Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

До Краснокутського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] , в якій позивач просить: визнати за [PERSON] право приватної власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , яку фактично прийняв, але юридично не оформив та 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , яку вона фактично прийняла після смерті свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , але юридично не оформила, та яку [PERSON] фактично прийняв після смерті матері, але юридично не оформив. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] . Разом з ним за вказаною адресою проживали та були зареєстровані його дружина [PERSON] , мати позивача, та сам позивач [PERSON] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка на час смерті була зареєстрована та проживала за вказаною адресою, де з нею проживав та був зареєстрований позивач. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на її майно, що складається, в тому числі, з житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Заповіт батьками складений не був. З метою отримання спадщини, оскільки являється спадкоємцем за законом першої черги, позивач [PERSON] звернувся до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини за законом, згідно чого було заведено спадкову справу №193/2020 року. Однак, постановою нотаріуса від 24.02.2021 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно померлої. Позивач вказав, що 12 березня 1986 року було виготовлено свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] на ім`я його батька [PERSON] , який він побудував у 1972 році, однак у зв`язку з неосвіченістю не зареєстрував право власності в БТІ. Станом на 29 травня 2025 року КП «Краснокутське БТІ» виготовило технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Довідкою КП «Краснокутське БТІ» №252 від 30.05.2025 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №430142469 від 05.06.2025 року підтверджено, що на зазначений об`єкт нерухомого майна право власності не зареєстровано. Після смерті батька спадщину фактично прийняли його дружина, позивача мати [PERSON] та позивач [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] позивач своєчасно звернувся до Краснокутської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а саме земельну ділянку, яка належала [PERSON] , однак, в успадкуванні житлового будинку йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок. Позивач вказав, що оскільки він вважається таким, що прийняв спадщину, інших спадкоємців немає, позасудовим шляхом отримати спадщину не може, тому вимушений був звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів, та визнати за ним право приватної власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , яку фактично прийняв, але юридично не оформив та 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , яку вона фактично прийняла після смерті свого чоловіка [PERSON] , але юридично не оформила, та яку [PERSON] фактично прийняв після смерті матері, але юридично не оформив. Окрім того зазначив, що він був зареєстрований із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вважав, що має на право спадкування майна в любий час після спливу шестимісячного строку, однак не передбачав, що відсутність правовстановлюючого документу на будинок стане перешкодою в отриманні спадщини, тому просить пропущений строк вважати поважним та поновити строк для подачі позовної заяви до суду. Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 20 червня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено проведення підготовчого судового засідання. Витребувано у Краснокутської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної до майна померлої [PERSON] . Ухвалою суду від 05 серпня 2025 року закрито підготовче провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] до судового засідання подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити в його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області через систему «Електронний суд» надала клопотання про розгляд цивільної справи №627/554/25 без участі представника селищної ради за наявними в матеріалах справи документами, проти задоволення позову не заперечують та покладаються при винесенні рішення на розсуд суду. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України\~передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у с-щі Краснокутськ Краснокутського району Харківської області (а.с.4). Його батьками є [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Краснокутським районним бюро ЗАГС Харківської області 22.06.1973 року (а.с.11). Батько позивача [PERSON] помер [INFO] в смт Краснокутськ Краснокутського району Харківської області, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.12.2009 року, виданого Відділом РАЦС Краснокутського районного управління юстиції Харківської області (а.с.8). Згідно довідки адміністратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Краснокутської селищної ради від 19.05.2025 № 1592, [PERSON] до дня смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Мати позивача, [PERSON] померла [INFO] у смт Краснокутськ Краснокутського району Харківської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.02.2019 (а.с. 9). Згідно з довідкою адміністратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Краснокутської селищної ради від 19.05.2025 № 1593, [PERSON] до дня смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] (а.с. 13). Після смерті батька [PERSON] спадкова справа не заводилася. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно чого 26 травня 2022 року на ім`я позивача в.о. державного нотаріуса Краснокутської державної нотаріальної контори Руденко В.О. було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 4,6078 га та площею 0,2083 га, що знаходяться на території Краснокутської селищної ради, які належали [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] державним нотаріусом видано не було. Відповідно до постанови державного нотаріуса Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області, виконуючої обов`язки державного нотаріуса Краснокутської державної нотаріальної контори Руденко В.О. від 24 лютого 2021 року №131/02-31, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне домоволодіння у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на майно померлої. На виконання ухвали суду від 20.06.2025, Краснокутською державною нотаріальною конторою Харківської області надано копію спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] . За даними нотаріальної контори, після померлої [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу №193/2020. Спадкоємцем на майно померлої за законом є її син гр. [PERSON] , який спадщину прийняв фактично, оскільки постійно проживав зі спадкодавцею на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] має намір успадкувати майно померлої, а саме житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] , але не має правовстановлюючих документів на вказане майно (а.с.7). До матеріалів позовної заяви позивачем додано копію свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок по [ADDRESS] , виданого Виконавчим комітетом Краснокутської селищної ради 12 березня 1986 року на ім`я [PERSON] на підставі рішення виконкому №61 від 11.03.1986 року, яке не було свого часу зареєстровано в БТІ (а.с.14). Згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 29.05.2025 КП «Краснокутське бюро технічної інвентаризації» на ім`я [PERSON] , спірне домоволодіння складається з таких будівель та споруд: житловий будинок літ.»А» загальною площею 83,00 кв. м; гараж літ.»Б»; сараї літ. «В», «Г»; льох літ.«Д»; убиральня «Е»; ворота «№1»; огорожа «№2». Домоволодіння споруджене у 1972 році (а.с.19-23). Відповідно до листа КП «Краснокутське БТІ» від 30.05.2025 № 252, інвентаризаційна вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] станом на 29.05.2025 року становить 127003,00 грн. На зазначений об`єкт нерухомого майна станом на 31.12.20212 року право власності не зареєстроване (а.с.18). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майн| щодо об`єкта нерухомого майна №430142469 від 05.06.2025, сформованої завідувачем сектору Краснокутської селищної ради, за об`єктом нерухомого майна [ADDRESS] , відомості відсутні. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1\~ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1\~ст. 16 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України). Згідно\~ст. 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до\~ст.1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 392 ЦК України\~регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі\~ст. 3 зазначеного Закону\~право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.ст.25,\~30,\~346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята\~статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, та саме такий спосіб захисту права, як визнання права власності в порядку спадкування, буде ефективним та належним. Згідно з ч. 1 ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] , який за життя набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , але не оформив своє право шляхом реєстрації свідоцтва про право особистої власності. [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину, звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, отримав свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, проте нотаріусом правомірно відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, оскільки за життя батько не здійснив реєстрацію свого права. Поскільки відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, а іншого способу захисту свої прав позивач немає, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того [PERSON] пропустив строк для звернення до суду з позовною заявою і просить його поновити. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк позивачу необхідно поновити. На підставі викладеного,

Outcome: approved