Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

23.02.2025 [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 26.02.2025, мотивуючи тим, що 20 жовтня 2009 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у справі № 2-67647/2009 постановлено ухвалу про визнання мирової угоди, за якою відповідач по справі сплачує позивачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] кошти в сумі 4000 грн в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної залиттям 03.06.2009 належної їм квартири [ADDRESS] , а позивачі в свою чергу відмовляються від своїх претензій щодо предмету спору. Ухвала набрала законної сили 04.11.2009. В ухвалі суду допущено помилку у його прізвищі: написано « [PERSON] » замість « [PERSON] ». На момент розгляду справи згідно паспорту його прізвище значиться « [PERSON] ». Як зазначено у Експертному висновку № 056/743/2 від 11.08.2015, з урахуванням зазначеного у Висновку українські записи прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, а також інших документах зазначеної особи та її родичів, є ідентичними. Згідно ухвали суду він сплатив спірну суму 4000 грн позивачам, але по невідомій йому причині дана ухвала була прийнята до виконавчого провадження. 16.05.2011 листом за № 8576 Міський відділ ДВС Білоцерківського МРУЮ щодо нього направив Білоцерківському МБТІ копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2011.В Постанові про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2011 Відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про стягнення з [PERSON] боргу на користь [PERSON] в сумі 4000,00 грн постановлено накласти арешт на все майно, що належить йому та зазначено його РНОКПП - [NUMBER] . На його заяву Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом № 20722 від 26.01.2024 повідомив, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що у відділі на примусовому виконанні виконавчих листів про стягнення з нього, станом на дату надання відповіді, не перебувають, і в межах якого виконавчого провадження виносилась постанова встановити не можливо. На його заяву Перша білоцерківська державна нотаріальна контора, листом № 1196/01-16 від 24.10.2024, повідомила, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою обтяження майна є постанова міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського МРУЮ, суб`єкт, власник: [PERSON] та іншою інформацією, крім зазначеної в листі, ДНК не володіє. З інформаційної довідки № 395069914 від 16.09.2024 вбачається, що в ній міститься інформація про накладені обтяження на все нерухоме майно, власником якого є він, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АК №697951, виданий 16.05.2011 міським відділом ДВС Білоцерківського МРУЮ. Водночас, всі виконавчі провадження з виконання виконавчих документів про стягнення з [PERSON] на користь стягувача та всі виконавчі провадження щодо [PERSON] завершені, у провадженні ДВС жодних виконавчих документів відносно [PERSON] немає, тобто і підстав для продовження обтяження на майно немає. Арешт майна за відсутності правових підстав для цього порушує його право власності. Таким чином, за наявності накладених арештів (обтяжень) на майно порушується його право розпоряджання своїм майном, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі використати своє законне право на майно як власник майна. Тому просив у судовому порядку зняти арешт, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, виданої 16.05.2011 міським відділом ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції на все його нерухоме майно: 1) з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 11172650); 2) з нежитлової будівлі, літ. «А» пл. 526,3 кв.м; за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 11172650); 3) з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 11172650); 4) з будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 11172650); 5) з житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер запису про обтяження 10847517); 6) із земельної ділянки у розмірі 1/2 частки (реєстраційний номер запису про обтяження 10847517); 7) з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер запису про обтяження 10847450); 8) з земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер запису про обтяження 17105362); 9) з нежитлової будівлі, магазина продовольчих товарів з кафетерієм, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер запису про обтяження 17105946) та залишити за ним судові витрати. 03.03.2025 судом постановлено ухвалу, якою відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Білоцерківський відділ ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з майна. 04.06.2025 постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2025 року скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 01.07.2025 відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду справу розподілено та 02.07.2025 передано для розгляду. 03.07.2025 судом постановлено ухвалу, якою прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче\~ засідання на 29.07.2025 11:00. 29.07.2025 [PERSON] подав до суду заяву про зміну предмету позову, у якій просив у судовому порядку: припинити обтяження шляхом зняття арешту з квартири, реєстраційний номер майна: 1233031, за адресою: [ADDRESS] ; рішення про державну реєстрацію прийнято 23.07.2003; що належить [PERSON] , накладений 16.05.2011 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2011 Відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, реєстраційний номер обтяження в Реєстрі прав власності на нерухоме майно: 11172650; припинити обтяження шляхом зняття арешту з нежитлової будівлі, літ. «А» пл. 526,3 кв.м, реєстраційний номер майна: 16998567; за адресою: [ADDRESS] , рішення про державну реєстрацію від 05.12.2006, що належить [PERSON] , накладений 16.05.2011 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2011 Відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, реєстраційний номер обтяження в Реєстрі прав власності на нерухоме майно: 11172650; припинити обтяження шляхом зняття арешту з квартири, реєстраційний номер майна: 19227216, за адресою: [ADDRESS] , рішення про державну реєстрацію від 15.06.2007, що належить [PERSON] , накладений 16.05.2011 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2011 Відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, реєстраційний номер обтяження в Реєстрі прав власності на нерухоме майно: 11172650; припинити обтяження шляхом зняття арешту з будинку, реєстраційний номер майна: 24729429, за адресою: [ADDRESS] , рішення про державну реєстрацію прийнято 03.12.2011; що належить [PERSON] , накладений 16.05.2011 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2011 Відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, реєстраційний номер обтяження в Реєстрі прав власності на нерухоме майно: 11172650; припинити обтяження шляхом зняття арешту з житлового будинку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 172377232103, за адресою: [ADDRESS] , номер відомостей про речове право: 47604829, що належить [PERSON] у розмірі 31/200 частки, накладений Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 23757533 від 18.08.2015, прийнятим 16.05.2011 державним реєстратором приватним нотаріусом Якименською Л.Л. Білоцерківського районного нотаріального округу, Київська область, на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2011 Відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції; номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 10847517; припинити обтяження шляхом зняття арешту з земельної ділянки; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 172407832103, номер відомостей про речове право: 47604757, що належить [PERSON] у розмірі 1/2 частки, накладений Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 23757533» від 18.08.2015, прийнятим 16.05.2011 державним реєстратором приватним нотаріусом Якименською Л.Л. Білоцерківського районного нотаріального округу, Київська область,\~ на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2011 Відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 10847517; припинити обтяження шляхом зняття арешту з квартири, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 705774432103, за адресою: [ADDRESS] , номер відомостей про речове право: 10846612, що належить [PERSON] , накладений Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 23757533 від 18.08.2015, прийнятим 16.05.2011 державним реєстратором приватним нотаріусом Якименською Л.Л. Білоцерківського районного нотаріального округу, Київська області на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2011 Відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції; номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 10847450; припинити обтяження шляхом зняття арешту з земельної ділянки, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 913772032103, за адресою: [ADDRESS] , номер відомостей про речове право: 14368274, що належить [PERSON] , накладений Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29466198 від 28.04.2016, прийнятим 16.05.2011 державним реєстратором приватним нотаріусом Якименською Л.Л. Білоцерківського районного нотаріального округу, Київська області, на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2011 Відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 17105362; припинити обтяження шляхом зняття арешту з нежитлової будівлі, магазина продовольчих товарів з кафетерієм, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1066211832103, за адресою: [ADDRESS] ; номер відомостей про речове право: 17105896, що належить [PERSON] , накладений Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32059213 від 26.10.2016, прийнятим 16.05.2011\~ державним реєстратором Матушевич О.В. Білоцерківської міської ради, Київська області, на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2011 Відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції; номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 17105946. Також, просив судові витрати у справі залишити за ним без відповідного відшкодування. 29.07.2025 судом постановлено ухвалу, якою прийнято заяву [PERSON] про зміну предмету позову. 29.07.2025 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання на 10.09.2025 11:30, для реалізації права на подання відповідачем заяв щодо спору. Позивач - [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце засідання повідомлений належним чином та 10.09.2025 його представник адвокат Гарнага Наталі Юріївна подала до суду заяву про проведення засідання без участі позивача та його представника, позовну заяву та заяву про зміну предмету позову підтримує у повному обсязі, судові витрати позивач залишає за собою. Відповідачка - [PERSON] \~ у підготовче засідання не з`явилася, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, 03.09.2025 подала до суду письмову заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі. Також, зазначила, що вона не заперечує проти задоволення позовної заяви та заяви про зміну предмета позову [PERSON] , виходячи з наступного. Так, дійсно, 20.10.2009 у справі № 2-67647/2009 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області постановлено ухвалу про визнання мирової угоди, за якою [PERSON] , відповідач по справі, повинен був сплатити їй та іншим позивачам [PERSON] та [PERSON] кошти в сумі 4000 грн в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної залиттям 03.06.2009 належної їм квартири [ADDRESS] , а вона та інші позивачі в свою чергу відмовляються від своїх претензій щодо предмету спору. На виконання ухвали суду від 20.10.2009 та мирової угоди [PERSON] протягом 2010 року сплатив усю спірну суму 4000 грн. У неї немає жодних претензій до [PERSON] та претензій на його майно. Вона вважала, що справа вже давно закрита. Про виконавчі провадження щодо [PERSON] по ухвалі від 20.10.2009 їй нічого не було відомо. Вважає, що позовну заяву та заяву про зміну предмета позову [PERSON] слід задовольнити, бо він як власник свого майна має повне право ним розпоряджатися. Третя особа: Білоцерківський відділ ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) представника до суду не направив, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином, письмові пояснення щодо спору та заяви з процесуальних питань до суду не подав. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини, спірні правовідносини, з посиланням на докази та норми права. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Відповідно до ч. 1- ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ст. 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. У пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така ж правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За правилами ч.1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено матеріалами справи (а.с. 8). 20.10.2009 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у справі № 2-67647/2009 постановлено ухвалу про визнання мирової угоди (а.с. 14), відповідно до якої визнано мирову угоду за якою відповідач по справі [PERSON] сплачує позивачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] кошти в сумі 4000 грн в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної залиттям 03.06.2009 належної їм квартири [ADDRESS] , а позивачі в свою чергу відмовляються від своїх претензій щодо предмету спору. Ухвала набрала законної сили 04.11.2009. Також встановлено, що в ухвалі суду від 20.10.2009 допущено помилку у прізвищі, а саме зазначено « [PERSON] » замість « [PERSON] », оскільки на момент розгляду справи згідно паспорту його прізвище значиться « [PERSON] », а згідно експертного висновку №056/743/2 від 11.08.2015, українські записи прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, а також інших документів зазначеної особи та її родичів, є ідентичними (а.с. 9). Позивач [PERSON] на виконання ухвали Білоцерківського міськрайонного суду у справі № 2-67647/2009 від 20.10.2009 та мирової угоди сплатив [PERSON] усю суму боргу в розмірі 4000 грн. Вказані обставини визнаються відповідачкою, а відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2011 відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції (а.с. 16) вбачається, що державним виконавцем Баб`юк О.В. при примусовому виконанні виконавчого листа №2-6747, виданого 02.03.2010 Білоцерківським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] боргу на користь [PERSON] в сумі 4000 грн, задля повного і своєчасного виконання рішення суду, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить. 16.05.2011 листом № 8576 (а.с. 15) міський відділ ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції направив Білоцерківському МБТІ для виконання копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2011 відносно [PERSON] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с. 10-13), позивач -\~ [PERSON] є власником нерухомого майна, а саме: 1) земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS] ; 2) нежитлової будівлі, магазина продовольчих товарів з кафетерієм, за адресою: [ADDRESS] ; 3) квартири, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 705774432103, за адресою: [ADDRESS] ; 4) земельної ділянки; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 172407832103, номер відомостей про речове право: 47604757, що належить [PERSON] у розмірі 1/2 частки; 5) житлового будинку,\~ за адресою: [ADDRESS] ; 6) будинку, за адресою: [ADDRESS] ; 7) квартири, за адресою: [ADDRESS] ; 8) квартири, за адресою: [ADDRESS] ; 9) нежитлової будівлі, літ. «А» пл. 526,3 кв.м, за адресою: [ADDRESS] та на вказане нерухоме майно, яке належить [PERSON] , на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АК №697951 від 16.05.2011 Відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції були зареєстровані обтяження в Реєстрі прав власності. З матеріалів справи (а.с. 17, 18), вбачається, що 22.01.2024 позивач звертався до начальника відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою щодо скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер АК № 697951 виданий 16.05.2011 Міським відділом державної виконавчої служби, та листом від 26.01.2024 за № 20722 позивача було повідомлено про те, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що у відділі на примусовому виконанні виконавчих листів про стягнення з [PERSON] , станом на дату надання відповіді не перебуває, та межах якого виконавчого провадження виносилась постанова АК № 697951 видана 15.05.2011 про накладення арешту на майно боржника встановити неможливо. З листа № 1196/01-16 Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори від 24.10.2024 (а.с. 19) вбачається, що позивача [PERSON] повідомлено про те, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою обтяження майна є постанова міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського МРУЮ АК №697951 від 16.05.2011, Суб`єкт, власник: [PERSON] . Іншою інформацією, крім зазначеної в листі, Перша Білоцерківська державна нотаріальна контора не володіє. У зв`язку з чим надати належним чином засвідчені копії матеріалів справи щодо накладення арешту на все майно заявника не є можливим. При вирішені спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Згідно із ч.1, п.3 ч.2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Встановлено, що позивач [PERSON] являється власником нерухомого майна, а саме: 1) земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS] ; 2) нежитлової будівлі, магазина продовольчих товарів з кафетерієм, за адресою: [ADDRESS] ; 3) квартири, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 705774432103, за адресою: [ADDRESS] ; 4) земельної ділянки; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 172407832103, номер відомостей про речове право: 47604757, що належить [PERSON] у розмірі 1/2 частки; 5) житлового будинку,\~ за адресою: [ADDRESS] ; 6) будинку, за адресою: [ADDRESS] ; 7) квартири, за адресою: [ADDRESS] ; 8) квартири, за адресою: [ADDRESS] ; 9) нежитлової будівлі, літ. «А» пл. 526,3 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . Пункт 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» містить роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Встановлено, що обтяження, а саме арешт всього нерухомого майна, яке належить [PERSON] , здійснено на підставі постанови по арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АК № 697951 від 16.05.2011 МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ, внаслідок чого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстровані обтяження, та вказані обтяження порушують право власності позивача, а іншого способу зняти заборону у нього, окрім судового, немає, адже на примусовому виконанні виконавчі листи про стягнення з [PERSON] коштів, не перебувають,\~ а встановити приналежність постанови про арешт майна боржника від 16.05.2011 АК № 697951 до відповідного виконавчого провадження виявилося не можливим, у зв`язку з їх знищенням за терміном зберігання. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», дії щодо зняття арешту з майна, яке належить [PERSON] , що накладений на підставі постанови по арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АК № 697951 від 16.05.2011, Білоцерківським відділом ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) проведені не були, тому з огляду на ту обставину, що неможливо встановити в межах якого виконавчого провадження було накладено арешт та виконавчі провадження, за якими він був боржником, знищені, захист прав позивача у спосіб оскарження бездіяльності державного виконавця є неможливий, у зв`язку з чим вимоги позивача підлягають захисту шляхом припинення дії, яка порушує його право власності на майно. Також, судом враховується, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09, провадження № 61-12406св21 (ЄДРСРУ № 108296856), від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21, ЄДРСРУ № 108653799) та від 10 січня 2024 року у справі № 569/6234/22 (провадження № 61-2690св23). Відтак, не скасований арешт на майно [PERSON] при відсутності виконавчих проваджень та будь - яких майнових претензій до нього, є порушенням закріпленого Конституцією України (ст. 41) права кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до якої - кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У рішенні «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року Європейський Суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою Суду при здійсненні будь-якого втручання має забезпечуватися «справедливий баланс» між необхідністю забезпечення загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основоположних прав відповідної особи. Вимога забезпечення такого балансу знаходить своє відображення у всій структурі ст. 1 Першого протоколу. Відповідно до п.1 ч. 1. ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Обґрунтовуючи судове рішення, суд\~ приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в\~ рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позовних вимог. Позивач сплатив при подачі позову судовий збір в розмірі 1211,20 грн та його представник заявила клопотання про залишення даних витрат за позивачем без відповідного відшкодування.

Outcome: approved