Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

Представник позивача Прохоренко В.П. який діє в інтересах АТ «КБ «ГЛОБУС» 20.06.2025 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором про надання комплексу послуг банківського обслуговування від 12.12.2021 року у розмірі 66860,36 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.12.2021 року між АТ «КБ «Глобус» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання комплексу послуг банківського обслуговування, шляхом подачі заяви-анкети. Відповідно до умов договору банком відкрито позичальнику картковий рахунок з сумою кредиту 52053,90 грн., строком кредитування 36 місяця з 13.12.2021 по 12.12.2024; пільговим періодом 24 місяців з 13.12.2021 по 13.12.2023; комісією за управління кредитом 3,00% в місяць, з процентною ставкою 0,00001% річних, реальною процентною ставкою 24,78 % річних, схемою повернення кредиту -ануїтет. Через порушення позичальником своїх зобов`язань за договором станом на 01.03.2025 року утворилась заборгованість у сумі 66860,36 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки, оскільки остання продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість в добровільному порядку. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.06.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачам право на подання заперечень на відповідь на відзив. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідача не надходило. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідача та/або позивач до суду не подавали. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 12.12.2021 року між АТ «Комерційний банк «Глобус» та [PERSON] укладено договір про надання комплексу послуг банківського обслуговування АТ «КБ «Глобус», шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до вказаного договору. Зі змісту заяви-анкети № 41613718 від 12.12.2021 та паспорту споживчого кредиту, які підписані відповідачем, вбачається, що сума кредиту становить 52053,90 грн., строком кредитування 36 місяця з 13.12.2021 по 12.12.2024; пільговим періодом 24 місяців з 13.12.2021 по 13.12.2023; комісією за управління кредитом 3,00% в місяць, з процентною ставкою 0,00001% річних, реальною процентною ставкою 24,78 % річних, схемою повернення кредиту -ануїтет. Факт отримання та користування кредитними коштами підтверджується детальним розрахунком заборгованості станом на 01.03.2025 року та випискою про рух коштів по особовому рахунку за період з 13.12.2021 року по 01.03.2025 року, де вбачається рух коштів по рахунку відповідача. Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 01.03.2025 року утворилась заборгованість в розмірі 66860,36 грн., яка складається з простроченої заборгованості по кредиту 48120,92 грн.; простроченої заборгованості по процентам 18739,44 грн. Банком на адресу відповідача було направлено вимогу про погашення заборгованості, однак вимоги Банку не виконані, заборгованість не сплачено. Доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення відповідачки від виконання зобов`язань за кредитним договором, суду не надано. Правовідносини у цій справі регулюються положеннями Цивільного кодексу України. За змістом ст.525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання, не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться витрати на професійну правничу допомогу, а в силу ч. 2 ст. 137 ЦПК розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Правова допомога позивачем отримана на підставі договору про надання правової допомоги адвоката від 01.02.2024 року - його предметом є ті види послуг, які фактично надані позивачу; докази здійснення відповідних витрат підтверджені наданими суду актом № 41613718 від 02.06.2025 про отримання послуг з правничої допомоги, платіжною інструкцією кредитного переказу коштів № 20791 від 11.06.2025 про отримання адвокатом коштів за надані послуги у розмірі 6000 грн., тому суд приходить до висновку, що заявлена вимога ґрунтується на законі. Разом з тим суд не знаходить підстав для задоволення цієї вимоги у повному обсязі, враховуючи таке. За змістом ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення. Принцип змагальності знайшов своє втілення у положеннях ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх співмірності. Суд вважає, що наведені обставини є підставою для зменшення розміру витрат на отримання правничої допомоги. Зменшуючи розмір грошових коштів, що підлягають присудженню позивачу з відповідача, суд бере до уваги, що тривалість виконаних представником позивача робіт і відповідно вартість таких робіт, які полягали у наданні правових послуг, зазначених у акті про надання послуг за договором про надання правової допомоги, не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову (66860,36 грн.) у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України з огляду на вимоги, які ставлять до адвоката, а саме наявності у такої особи повної вищою юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи при складанні певних документів. У зв`язку з викладеним суд,

Outcome: approved