятдесят копійок ) підлягають виплаті\~ [PERSON] . В решті позовних вимог [PERSON] та зустрічних позовних вимог [PERSON] було\~ відмовлено. 08.08.2025 року представник позивача адвокат Мочинський А.Р. направив суду заяву про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат на правничу допомогу, в розмірі 40 000 грн. 12.08.2025 року представник відповідача адвокат Л.А. Приймак направила суду заперечення на заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу. В своїх запереченнях представник відповідача зазначила, що розмір витрат в сумі 40 000 грн. є завищеним та необгрунтованим, неспівмірним, враховуючи, що первісний позов, як і зустрічний позов були задоволені частково. Крім того, представник відповідача звернула увагу, що представник позивача\~ в судовому засіданні, під час судових дебатів, не зазначив вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу, не повідомив суду про збільшення таких витрат та про надання протягом 5-ти днів доказів їх понесення. Представник відповідача послалася на висновки ВС в постановах від 22.03.2018р\~ по справі № 910/9111/17 та від 14.01.2019 у справі № 927/26/18, де зазначено, що за відсутності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, у суду не має підстав для розгляду питання про розподіл витрат на правничу допомогу. Також, адвокат Мочинський А.Р. не долучив детального опису наданих послуг. В судове засідання 05.09.2025 року сторони та їхні представники не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Зазначене судове рішення не набрало законної сили. За змістом ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, які підтверджують точний розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд, за заявою такої сторони, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. (ч. 1 ст. 246 ЦПК). В такому разі судом призначається ще одне судове засідання, яке має бути проведено не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, за результатом якого ухвалюється додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 кодексу (ч. 2, 3 ст. 246 ЦПК). Можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті передбачають і ч. 3 ст. 259 ЦПК (порядок ухвалення судових рішень) і п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК (додаткове рішення суду). Так, 08.08.2025 стороною позивача подано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу із доказами понесених таких\~ витрат, тобто протягом п`яти днів після ухвалення судом відповідного рішення. Згідно положень ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до частин 1 та пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року зазначено, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На підтвердження понесення позивачем [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу до суду було надано: ордер, копію Договору про надання правової допомоги №94 від 13.12.2024, Акт про надання юридичних послуг від 06.08.2024, квитанцію про сплату 40 000 грн. Верховний Суд у складі колегії суддів КГС в постанові від 01 серпня 2019 року по справі № 915/237/18 дійшов висновку, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial