Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

22.01.2025 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»), звернулось до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №6827203 від 26.11.2023 року у розмірі 14 604,50 грн. та судових витрат у розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.11.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №6827203 за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 4 000 грн і зобов`язався повернути його, а також сплатити комісію за надання кредиту та проценти за його користування у термін встановлений договором. Пунктом 7.1 цього договору визначено, що він набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Однак, відповідач належним чином умов кредитного договору не виконав, в зв`язку з чим виникла заборгованість. Зазначає, що 26.03.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 104-МЛ, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №6827203. Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №6827203 від 26.11.2023 року. Загальний розмір заборгованості за Договором №6827203 від 26.11.2023 року, що підлягає стягненню з позичальника, становить 14 604,50 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4 000 гривень; заборгованість за відсотками - 10 204,50 гривень; заборгованість за комісією - 400 гривень, яку просить стягнути в примусовому порядку та стягнути понесені судові витрати. Ухвалою судді від 14.02.2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. 10.03.2025 року від позивача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (з додатками) в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилається, що кредитний договір на який посилається позивач не був укладений ні в паперовій, а ні в електронній формі. В матеріалах справи відсутній оригінал кредитного договору на який, як доказ, посилається позивач. Надана копія кредитного договору не відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», не містить жодних підписів обох сторін, що як наслідок не дозволяє встановити волевиявлення і не відповідає імперативним вимогам до електронного документу. Також зазначає, що відсутні первинні документи та виписки по рахунках, які підтверджували факт отримання ним кредитних коштів та порядок нарахування відсотків. Вказує, що ні позивачем, а ні первісними кредиторами, не заявлялися вимоги до відповідача за грошовим зобов`язанням, про зміну кредитора йому не повідомляли. Звертає увагу, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, відступлення майбутніх вимог можливе лише за умови їх визначеності. Крім того, вважає, що позивач не мав права нараховувати відсотки за завищеними тарифами в період карантину та воєнного стану. 17.03.2025 року, через систему «Електронний суд», представник позивача подав відповідь на відзив (з додатками), свої заперечення щодо відзива обгрунтовує обставинами зазначеними в позовній заяві. Додатково зазначає, що позивачем на адресу проживання відповідача було направлено 02.01.2025 року Претензію про погашення кредитної заборгованості, якою повідомлено відповідача про зміну кредитора та наявність заборгованості за кредитним договором №6827203 від 26.11.2023 року. Вважає, що усі дії позивача є правомірними, оскільки у своєму позові не має наміру стягнути з відповідача штраф, санкції чи пеню, а лише тіло кредиту, прострочену заборгованість за сумою відсотків та прострочену заборгованість за комісією. Також, представником позивача подано клопотання про витребування доказів, щодо перерахування 26.11.2023 року первинним кредитором ТОВ «Мілоан» на рахунок [PERSON] кредитних коштів в сумі 4000,00 грн, згідно платіжного доручення 1166196050. 19.03.2025 року відповідач надіслав заперечення щодо клопотання позивача про витребування доказів, з підстав недоведеності позивачем можливості отримання доказів самостійно. 20.03.2025 року позивач надіслав заперечення на відповідь на відзив (з додатками), обґрунтування зміст яких зводиться до аналогічних обставин зазначених у відзиві на позов. 19.06.2025 року ухвалою суду витребувано з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» наступну інформацію: - чи проводилося в період з 26.11.2023 року по 3011.2023 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», код ЄДРПОУ 40484607 перерахування коштів на ім`я [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) на платіжну картку VISA DEBIT GOLD № [NUMBER] , на суму 4000,00 грн (платіжне доручення №116196050 від 26.11.2023 року); - надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) в період з 26.11.2023 року по 30.11.2023 року з відображенням часу зарахування коштів (за наявності); - надати інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 26.11.2023 року по 30.11.2023 року. 17.07.2025 року навиконання ухвали суду від 19.06.2025 року надійшла затребувана судом інформація. Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що на підставі Анкети-заяви на кредит 26.11.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 6827203, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 4 000 грн (п. 1.2 договору) на загальний строк 105 днів і складається із пільгового та поточного періодів. Пільговий період - 15 днів і завершується 11.12.2023; поточний період - 90 днів до 10.03.2024. Позичальник за пільговий період повинен сплатити проценти за користування кредитом в сумі 990,00 грн. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду - 12 600,00 грн, із розрахунку 3,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду, комісія за надання кредиту становить 400,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. (а.с.7-12, 15). До вказаного договору додано графік платежів, згідно якого загальна вартість кредиту станом на дату повернення 10.06.2024 р. складає 17 990,00 грн, з яких: 4 000,00 грн - сума кредиту, 13 590,00 грн - проценти за користування кредиту, 400,00 грн - комісія за надання кредиту. (а.с.13) Також, до договору додані заява відповідача на отримання кредиту та додаткові контактні дані позичальника. (а.с.13 на вз. стор., 14) Кредитний договір був укладений в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п.6 Кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації Позичальника. З процесу оформлення та розгляду заяви № 6827203 вбачається про укладення кредитного договору в електронній формі в особистому кабінеті позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МІЛОАН», зокрема: заповнення анкети-заяви на кредит № 6827203, в якій вказані особисті відомості [PERSON] та інформація про умови кредиту; проведення автоматичної перевірки та верифікації за телефоном; підписання договору. Підписанням Кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. Приймаючи умови кредитного договору відповідач також підтвердив, що умови Договору йому зрозумілі, договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана йому кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Відповідно до п.2.1 Кредитного договору, кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER]. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, перерахувавши грошові кошти в сумі 4 000 грн на рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням №116196050 від 26.11.2023 року. (а.с.16) Суд звертає увагу, що з інформації АТ «ПриватБанк» за №20.1.0.0/7-250703/45358-БТ та виписки за договором №б/н за період 26.11.2023-30.11.2023, наданих на вимогу суду, вбачається, що дісно на на ім`я відповідача емітовано в банку карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) на яку 26.11.2023 року було перераховано ТОВ «МІЛОАН» грошові кошти в сумі 4000,00 грн, якими [PERSON] користувався: здійснював переказ, погашав заборгованість за поточною картою, тощо. Фінансовий номер телефону на який відправлялася інформація про підтвердження операцій за платіжною картою № [NUMBER] , зазначено [NUMBER] , тобто один із контактних номерів телефонів, які [PERSON] зазначав при укладенні спірного кредитного договору. Зазначене свідчить про прийняття відповідачем умов кредитного договору. Згідно із довідкою ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, відповідач [PERSON] ідентифікований ТОВ «Мілоан», як позичальник за укладеним договором, оскільки акцептував підписавши 26.11.2023 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора направленого на номер телефону ( [NUMBER] ) відповідний договір 999916. (а.с.14 на зв.стор.) 26.03.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №104-МЛ, згідно умов цього договору ТОВ «МІЛОАН» зобов`язується передати (відступити) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників. (а.с.18-22) Відповідно до Витягу із Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №104-МЛ від 26.03.2023 року, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 6827203 на загальну суму заборгованості 14 604,50 грн. (а.с.24). Відповідно виписки з особового рахунку відповідача станом на 09.01.2025 існує заборгованість за кредитним договором № 6827203 в сумі 14 604,50 грн, яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту - 4 000,00 грн; простроченої заборгованості за відсотками - 10 204,50 грн; простроченої комісії - 400,00 грн. (а.с.17 на зв.стор.). З відомості про щоденні нарахування та погашення заборгованість за кредитним договором № 6827203, вбачається, що первісним кредитором відсотки за користування кредитними коштами нараховані виключно в межах строку та за тарифами визначеними кредитним договором. (а.с.16 на зв.стор.-17) Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року, за № 675-VIII. Преамбула Закон України «Про електронну комерцію» кореспондує, що цей Закон визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закон України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів встановлює Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року, за № 851-IV. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувана електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги» від 5 жовтня 2017 року за № 2155-VIII. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналогом власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналогу власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, аналіз досліджених письмових доказів та норм чинного законодавства яким регулюються спірні правовідносини, свідчить, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення Договору про надання споживчого кредиту №6827203 від 26.11.2023 року, на таких умовах, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором - 999916. Суд звертає увагу, що на підтвердження своїх заперечень, щодо не доведення належним чином стороною позивача факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів відповідачем, не надано жодного належного та допустимого доказу, а його посилання, що спірний кредитний договір не був підписаний у відповідності до вимог чинного законодавства спростовується вище дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідач не скористався своїм правом протягом 14 днів відмовитись від цього Договору без поважни причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів у порядку визначеному п.3.4.5 Договору №6827203. Не визнання відповідачем позовних вимоги свідчить про намагання уникнути вз`ятих кредитних зобов`язань. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частинами 2, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Статтею 517 ЦК України встановлено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Позивачем надано суду Договір відступлення прав вимоги №104-МЛ від 26.03.2024 року про відступлення права вимоги з усіма супутніми документами (Витяг з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №104-МЛ від 26.03.2024 року, Акт прийому-передачі Реєстру Боржників, платіжну інструкцію №406 про оплату згідно Договору відступлення прав вимоги №104-МЛ від 26.03.2024), що підтверджують набуття ним прав нового кредитора до відповідача. (а.с. 23, 24) Положеннями ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У відповідності до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Пунктом 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Стаття 207 ЦК України вказує, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зобов`язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитів та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданих кредитів та сплати процентів. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. (ч. 2 ст. 642 ЦК України) Статтею 1054 ЦК України у частині встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Пунктами 1, 2 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( п. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Суд погоджується з наданими позивачем розрахунком заборгованості за Кредитним договором №6827203, який не спростований відповідачем у належний та допустимий спосіб. ТОВ «ФК Кредит-Капітал» вживались заходи, щодо досудового врегулювання спору, на адресу боржника направлялась Претензія Вих. №23456790/950 від 02.01.2025 року, з повідомленням про заміну кредитора по кредитному договору №6827203 та вимогою про оплату наявної заборгованості. (а.с.24 на зв.стор.) Станом на час розгляду справи в суді заборгованість не погашена. Наданий відповідачем відзив на позовну заяву, не містить доказів, які б спростовували надані позивачем докази щодо розміру заборгованості по кредитному договору. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Положенням статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.ч. 1, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Аналізуючи всі доводи учасників справи, суд приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід. Верховний Суд у постанові від 02 червня 2022 року у справі № 602/1455/20 вказав, що у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті 12, 13 ЦПК України). Таким чином, враховуючи, що відповідач порушив свої зобов`язання за кредитним договором і отримані грошові кошти в добровільному порядку не повернув, позивач набув права грошової вимоги до відповідача, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №6827203 від 26.11.2023 року у розмірі 14 604,50 гривень. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.30), які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача .

Outcome: approved