Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 756/12504/24 від 12.08.2025 задоволено частково позовні вимоги [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 23055,53 грн та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. Позивач через свого представника подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40000,00 грн та витрати на проведення амблуаторної судової психолого-психіатричної експертизи у розмірі 51503,00 грн. Представник відповідача - адвокат Бобович М.М. надав до суду клопотання про компенсацію витрат на правничу допомогу, в якому просить стягнути з позивача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17000,00 грн. Проте, судом під час винесено рішення не розглянуто подане клопотання та не вирішено питання стягнення судових витрат. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали заявлені ними вимоги та просили задовольнити у повному обсязі. Заперечували щодо задоволення клопотання представника відповідача про компенсацію судових витрат, оскільки ці вимоги є необгрунтованими. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав подане ним клопотання про компенсацію витрат на правничу допомогу та просив задовольнити у повному обсязі. Заперечував щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 40000,00 грн, оскільки позовні вимоги було задоволено частково, тому і витрати на правову допомогу слід стягнути пропорційно задоволеним вимогам. Щодо витрат сплачених позивачем за проведення експертизи зазначив, що ці витрати має нести позивач, оскільки саме за її ініціативою проводилося експертне дослідження. Вислухавши пояснення позивача, її представника та представника відповідача, дослідивши зміст поданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, клопотання про компенсацію витрат на правничу допомогу та дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1-3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009, додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження фактично понесених витрат на правничу допомогу представник позивача надав договір про надання правничої допомоги № 5 від 28.05.2024, додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги № 5 від 28.05.2024, акт про приймання - передачі наданих послуг від 11.08.2025, з якого вбачається, що за надання послуг клієнтом сплачено 40000,00 грн. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Представник відповідача на підтвердження фактично понесених витрат на правничу допомогу надав договір про надання правової допомоги № 41 від 05.11.2024 та акт наданих послуг від 07.08.2025, з якого убачається, що вартість наданих послуг становить 17000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19). Закон України «Про судоустрій і статус суддів» установлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як убачається з рішення суду від 12.08.2025, позовні вимоги задоволено на 2,5 % (33055,53/1319055х100), а у решті 97,5 % відмовлено. При визначені розміру компенсації сторонам витрат на правничу допомогу, суд враховує категорію справи, обсяг фактичних витрат, понесених стороною, їх необхідність та доцільність, враховуючи загальну тривалість розгляду справи в суді, кількість часу витраченого адвокатами на участь у судових засіданнях,

Outcome: partial