Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до ПП\~фірма «Деметра»\~про розірвання\~договору оренди\~та стягнення\~орендної плати Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що є власником земельної ділянки площею 2,5110 га, кадастровий номер 6822487400:08:008:0041, яка розташована на території Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області на підставі свідоцтва про право на спадщину. 26 листопада 2014 року [PERSON] (спадкодавець) уклав договір оренди вищевказаної ділянки із відповідачем. У зв`язку із невиконанням Відповідачем зобов`язань передбачених договором оренди Позивач просить його скасувати та стягнути з Відповідача на свою користь не виплачену орендну плату за 2023 рік в сумі 2564,82 грн. та за 2024 рік в сумі 2564,82 гривень. В судове засідання сторони не з`явились. Про день слухання справи повідомлені своєчасно. До початку судового розгляду представник позивача подала заяву про слухання справи у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду. Відповідач причин неявки суду не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, судом встановлено наступні обставини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 травня 2023 року посвідченого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Саварчук С.Л., [PERSON] прийняв спадщину, яка складається з земельної ділянки площею 2,5110 га, кадастровий номер 6822487400:08:008:0041, яка розташована на території Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Вищевказана земельна ділянка перебуває в оренді ПП фірма «Деметра» від 26 листопада 2014 року строком на 20 років, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.01.2024 року. Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 26.11.2014 року, згідно якого вбачається, розділ 4 абз. 4.4 орендар зобов`язується не пізніше як у термін від 01.09. до 01.12 кожного року, сплатити орендодавцеві оренду плату. Згідно розділ 4 абз. 4.1 за користування вказаною земельною ділянкою договорі орендар сплачує орендодавцю щороку оренду плату ( в розрахунку за одну земельну ділянку) у розірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Порушуючи умови укладеного Договору, орендар (відповідач у справі) не сплатив позивачу орендну плату за 2023\~рік в\~сумі 2564,82\~гривень та\~за 2024\~рік в\~сумі 2564,82\~гривень за користування земельною ділянкою площею 2,5110 га, кадастровий номер 6822487400:08:008:0041, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Відповідно до статті 124\~ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Відповідно до статті 1\~Закону України\~«Про оренду\~землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13\~Закону України\~«Про оренду\~землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У\~статті 15\~Закону «Про\~оренду землі» визначено ті умови, які є істотними для договору оренди землі і серед інших це - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. У статті 21\~Закону України\~«Про оренду\~землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. За положеннями\~статті 24 Закону України «Про оренду землі»\~орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі»\~передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями24і25цьогоЗакону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Водночас у пункті д) частини першої статті 141\~ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, згідно зі статтями 13,21 Закону України «Про оренду землі»\~основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної платиу встановленому розмірі. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Згідно зі статтею 629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За загальними правилами статті 651\~ЦК України умовою розірвання договору оренди в односторонньому порядку є істотне порушення умов договору та інші випадки, встановлені договором та законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Частинами першою та другою статті 651\~ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зістаттею 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди землі, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18). Враховуючи, що відповідачем не було сплачено позивачу орендну плату за два роки, що свідчить про систематичне невиконання відповідачем умов договору оренди земельної ділянки, договір оренди землі підлягає розірванню, а орендна плата стягненню за рішенням суду. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до абз. 2 п. 13 ст. 79 1 Земельного кодексу України ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Враховуючи вищенаведене, надані суду докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 гривень 20 коп. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні розміру витрат на правничу допомогу відповідача суд враховує складність справи та тривалість розгляду справи, а також те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у\~справах № 923/560/17,\~№ 329/766/18,\~№ 178/1522/18. Витрати за надання правничої допомоги підлягають стягненню в розмірі 16000 гривень, в сумі , яка вказана в договорі про надання правничої допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved