Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідачки про стягнення заборгованості в розмірі 18 160,93 грн. та судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7200,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка не виконує умови вищевказаного договору. Ухвалою судді від 30 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, проте надав клопотання про розгляд справи без участі представника. Позов підтримує та просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у зв`язку з чим, суд за згодою представника позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.06.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» - первісний кредитор та [PERSON] укладено угоду № С-001-060657-19-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Відповідно до п. 2 угоди банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку. Згідно п. 3 угоди визначено, що банк надає кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії 200 000,00 грн., ліміт кредитної лінії становить 5000 грн.; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить - 24,00% річних (а.с. 30 зворот - 31). Банк виконав свої зобов`язання перед клієнтом за угодою в повному обсязі, відкривши поточний рахунок у валюті гривня та надавши клієнту можливість користуватися кредитними коштами в сумі 5 000,00 грн в межах кредитного ліміту. Згідно з копією довідки-розрахунку заборгованості, заборгованість\~ [PERSON] за кредитним договором C-001-060657-19-980 від 19.06.2019, станом на 16.11.2023 загальна заборгованість складає 14 189,98 грн. з яких: 4 976 грн. заборгованість за основним боргом; 9 213,98 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Відповідно до копії розрахунку інфляційних витрат сума боргу за період з 20.08.2019 до 23.02.2022 інфляційні витрати становлять 2 899,812 грн., три проценти річних 1071,83 грн. 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк»\~та ТОВ «ФК «Сонаті» було укладено договір факторингу №16/11-23, у відповідності до умов якого, АТ «Ідея Банк»\~передало (відступило) ТОВ «ФК «Сонаті» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Сонаті» прийняло належні АТ «Ідея Банк»\~права вимоги до боржників, в тому числі до відповідачки. 29.12.2023 ТОВ «ФК «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» уклали договір факторингу № 29/12-23, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Сонаті» передало (відступило) ТОВ «Санфорд Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Санфорд Капітал» прийняло належні ТОВ «ФК «Сонаті» права вимоги до боржників, в тому числі до відповідачки. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За приписами ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно ст. 1081 ЦК Україниклієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, досліджені докази суд приходить до висновку про задоволення позову. Вирішуючи питання стягнення судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 гривень. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01 квітня 2024 року, ордер на надання правничої допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги (а.с. 9, 11, 12-13, 14 зворот). Нормами частини другої статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотання від відповідачки про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката із зазначенням обґрунтування на спростування співмірності витрат на правничу допомогу до суду не надходило. Таким чином, враховуючи наведене з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 7200,00 гривень.

Outcome: approved