Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду міста Києва із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Подану позовну заяву обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07.08.2010. У період шлюбу народилися діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося, сторони мають протилежні погляди на сімейне життя, втратили почуття любові. З березня 2024 року сторони разом не проживають, спільний бюджет та господарство не ведуть, шлюб існує формально. На підставі викладеного позивачка просить шлюб розірвати, повернути дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18.07.2025 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 23.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого не заперечує щодо розірвання шлюбу, проте заперечує щодо причин розлучення. Розгляд справи просить проводити у відсутність сторони відповідача. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 серпня 2010 року Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1369. Сторони мають спільних дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи думку позивачки, викладену у прохальній частині позовної зави, суд приходить до висновку про відновлення дошлюбного прізвища позивачки - « [PERSON] ». Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211, 20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved