Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-04 00:00:00

23.06.2025 позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договором посилаючись на те, що 04.12.2024 між сторонами за допомогою Веб-сайту (creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1478-9194, на виконання якого позичальнику [PERSON] було надано кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах : сума кредиту 5700,00 грн.; строк кредитування 365 днів; базовий період 14 днів; промо-ставка 0,90% в день; комісія на видачу кредиту 15,00% від суми кредиту; знижена відсоткова ставка 1,00% в день; стандартна % ставка 1,00% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору; 0,75% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії Договору або до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених Договором. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, не повернула в повному обсязі кредит, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором, станом на 05.05.2025 загальний розмір заборгованості за наданим кредитом становить 17761,20 грн., а саме : заборгованість за кредитом 5700,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 8356,20 грн.; заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК 2850,00 грн.; заборгованість по комісії 855,00 грн., що зумовило звернення ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до суду із відповідним позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 17761,20 грн. та судових витрат в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою від 07.07.2025 відкрито спрощене провадження у справі та ухвалено розглядати справу з повідомленням сторін 31.07.2025, визначено відповідачу строк для подання відзиву (а.с.57), копію ухвали направлено сторонам (а.с.59-60). 31.07.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Демиденко І.В. про відкладення судового розгляду справи для її ознайомлення з матеріалами справи, так як відповідач позовну заяву з додатками не отримував, а ухвалу суду про відкриття провадження та судову повістку відповідач отримала лише 30.07.2025 (а.с.61,62), вказане клопотання задоволено та розгляд справи відкладено на 29.08.2025. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи наявне клопотання, в якому просить розглядати справу за його відсутності. Також вказав, що у випадку неявки відповідача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі (а.с.48). Представник відповідача адвокат Демидко І.В. в судовому засіданні повідомила суду, що відповідач [PERSON] факт укладення 04.12.2024 кредитного договору з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та отримання кредитних коштів у сумі 5700,00 грн. підтверджує, не заперечує наявність заборгованості за тілом кредиту та комісією в заявленому позивачем розмірі та визнає позов в цій частині, однак не погоджується з позовними вимогами в частині стягнення заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК в розмірі 2850,00 грн., так як згідно положень Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов'язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу. Щодо нарахованих процентів в розмірі 8356,20 грн. зазначає, що відсотки завищені, нараховані з порушенням принципів співмірності та розумності, наданий розрахунок являється неналежним, розмір заборгованості по відсоткам значно перевищує суму отриманого кредиту. Відповідач на даний час перебуває в складних матеріальних умовах, тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині нарахованої заборгованості за процентами 8356,20 грн. та 2850,00 грн. Суд, заслухавши доводи представника відповідача, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.\~4\~ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~всі судові процедури повинні бути справедливими. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування щодо належного виконання умов укладеного кредитного договору, в яких ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач [PERSON] - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту та сплати процентів за його користування. Згідно витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зареєстровано 01.08.2013, вид економічної діяльності 64.92 Інші види кредитування (основний) (а.с.39,40). Положенням статті 3 Закону України № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Судом встановлено, що 04.12.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] досягнуто домовленості та було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1478-9194 продукту «CreditKasa» в електронній формі (а.с. 11-21), Договір містить електронний підпис відповідача із одноразовим ідентифікатором А7890, який надано позичальнику для підписання договору та підтвердження ознайомлення з іншими супутніми документами. Отже, укладення Договору відбулось у відповідності до положень Закону України "Про електронну комерцію", договір підписано відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора. Пунктом 2.2. зазначеного договору про відкриття кредитної лінії передбачено, що кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов'язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Загальний розмір Кредиту за цим Договором становить 5700,00 грн. (п.4.1.), тип процентної ставки за користування кредитом фіксована (п.4.7.), сплату процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше дат, які є останніми днями відповідних Базових періодів шляхом здійснення безготівкового переказу суми, що дорівнює Обов`язковому платежу, на банківський рахунок Кредитодавця (п.4.9.). У разі несплати процентів за користування кредитом не пізніше останнього дня будь-якого Базового періоду до такого Обов`язкового платежу починаючи із наступного календарного дня додаються проценти за користування Кредитом за кожен календарний день користування Кредитом у межах строку кредитування, які позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше цього календарного дня у складі Обов`язкового платежу. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дати його видачі до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту за Стандартною процентною ставкою 1,00% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору; 0,75% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії Договору або до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту (п.4.10.). В пункті 4.12. Договору обумовлено сплату позичальником комісії за видачу кредиту, яка становить 15,00% від суми виданого кредиту. Строк кредитування 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, дата повернення кредиту 03.12.2025 (п.4.13). В договорі обумовлено порядок повернення кредиту, наведено розрахунок для повного погашення Кредиту, зазначені права та обов'язки сторін, інформація про наслідки невиконання умов цього Договору та інші істотні умови. Із розділу 13 кредитного договору убачається, що такий містить в собі реквізити сторін договору, зазначено анкетні дані позичальника, місце проживання, РНОКПП, електронна адреса та номер особистого електронного платіжного засобу (а.с. 21 на звороті). Невід'ємною частиною цього Договору є додатки : 1) Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) (а.с.22-30), 2) Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №1478-9194, які підписані електронним підписом Позичальника одноразовим ідентифікатором (номер ідентифікатора) А7890, отже з ними [PERSON] ознайомлена (а.с.30 на звороті-31). Таким чином\~сторони узгодили\~розмір кредиту,\~грошову одиницю,\~в якій\~надано кредит, строк\~на який\~його надано,\~термін дії\~кредитного договору,\~розмір процентної\~ставки та\~комісії,\~строки,\~порядок і\~розміри повернення\~тіла кредиту,\~відсотків та\~комісії що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Тобто Договір про відкриття кредитної лінії № 1478-9194 від 04.12.2024 є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим\~ст. 3 ЦК України. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, вони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину і волевиявлення учасників договору було вільним. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідач також їх не надав, що відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~є його процесуальним обов'язком. Вказаний висновок суду відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20, від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20, від 18.06.2021 у справі № 234/8079/20. Згідно матеріалів справи взяті на себе зобов'язання за договором від 04.12.2024 позивач виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси, в порушення умов договору відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав. На підтвердження перерахування грошових коштів відповідачу надається лист АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay (а.с.32-34) та\~Довідка про перерахування суми кредиту №1478-9194 від 04.12.2024 [PERSON] , платіж №2556946112, сума платежу 5700,00 грн., реквізити платіжної картки зазначено [NUMBER] (а.с.35). Аналіз встановлених обставин, дозволяє зробити висновок, що номер картки, на яку здійснено зарахування коштів за кредитними коштами є тією ж карткою, що зазначена позичальником у графі 13 кредитного договору. Згідно з наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за договором 1478-9194 від 04.12.2024 станом на 07.05.2025, позичальник [PERSON] не внесла жодного платежу в обумовлені Договором строки сплати Обов`язкового платежу,\~має загальну\~заборгованість 17761,20\~грн.,\~з якої:\~основний борг\~ 5700,00 грн., залишок відсотків 8356,20 грн., залишок відсотків ст. 625 ЦК 2850,00 грн., залишок комісій 855,00 грн (а.с.36). 13.05.2025 кредитор ТОВ «УКР КРЕДИТ\~ФІНАНС» направив\~позичальнику [PERSON] вимогу про усунення порушень умов Договору №1478-9194 від 04.12.2024 протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги (а.с.37), відомостей щодо погашення відповідачем наявної заборгованості від учасників справи не надходило. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень\~статей 76-81 ЦПК України\~на спростування доводів позивача. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України\~"Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;\~електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.ст. 1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Нормами статей 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) від 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку, що між позивачем та відповідачем укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1478-9194 за умовами якого, відповідач отримала кредит, тобто, позивач свої зобов'язання за цим договором виконав у повному обсязі надавши відповідачу кредитні ресурси та можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, в порушення умов договору відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 07.05.2025 утворилася заборгованість. Щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками. Відповідно до пункту 4.13. Договору про відкриття кредитної лінії №1478-9194 від 04.12.2024 року строк кредитування становить 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, дата повернення кредиту 03.12.2025. Відсотки розраховані по 07.05.2025, тобто в межах строків передбачених договором. Умови договору про сплату відсотків за користування позикою є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договорів, оскільки пункти договору про розміри відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін (договір укладено в електронній формі. Про умови договору відповідач була ознайомлена попередньо, а відтак вільно та свідомо погодилася виконувати взяті на себе зобов`язання, у тому числі і щодо сплати процентів за користування кредитним коштами). Договір позики укладений на визначений термін, за якими відповідач повинен сплатити проценти, що є платою за користування кредитом, такий відповідачем не оспорювався, в судовому порядку окремі його положення недійсними не визнавалися. Вказані висновки суду узгоджуються із постановою Верховного Суду від 09.10.2024 у справі № 582/202/22, в якій предметом позову, зокрема, було визнання пунктів договорів позики щодо нарахування відсотків недійсними. Заперечуючи проти стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом, представник відповідача не погоджується з наданим банком розрахунком заборгованості, вважає відсотки завищеними, однак у суду відсутні будь-які правові підстави ставити під сумнів наданий позивачем розрахунок заборгованості; стороною відповідача в ході розгляду справи такий розрахунок в жодній мірі не спростований; клопотання про проведення судової економічної експертизи на його (розрахунку) спростування в ході розгляду справи заявлено не було. Разом з тим, стороною відповідача не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження відсутності заборгованості за кредитом або свого відповідного розрахунку заборгованості. Отже, вказані твердження представника відповідачки є припущеннями, на яких не може ґрунтуватись судове рішення. Щодо стягнення відсотків на підставі ст. 625 ЦК України. Звертаючись до суду із позовом, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить стягнути із відповідача за кредитним договором зокрема і заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України в розмірі 2850,00 грн. Особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина 1 ст. 14 ЦК України). Критерії правомірності примусу суб'єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов'язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов'язковими для такого суб'єкта (постанова Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 320/8618/15). Згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов'язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов'язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». На час розгляду справи в суді положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України є чинними. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України, а основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (частина 2 статті 4 ЦК України). Отже, частина друга статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (Рішення від 13.03.2012 у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13, від 16.12.2015 у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18.01.2022 у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29.06.2022 у справі №477/874/19 (пункт 69). Також Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов'язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.09.2023 у справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.10.2023 у справі № 706/68/23). Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Ураховуючи викладене, суд погоджується з доводами представника відповідача та приходить до висновку, що вимога про стягнення заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України в розмірі 2850,00 грн. не ґрунтується на Законі та задоволенню не підлягає. За встановлених обставин, відповідно до наведених норм чинного законодавства суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із заборгованості по тілу кредиту 5700,00 грн., заборгованості по відсотках 8356,20 грн., заборгованості по комісії 855,00 грн., а разом 14911,20 грн., підлягають задоволенню, а в іншій частині позову про стягнення 2850,00 грн. заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України - суд відмовляє. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України,\~з відповідача\~на користь\~позивача необхідно\~стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених\~позовних вимог\~у розмірі\~2033,70\~грн. (14911,20 /17761,20х2422,40).

Outcome: partial