Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

04 червня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» звернулось до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 010/1915/82/1141465 від 30.06.2021 року у розмірі 41 980,06 грн., судові витрати у розмірі 3028 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1400 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено Заяву про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/1915/82/1141465, відповідно до якого Банк відкрив картковий рахунок відповідачу та надав послугу споживчого кредиту у формі кредитування рахунку, під яким розуміються грошові кошти, що надаються відповідачу на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, розмір яких становить 10 000, 00 грн. з максимальним лімітом 500 000, 00 грн., строком на 48 місяців. Водночас, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого за ним виникла заборгованість. 20.12.2022 року між Банком та Товариством був укладений Договір про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F, за умовами якого Товариство набуло право грошової вимоги до відповідача. Оскільки заборгованість відповідачем так і не була сплачена, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 06 червня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. У своїй заяві зазначив про підтримання позовних вимог у повному обсязі та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, а саме шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Крім того, повідомлявся шляхом направлення повісток на останню відому адресу реєстрації відповідача, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні поштові конверти з відміткою про відсутність адресату за адресою, зазначеною в позовній заяві, що свідчить про належне його повідомлення. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Відзив на позов не подав. Згідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлялась про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, 30.06.2021 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем (Клієнт) особисто підписано Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/1915/82/1141465 (Кредитний договір), відповідно до якого Банк встановив поточний ліміт, розмір якого становить 10 000, 00 грн. з максимальним лімітом 500 000, 00 грн. Пунктом 1.1. Кредитного договору визначено, що Банк відкриває клієнту картковий рахунок у гривні. Відповідно до умов Кредитного договору з дати встановлення (зміни) Поточного ліміту Клієнт має право отримати, а Банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на КР надати Клієнту в межах Поточного ліміту кошти (Кредит), а Клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надається шляхом зарахування коштів Кредиту на КР одночасно з ініціюванням Клієнтом платіжних (видаткових) операцій за КР, із здійсненням Банком Договірного списання коштів Кредиту з КР у визначених Договором випадках, виконанні Банком інших операцій за КР відповідно до умов Договору. Згідно з п. 2.3 Кредитного договору строк Кредиту - сукупність Періодів, протягом яких Банк визначає поточний ліміт відповідно до пункту 3 Заяви. Строк Кредиту становить 48 місяців, що починається з дати встановлення (зміни) Поточного ліміту (Дати початку кредитування). Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору проценти (за користування Кредитом), в т.ч. за користування Недозволеним овердрафтом- процентна ставка фіксована, становить 48,0% річних. Згідно з додатком № 1 до Заяви № № 010/1915/82/1141465 від 30.06.2021 року, процентна ставка річних 48,0%, розмір щомісячного платежу (від суми заборгованості) - 5%, сума щомісячного платежу 1222,67 грн., погашення суми кредиту 500, 00 грн., проценти за користування кредитом 407, 67 грн., комісія за зняття готівки 315, 00 грн., плата за обслуговування КР 0 грн., неустойка (від суми простроченого щомісячного платежу) 1,0% (мін. 50 грн.), реальна річна процентна ставка 48,79 %, загальна вартість кредиту 29 515, 00 грн. У паспорті споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» зазначені умови кредитування для відповідача, які надаються АТ «Райффайзен Банк Аваль». На підставі вищевказаного Кредитного договору 30.06.2021 відповідач отримав платіжну картку, що підтверджується розпискою про отримання картки, підписаною особисто відповідачем та наявною в матеріалах справи банківською випискою. Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованості, у зв`язку з порушеннями зобов`язань за Кредитним договором відповідач має заборгованість у розмірі 41 980,06 грн., з яких: 40 920,61 грн. заборгованість за дозволеним овердрафтом; 1059,45 грн. заборгованість за відсотками. Відповідач наданий позивачем розрахунок суми боргу не спростував, контррозрахунку не подав. 20 грудня 2022 року АТ «Райффайзен Банк» (Первісний кредитор) та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» (Новий кредитор) було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F (Договір), відповідно до умов якого Первісний кредитор передає Новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а Новий кредитор приймає належні Первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржників. Пунктом 3.4. Договору визначено, що Новий кредитор зобов`язується сплатити вказану у письмовому повідомленні згідно п. 2.3.2 Договору Первісного кредитора загальну вартість сформованого портфеля заборгованості, шляхом безготівкового переказу, на рахунок Первісного кредитора. Повідомленням № 114/13-35 від 14.06.2023 АТ «Райффайзен Банк» повідомив ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про загальну вартість портфеля 3 149 285, 56 грн. Платіжною інструкцією № 802 від 15.06.2023 року підтверджується, що ТОВ «Сіті Фінанс» перерахувало на рахунок АТ «Райффайзен Банк» загальну вартість портфеля заборгованості згідно п. 3.4 Договору відступлення права вимоги № 114/2-57-F від 20.12.2022 року. Відповідно до реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 114/2-57-F від 20 грудня 2022 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі і за Кредитним договором 010/1915/82/1141465 від 30.06.2021 року укладений з відповідачем. 29.07.2024 року на адресу відповідача було направлено вимогу про виконання договірних зобов`язань, а саме ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» вимагає протягом 30 календарних днів, а саме негайно у строк до 28.08.2024 року погасити заборгованість по кредиту у розмірі 41 980,06 грн. Однак, вказана вимоги відповідачем була залишена без задоволення, сума боргу на час розгляду справи не погашена. З урахуванням наведених обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів шляхом стягнення з позичальника вищенаведеної суми грошових коштів у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частина 2 ст. 1056-1 ЦК визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК унормовано, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з ч. 2 ст. 517 ЦК боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Частиною 1 ст. 509 ЦК передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Стаття 610 ЦК передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК). Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання. Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм, а також матеріалів справи, суд доходить до висновку про те, що між банком та відповідачем 30.06.2021 укладено кредитний договір, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит. Однак, відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 16.06.2023 року склалась заборгованість у загальному розмірі 41 980,06 грн., а тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованості за кредитним договором у розмірі 41 980,06 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. Що стосується понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 1 400, 00 грн., суд зазначає наступне. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. У даному випадку, розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу підтверджується Договором № 14/06/2023 про надання правничої допомоги від 14.06.2023, укладеним між Товариством та адвокатом Титаренко В.В; Додатком № 1 до Договору про надання правничої допомоги від 14.06.2023 року№ 14/06/2023 від 14.06.2023 року про вартість послуг; замовленням № 894 до Договору про надання правничої допомоги від 14.06.2023 року № 14/06/2023 року від 24.12.2024 року; актом виконаних робіт ( наданих послуг) до замовлення № 894 до Договору про надання правничої допомоги від 14.06.2023 року № 14/06/2023 від 24.12.2024 року; платіжною інструкцією № 2966 (на безготівковий переказ в національній валюті) від 26.12.2024 року на суму 1 400, 00 грн. За таких обставин, враховуючи ціну позову, складність справи, яка є типовою та нескладною, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, який об`єктивно підтверджується матеріалами справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, критерії розумності їхнього розміру,

Outcome: approved