Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

1. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») звернулося до Любешівського районного суду Волинської області з цим позовом через систему «Електронний суд» 03 липня 2025 року. Ухвалою від 08 липня 2025 року відкрито спрощене провадження у справі. Постановлено розглянути справу 11 серпня 2025 року з повідомленням сторін. Розгляд справи відкладався у зв`язку з задоволенням заяви позивача про витребування доказів. На перенесену дату судового розгляду сторони не з`явилися. Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач, який належним чином сповіщений про час і місце розгляду справи, не повідомив про причини неявки у судове засідання, відзиву на позов не подав. Ухвалою від 10 вересня 2025 року постановлено провести заочний розгляд цієї справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. 2. Стислий виклад позиції позивача. ТОВ «Коллект Центр» у позовній заяві вказує, що 22 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та відповідачем [PERSON] в електронній формі укладено договір про споживчий кредит № 101650181. Сума кредиту становила 4000 гривень на строк 15 днів з 22 вересня 2021 року з відсотковою ставкою 3,00 %, яка нараховується за кожен день користування кредитом. [PERSON] зобов`язався до 07 жовтня 2021 року повернути кредитодавцю 6960 гривень з яких: тіло кредиту 4000 гривень, комісія за надання кредиту 1160,00 гривень та проценти за користування кредитом у розмірі 1800 гривень, однак свого обов`язку не виконав. ТОВ «Мілоан» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») 17 грудня 2021 року уклали договір про відступлення права грошової вимоги № 17/12-2021-62. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача по договору № 101650181. ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» 10 березня 2023 року уклали договір про відступлення права грошової вимоги № 10-03/2023/01. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 101650181, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 101650181 становить: 4000 гривень борг за основним зобов`язанням, 27600 гривень проценти на дату відступлення права вимоги, 1160 гривень комісія. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 32760 гривень заборгованості та судові витрати: 2422,40 гривні судового збору, 13000 гривень на правничу допомогу. 3. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] будь-яких заяв по суті справи не подав. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. ТОВ «Мілоан» та відповідач [PERSON] 22 вересня 2021 року в електронній формі уклали договір про споживчий кредит № 101650181. Сума кредиту становила 4000 гривень на строк 15 днів з 22 вересня 2021 року з відсотковою ставкою 3,00 %, яка нараховується за кожен день користування кредитом. [PERSON] зобов`язався до 07 жовтня 2021 року повернути кредитодавцю суму кредиту, комісію та проценти за користування кредитом. Вказану суму кредиту перераховано відповідачу 22 вересня 2021 року на його банківську картку № [NUMBER] , емітовану Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк». З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості, який надано ТОВ «Мілоан», [PERSON] належним чином не виконував свого обов`язку по поверненню кредиту. Розмір заборгованості по тілу кредиту становить 32760 гривень. ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» 17 грудня 2021 року уклали договір про відступлення права грошової вимоги № 17/12-2021-62. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача по договору № 101650181. ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» 10 березня 2023 року уклали договір про відступлення права грошової вимоги № 10-03/2023/01. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 101650181, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . 5. Норми права, які врахував суд. Мотиви суду щодо позовних вимог. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі статтею 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої, третьої статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно з\~пунктами 4,\~10,\~11\~статті 1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» споживче\~кредитування -\~правовідносини щодо\~надання,\~обслуговування та\~повернення споживчого\~кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Загальні витрати\~за споживчим\~кредитом -\~витрати споживача,\~пов`язані з\~отриманням,\~обслуговуванням та\~поверненням кредиту,\~включаючи проценти\~за користування\~кредитом,\~комісії та\~інші обов`язкові\~платежі за\~додаткові та/або\~супутні послуги\~кредитодавця,\~кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб; Відповідно до частин першої-восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно із статтею 1078 ЦК предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно з частиною першою статті 1079 ЦК сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Судом встановлено, що ТОВ «Мілоан» та відповідач [PERSON] 22 вересня 2021 року в електронній формі уклали договір про споживчий кредит № 101650181. Сума кредиту становила 4000 гривень на строк 15 днів з 22 вересня 2021 року з відсотковою ставкою 3,00 %, яка нараховується за кожен день користування кредитом. [PERSON] зобов`язався до 07 жовтня 2021 року повернути кредитодавцю суму кредиту, комісію та проценти за користування кредитом. Вказану суму кредиту перераховано відповідачу 22 червня 2021 року на його банківську картку № [NUMBER] , емітовану Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк». Доказів того, що [PERSON] виконав свої зобов`язання за договором № 101650181 суду не подано. Відповідно до досліджених у суді договорів факторингу позивач набув право грошової вимоги по договору № 101650181 Між тим, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» завищеними. Суд констатує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року справа № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року справа № 202/4494/16. Відповідно до умов договору № 101650181 вбачається, що кредит надавався відповідачу на строк 15 днів з відсотковою ставкою 3,00 %, яка нараховується за кожен день користування кредитом, сума кредиту становила 4000 гривень. Тобто загальний розмір процентів по договору становить 1800 гривень (4000? 15 ? 3,00 %). Таким чином, після закінчення дії кредитного договору, а саме після 07 жовтня 2021 року у кредитодовця припинилось право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом. ТОВ «Коллект Центр» не надало суду доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредитів, які надаються позичальником та за які встановлена комісія за обслуговування кредиту. Таким чином, в частині стягнення із [PERSON] у користь ТОВ «Коллект Центр» 1160,00 гривень комісії за договором № 101650181 необхідно відмовити. Такий висновок суду узгоджується з правою позицією Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2023 року по справі № 204/224/21. Таким чином, за кредитним договором № 101650181 з [PERSON] у користь ТОВ «Коллект Центр» необхідно стягнути 4000 гривень заборгованості по тілу кредиту, 1800 гривень відсотків. У решті позовних вимог необхідно відмовити. 6. Питання розподілу судових витрат та виконання судового рішення. Позивач при поданні позову сплатив 2422,4 гривень судового збору, які у зв`язку із частковим задоволенням позову відповідно до статті 141 ЦПК необхідно стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог (17,7 % від заявлених вимог). Крім цього, «ТОВ «Коллект Центр» просить стягнути з [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 13000 гривень. Вирішуючи це питання, суд дійшов таких висновків. Згідно з\~частинами першою-четвертою\~статті 137\~ЦПК витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За\~результатами розгляду\~справи витрати\~на правничу\~допомогу адвоката\~підлягають розподілу\~між сторонами\~разом із\~іншими судовими\~витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат. Для\~визначення розміру\~витрат на\~правничу допомогу\~з метою\~розподілу судових\~витрат учасник\~справи подає\~детальний опис\~робіт (наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. Розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд у постанові від 17 вересня 2019 року у справі № 810/2806/18 виснував, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року, прайс-лист, заявку на надання юридичної допомоги № 1212 від 01 травня 2025 року та витяг з акту № 10 про надання юридичної допомоги від 30 травня 2025 року, які підписані представниками ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс». Відповідно до вказаних документів адвокатське об`єднання надало позивачу усну консультацію (2 години, 4 тисячі гривень) та склало позовну заяву (3 години, 9 тисяч гривень). Між тим, у додатках до позовної заяви відсутні докази про оплату наданої правничої допомоги. Таким чином, суд вважає, що позивач документально не підтвердив витрат на правничу допомогу відповідно до статті 137 ЦПК. 7. Висновок суду щодо позовних вимог.

Outcome: partial