Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

29.04.2025 до суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредитної лінії № 238885118 від 27.09.2024 у загальному розмірі 30627 грн, яка складається із: заборгованості по кредиту у розмірі 12300 грн та заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 18327 грн. В обґрунтування позову представник позивача вказує, що 07.09.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 238885118, у формі електронного документа, відповідно до якого відповідач отримав від товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 12300 грн. На виконання умов договору грошові кошти перераховані товариством на банківську картку № [NUMBER] , яка була вказана відповідачем при укладанні договору. В порушення умов договору позичальник не повернув надані йому кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування в обумовлені сторонами строки. 12.11.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги, зокрема за договором кредитної лінії № 238885118 від 07.09.2024 ТОВ «Таліон плюс» за договором факторингу № МВ-ТП/8. Представник позивача зазначає у позовній заяві, що загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 30627, з яких: заборгованість по кредиту у розмірі 12300 грн, заборгованість про процентам за користування кредитом у сумі 18327 грн. Окрім того представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Ухвалою суду від 02.05.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов,. Позивач не надавав суду клопотань про розгляд справи в загальному порядку або в спрощеному порядку з викликом сторін, в позові зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повідомлений щодо розгляду справи належним чином. Копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позову та долучених до нього документів, направлені відповідачу за місцем його реєстрації. Відповідач відзиву не подав. Оскільки відповідачем у встановлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. За таких\~обставин відповідно\~до ст.\~280\~ЦПК України\~суд розглянув\~справу \~в порядку\~заочного провадження\~на підставі\~наявних в\~ній доказів,\~оскільки позивач\~не заперечував\~проти такого\~порядку вирішення\~спору, відповідач повідомлений щодо розгляду справи належним чином, відзиву не подав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд зазначає таке. Судом встановлено, що 07.09.2024 [PERSON] шляхом накладення електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора підписав паспорт споживчого кредиту, відповідно до умов якого тип кредиту кредитна лінія, сума/ліміт кредиту становить 12300 грн; строк кредитування до 1826 днів (дисконтний період 30 днів, з можливістю продовження та поновлення); спосіб та строк надання кредиту шляхом переказу грошових коштів позичальнику після заповнення заявки на сайтах або в мобільному додатку (особистому кабінеті позичальника) в строк від однієї хвилини до трьох днів; базова процентна ставка становить 365%; тип процентної ставки фіксована; реальна річна процентна ставка: 2333,95 відсотків річних. 07.09.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір кредитної лінії № 238885118 (далі договір), відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в сумі кредитного ліміту у розмірі 12300 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога (п. 2.1. договору). Згідно з п. п. 2.3.-2.4. договору кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 8068 07.09.2024 (що є датою надання кредиту). Другий та решта траншів за договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 5.1. договору кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 5355-28ХХ-ХХХХ-9597, що відбувається не пізніше, ніж протягом трьох банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором. Пунктами 7.1., 7.3. договору встановлено, що рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 07.10.2024. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 07.10.2029. Відповідно до п. п. 7.4.1., 7.4.2 договору протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного період кредитування чи поновлення дисконтного періоду, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього договору. Після закінчення дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно. Пунктами 8.1., 8.3. договору визначено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника договором не передбачено. Базова процентна ставка становить 1 відсоток в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожен день користування ним, що становить 365 відсотків річних. Також 07.09.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали між собою додаткову угоду до договору № 238885118 від 07.09.2024 (далі додаткова угода), відповідно до умов якої сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику траншу в сумі 4323 грн (п. 1.1. додаткової угоди). Відповідно до п. 1.2. додаткової угоди безготівковий переказ цього та інших траншів за договором може бути здійснено за реквізитами платіжної картки позичальника 5355-28ХХ-ХХХХ-9597. Згідно з п. 1.4. додаткової угоди з моменту отримання траншу, вказаного в п.1.1. договору, базова процентна ставка за договором буде складати 1 відсоток в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожен день користування ним, що становить 365 відсотків річних. Відповідно до копій довідок, наданих директором ТОВ «Профітгід» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-757 від 06.09.2023 та на підставі платіжних інструкцій ТОВ «Профітгід» здійснено перекази грошових коштів на рахунок отримувача, а саме: від відправника ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на номер платіжної картки [NUMBER] , опис: [PERSON] договір 238885118 від 07.09.2024, суми переказу: 8068 грн та 4232 грн. Вказані відомості також підтверджуються довідками директора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 627 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що відповідно до\~ст. 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. ст.\~626,\~628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до\~ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з п. 6 ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, який відповідач використав для підписання як договору кредитної лінії, так і додаткової угоди до вказаного договору. Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1\~статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Верховний Суд України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15 сформував правову позицію, відповідно до якої боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. 12.11.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон плюс» (фактор) уклали між собою договір факторингу № МВ-ТП/8 (далі договір факторингу), відповідно до умов якого в порядку та на умовах цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти розпорядження клієнтаза плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1. договору факторингу). Відповідно до п. 4.1. договору факторингу наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання реєстру прав вимоги. Майбутнє право вимоги вважається переданим з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Згідно з копією витягу з реєстру прав вимоги від 12.11.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання договору факторингу № МВ-ТП/8 від 12.11.2024 відступає ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 238885118 від 07.09.2024. Розмір заборгованості [PERSON] за вказаним договором становить 26568 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту у розмірі 12300 грн, заборгованість по процентам у сумі 8118 грн, заборгованість по іншим нарахуванням у сумі 6150 грн. Відповідно до копії платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 1001 від 30.12.2024 ТОВ «Таліон плюс» 30.12.2024 перерахувало ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» грошові кошти у розмірі 3233215,70 грн. Призначення платежу: плата за відступлення прав вимоги відповідно до договору факторингу № МВ-ТП/8 від 12.11.2024. Згідно з\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ЦК України\~а кредитним\~договором банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048\~цього Кодексу. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 238885118, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», [PERSON] станом на 12.11.2024 має заборгованість за кредитним договором № 238885118 від 07.09.2024 у загальному розмірі 26568 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту у розмірі 12300 грн, заборгованість по процентам у сумі 8118 грн, заборгованість по іншим нарахуванням у сумі 6150 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 238885118, наданого ТОВ «Таліон плюс», [PERSON] станом на 03.02.2025 має заборгованість за кредитним договором № 238885118 від 07.09.2024 у загальному розмірі 36777 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту у розмірі 12300 грн, заборгованість по процентам у сумі 18327 грн, заборгованість по іншим нарахуванням у сумі 6150 грн. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи той факт, що [PERSON] свої зобов`язання за договором кредитної лінії № 238885118 від 27.09.2024 належним чином не виконав, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Таліон плюс» до [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредитної лінії № 238885118 від 27.09.2024 у загальному розмірі 30627 грн, яка складається із: заборгованості по кредиту у розмірі 12300 грн та заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 18327 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судом встановлено, що при подачі позовної заяви до суду позивачем сплачено 2422,40 грн судового збору, які підлягають стягненню з відповідача. Згідно з ч. 3\~ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи суд також враховує практику Верховного Суду, а саме те, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатись у ці правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар. Останній може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) в особі директора [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» (адвокатське об`єднання) в особі керуючого партнера Колінько А.В., укладено договір про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024 (далі договір), відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1. договору). Відповідно до п. п. 4.1., 4.2. договору правова допомога, що надається адвокатським об`єднанням, клієнтом оплачується у розмірі та обсязі, погодженому в додатках до цього договору (додаткових угодах та/або реєстрах), в гривнях шляхом переказу коштів на рахунок адвокатського об`єднання та може бути здійснена в будь-який час за надані послуги та в тому числі авансом за надані послуги в майбутньому. За результатами надання правової допомоги складається акт приймання-передачі наданих послуг, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським об`єднанням правової допомоги і її вартість. Згідно з копією додаткової угоди № 512 від 30.12.2024 про надання правової допомоги до договору № 5 від 02 грудня 2024 року, укладеної між ТОВ «Таліон плюс» та АО «Ліга юридичних технологій та інновацій» вказаним додатком визначено порядок оплати послуг адвокатського об`єднання за надання правової допомоги у справі клієнта до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 238885118 від 07.09.2024. Сторони погодили, що вартість послуг адвокатського об`єднання по супроводженню справи становить 5000 грн, що включає в себе: аналіз кредитної справи та формування юридичного висновку вартістю 1000 грн; підготовка та направлення відповідачу про оплату заборгованості (досудова вимога) вартістю 500 грн; збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у цій справи адвокатським об`єднанням, підготовка позовної заяви та направлення копії доданих до неї документів до суду вартістю 3500 грн. З копії акту приймання-передачі наданих послуг від 30.12.2024 відповідно до договору про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року, підписаного директором ТОВ «Таліон плюс» та керуючим партнером адвокатського об`єднання «Ліга юридичних технологій та інновацій», адвокатське об`єднання виконало свої зобов`язання в межах договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024 та додаткової угоди у повному обсязі. Також суду надано копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 1412 від 30.12.2024, відповідно до якої ТОВ «Таліон плюс» перераховано АО «ЛЮТІ» грошові кошти у сумі 5000 грн, призначення платежу: оплата за надання правової допомоги відповідно до договору № 5 від 02.12.2024 та додаткової угоди №512 від 30.12.2024 у справі про стягнення заборгованості. Беручи до уваги складність справи, виконану адвокатом роботу, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд доходить висновку, що вказані витрати відповідно до вимог ч. 3 ст. 133 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved