Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

18.03.2010 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг, що підтверджується анкетою-заявою відповідача від 18.03.2010 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, на підставі якої відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт. 25.12.2021 сторони підписали заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, на підставі якої відповідачем було отримано додаткову кредитну картку та погоджені умови користування кредитним рахунком. Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки від 24.06.2025 № 0000004522796610 підтверджується зміна кредитного ліміту відповідача впродовж дії договору від 18.03.2010. Так, починаючи з 04.09.2010 по 20.01.2025 розмір кредитного ліміту збільшувався з 300,00 грн. до 26771,18 грн., станом на 31.01.2025 розмір кредитного ліміту становив 0,00 грн. Станом на 23.06.2025 відповідач через неналежне виконання умов договору від 18.03.2010 має заборгованість в розмірі 31047,01 грн.,\~з яких: 25109,32 грн. заборгованість за тілом кредиту; 5937,69 грн. заборгованість за простроченими процентами, що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості та випискою за договором № б/н за період 18.03.2010-24.06.2025. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України у редакції, чинній на момент укладення кредитного договору від 18.03.2010, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 2 ст. 1046 ЦК України). Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Надані позивачем докази у їх сукупності підтверджують наявність у відповідача станом на 23.06.2025 заборгованості за кредитним договором від 18.03.2010 в розмірі 31047,01 грн. Разом з цим, відповідач не надав суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До позовної заяви додано платіжну інструкцію від 15.07.2025, якою підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 2422,40 грн., отже відповідна сума судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Інші судові витрати, понесені учасниками справи, відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved