Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

В травні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що подружні відносини між ним та відповідачем [PERSON] фактично припинені, сімейне життя не склалось через протилежні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, втрату почуття взаємної поваги. Позивач вважає, що збереження сім`ї неможливе. 01.05.2025 ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 28.05.2025 від відповідача [PERSON] надійшла заява про надання строку для примирення подружжя. 29.05.2025 згідно ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва провадження по справі зупинено для надання сторонам строку для примирення подружжя до 29.08.2025. Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.08.2025 поновлено провадження у справі. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Сторони повідомлені судом про розгляд справи належним чином. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі та доданих до неї документів. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористалась. 31.07.2025 від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла заява, згідно якої вона позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. 26.08.2025 відповідач [PERSON] подала до суду заяву, згідно з якою просила не приймати до уваги (залишити без розгляду) її заяву про визнання позову. Також повторно звернулась до суду із заявою про надання строку на примирення подружжя тривалістю шість місяців. В той же час, 25.08.2025 від представника позивача адвоката Приземного С.С. із застосуванням системи «Електронний суд» надійшла заява, згідно якої він підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. Згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», передбачене ч. 1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. У випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Здійснення судом заходів до примирення подружжя, у тому числі надання сторонам строку на примирення, є правом суду, а не обов`язком. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 30.05.2019 у справі № 442/6319/16-ц та від 11.06.2019 у справі № 605/434/18. Судом врахована позиція позивача, яка висловлена його представником у заяві від 25.08.2025, відповідно до якої позивач наполягає на розірванні шлюбу. Суд також враховує положення ст. 56 СК України, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Крім того, подружжю уже надавався строк для примирення відповідно до ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 29.05.2025 року, однак, примирення подружжя не відбулось, позивач і надалі наполягає на розірванні шлюбу. Важливий також є той факт, що позов про розірвання шлюбу подано позивачем ще 01.05.2025, однак протягом такого тривалого строку подружжя так і не примирилось. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що задоволення клопотання відповідача про повторне надання строку для примирення подружжя буде суперечити ст. 24, 56 СК України, а тому в його задоволенні необхідно відмовити. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із позовної заяви встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені та подальше їх спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Шлюб між сторонами зареєстрований 14.01.2022 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 8, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги статті 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (статті 110 СК України). Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до\~уваги,\~що причини,\~які спонукають\~позивача наполягати\~на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме його інтересам, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Оскільки позивачем не заявлено вимог про стягнення з відповідача понесених ним судових витрат, виходячи з принципів диспозитивності цивільного судочинства, суд вирішив не здійснювати розподіл сплаченого судового збору.

Outcome: approved