Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

У квітні 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування Південноукраїнської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13.12.2021 року у справі №467/662/21 шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з січня 2018 року між ними шлюбні відносини припинені та вони почали проживати окремо, стосунків не підтримують. З того часу, відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а саме: не піклується про дитину; не проявляє до неї батьківської турботи, любові та заінтересованості в її подальшій долі; не цікавиться успіхами доньки, станом здоров`я; не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини; не цікавиться її навчанням та підготовкою до самостійного життя; не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач, в свою чергу, ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо матеріального утримання та виховання дитини. За наслідком наведеного, позивач вважає, що наявні всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Також просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття та судовий збір. Ухвалою суду від 15.04.2025 року залишено позовну заяву без руху. Ухвалою суду від 28.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 15.05.2025 року витребувано з Органу опіки та піклування Південноукраїнської міської ради висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . 24.06.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Пояснила, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано на підставі рішення суду. Відповідач дитиною не цікавиться, жодної участі у вихованні дитини не бере, жодної допомоги не надає, уникає виконанню батьківських обов`язків. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Південноукраїнської міської ради Миколаївської області зазначила, що вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітньої доньки [PERSON] . Також пояснила, що під час бесіди з дитиною на слова про батька реагувала абсолютно спокійно, не виявляла будь-якої заківленості. Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місце своєї реєстрації, а також шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України», клопотань про відкладення розгляду справи не заявив, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з цим, суд, згідно з вимогами ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що малолітня донька [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.06.2014 року, народилася [INFO] . ЇЇ батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] /а.с.13./ Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Южноукраїнського (нині- Південноукраїнського) міського суду Миколаївської області від 13.12.2021 року у справі №467/662/21 (провадження №2/486/709/2021) розірвано /а.с.11-12/. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.12.2022 року вбачається, що прізвище позивачка [PERSON] після державної реєстрації шлюбу змінила на [PERSON] /а.с.19/. Згідно з довідкою про склад сім`ї та реєстрацію, позивач разом з донькою проживають за адресою: [ADDRESS] /а.с.18/. Відповідно до витягу №33898203 КП Бюро технічної інвентаризації м. Южноукраїнськ від 20.04.2012 року про державну реєстрацію прав, вбачається, що позивачу належить 1/4 частка квартири за адресою: [ADDRESS] /а.с.22, 23/. З довідок Південноукраїнського ліцею №3 Південноукраїнської міської ради Миколаївської області від 15.05.2024 року №457 та від 31.03.2025 року №332 вбачається, що учениця [PERSON] , [INFO] , навчається у 5-В класі в даному закладі. Навчанням, відвідуванням батьківських зборів, вихованням дитини цікавиться виключно мати [PERSON] . Під час навчання батько не цікавився навчанням дитини, не спілкується з вчителями, на контакт з класним керівником не виходив /а.с.15, 16/. Відповідно до довідки керівника ансамблю «Сакура», [PERSON] займається в ПК «Енергетик» з вересня 2024 року в Зразковому ансамблі сучасної хореографії «Сакура» та тато [PERSON] не приймав участі в розвитку доньки, не цікавиться її творчими досягненнями та успіхами. Оплату за навчання здійснює мати [PERSON] , котра возить дитину на змагання, переймається досягненнями та розвитком дитини /а.с.17/. За адресою: [ADDRESS] , 24.04.2025 року головним спеціалістом Служби у справах дітей Південноукраїнської міської ради Явтушенко Н.В. та головним спеціалістом сектору ЗПСЗУД Служби у справах дітей Південноукраїнської міської ради Сербенко А.В. було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання позивача та складено акт, відповідно до якого встановлено, що в квартирі чисто, охайно, є всі необхідні меблі та побутова техніка. У дитини є окрема кімната, спальне ліжко, робочий стіл, шафа для одягу, одяг та взуття відповідно до віку дитини, шкільне приладдя та іграшки, умови задовільні /а.с.36-37/. Відповідно до Висновку Органу опіки та піклування Південноукраїнської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Південноукраїнської міської ради від 18.06.2025 року №267, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, тому доцільно позбавити його батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . У висновку також зазначено, що з метою з?ясування думки батька, [PERSON] , щодо позбавлення його батьківських прав та причин самоусунення від виконання батьківських обов?язків відносно дочки [PERSON] , службою у справах дітей Південноукраїнської міської ради здійснено вихід за останнім відомим місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] , але двері ніхто не відчинив. За усною інформацією сусідів, [PERSON] , за зазначеною адресою не проживає, ймовірно давно проживає за кордоном, жодних контактів не підтримують. Також зазначено, що [PERSON] не звертався ні до служби у справах дітей Південноукраїнської міської ради, ні до органу опіки та піклування Південноукраїнської міської ради, з питань чинення йому перешкод у вихованні та спілкуванні із дочкою або ж визначення його участі у вихованні дитини. Відповідно до інформації наданої відділенням поліції N? 3 Вознесенського РУП ГУ НП в Миколаївській області від 19.05.2025 N? 844436-2025, [PERSON] до поліції з питань чинення йому перешкод у спілкуванні із дитиною [PERSON] не звертався /а.с.67, 68-71/. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3 роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відтак, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та забезпеченню своєї доньки, а саме не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, матеріально не забезпечує. Вказані обставини не спростовані відповідачем в ході судового розгляду. На думку суду, за відсутності доказів щодо наявності між дитиною та батьком зв`язку, який визначається як сімейне життя, відсутність взагалі протягом тривалого часу будь-якого контакту внаслідок такої свідомої поведінки відповідача, позбавлення його батьківських прав не становитиме втручання в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у право відповідача на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8 цієї Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Судом роз`яснюється також, що відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦПК України мати, батько, позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини - [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.04.2025 року і до досягнення повнолітнього віку дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн. щодо позовних вимог про стягнення аліментів, та судовий збір у сумі 1211,20 грн. щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved