Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

03.03.2025 року представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулася в суд із позовом, сформованим в системі «Електронний суд», до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ: 35234236, 12310 грн. 90 коп. заборгованості за кредитним договором №121817 від 07.11.2023 року, а також 2422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору. В судове засідання представник позивача не прибула, натомість подала до суду клопотання, сформоване в системі «Електронний суд», в якому просить проводити розгляд даної справи без участі представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» і задоволити заявлені вимоги в повному обсязі, зазначивши, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по даній справі. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] заявлений ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до нього позов не визнає повністю. В свою чергу представник зазначив, що на його думку позивачем не підтверджено перерахунок коштів відповідачу, оскільки до матеріалів справи не долучено платіжної інструкції, що саме [PERSON] було перераховано кошти, а документи які наявні не містять доказів їх отримання останнім. Також посилається на те, що відповідачу не було роз`яснено умови кредитного договору, так як кредит оформлявся через мобільний телефон і відповідно [PERSON] не був обізнаний з ними (умовами) в повному обсязі. Крім того вказує, що відповідач не отримував договору факторингу, та відсутнє підтвердження щодо надсилання відповідачу досудової вимоги. З огляду на викладене просив суд відмовити ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в задоволенні позовних вимог. Отже, вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог і заперечень, а також докази витребувані судом в ході судового розгляду та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст.77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні встановлено, що 07.11.2023 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] , тобто відповідачем по даній справі було укладено договір про надання фінансового кредиту №121817, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с.18-23). Як визначено ч.ч.1, 2 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У статті 3 ЗУ «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст.11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 даного Закону, є оригіналом такого документа. У п.6 ст.3 ЗУ «Про електрону комерцію», закріплено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір\~вважається укладеним\~з моменту\~одержання особою,\~яка направила\~пропозицію укласти\~такий договір,\~відповіді про\~прийняття цієї\~пропозиції у\~порядку,\~визначеному частиною\~шостою цієї\~статті.\~Відповідь особи,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~електронний договір,\~про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Згідно умовами договору сторони домовилися, що договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання клієнтом зобов`язань за ним. Отже, відповідно до укладеного між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] договору про споживчий кредит №121817 від 07.11.2023 року, сума (загальний розмір) кредиту становить 6667 грн. 00 коп. і надається в наступному порядку: у розмірі 5000 грн. 25 коп. на № карти/рахунку позичальника - [NUMBER] , у національній валюті та у розмірі 1666 грн. 75 коп. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2,5 індивідуальної частини договору, що викладено у п.2.2.1 договору. Загальний строк кредитування за даним договором складає 70 днів, тобто з 07.11.2023 року по 16.01.2024 року (п.2.6 договору). Як вбачається із довідки про успішність операції, ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» було нараховано на карту клієнта - [PERSON] , номер: [NUMBER] , надану ним товариству і відображену у паспорті споживчого кредиту та самому кредитному договорі (а.с.20, 25), грошові кошти в сумі 5000 грн. 25 коп. в якості видачі кредиту за договором №121817 від 07.11.2023 року (а.с.31). Таким чином, ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало [PERSON] грошові кошти в обсязі та у строк визначені умовами кредитного договору. Натомість відповідач, умов кредитного договору не виконав, оскільки в порушення вимог ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, та сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у [PERSON] утворилася заборгованість за кредитним договором. В подальшому, 18.04.2024 року ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»,

Outcome: approved