Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на 1/4 частину у праві спільної сумісної власності на квартиру, в якій позивачка прохає визначити частку [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , визнавши, що [PERSON] належить право власності на частину вказаної приватизованої квартири. В обґрунтування позову зазначено, що квартира [ADDRESS] була приватизована та значиться на праві спільної сумісній власності за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.01.1994, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, р. № 5-94-10095 та зареєстрована в КП ХБТІ, в Єдиному реєстрі речових прав як об`єкт права власності спірна квартира не зареєстрована. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18.12.2019, яке постановою Харківського апеляційного суду від 18.08.2020 залишено без змін, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на 1/4 частину у праві спільної сумісної власності на квартиру, визначено частку позивача у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , визнавши, що [PERSON] належить 1/4 частина вказаної приватизованої квартири. На теперішній час право власності на частку 1/4 квартири [ADDRESS] [PERSON] не було зареєстровано в державному електронному реєстрі речових прав. 29.09.2007 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Московському РАГС м. Харкова, актовий запис№ 1100 та після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище [PERSON] . 23.08.2006 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського управління юстиції, актовий запис №1598. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . 27.05.2013. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27.05.2013 шлюб було розірвано, прізвище [PERSON] залишено [PERSON] . 12.01.2018 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у Московському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №28. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Спірна квартира має три кімнати, загальною площею 65,1 кв. м. Частка кожного складає по 1/4 частини. Відповідачі у добровільному порядку не згодні укладати нотаріальний договір, не згодні з її часткою в спільній сумісній власності в спірній квартирі, тому вона звернутись до суду із позовною заявою. Ухвалою суду від 21.01.2025 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 17.02.2025 ухвалою суду витребувано від комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради (61003 м. Харків, майдан Павлівський, 4) інформацію на паперових носіях про реєстрацію права власності квартири [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03 січня 1994 року, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, р. №5-94-10095. 17.06.2025 ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито, та справу призначено до судового розгляду. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала задовольнити та розглядати справу без її участі, про що зазначили у письмовій заяві. Відповідачка [PERSON] не заперечувала щодо задоволення позову, позовні вимоги визнає, прохала справу розглядати без її участі, про що зазначила у письмовій заяві. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і вчасно, причину неявки суду не повідомили, право на подання відзиву не скористались. Частиною 8 ст. 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з\~ч.\~1\~та ч.\~2\~ст.\~4 ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло спірна квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] , (а.с.08) Позивачка [PERSON] 29.09.2007 у Московському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів 29.09.2007 зроблено відповідний актовий запис № 1100. Прізвище після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.11.2007 (а.с.38). 23.08.2006 [PERSON] у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського управління юстиції уклала шлюб з [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1598. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . (а.с.20). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27.05.2013 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 21). 12.01.2018 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у Московському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №28. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . (а.с.22) Відповідно інформації директора Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 18.03.2025 за вих. № 3090/04-12/25 згідно з наявними архівними матеріалами реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] станом на 31.12.2012 проведена КП «БТІ» на праві спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.01.1994, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду р. № 5-04-10095 (а.с.87). За положеннями ст.\~47\~Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі статтею 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine»), рішення від 02 грудня 2010 року) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло. Статтею 5\~ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~319\~ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 321\~ЦК України визначено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. При цьому, ч. 1 ст.\~355\~ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч. 1 ст.\~368\~ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 372 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та частки сторін в праві спільної сумісної власності на квартиру є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналізуючи вищенаведене, враховуючи, що спірна квартира була приватизована чотирьома особами, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про право власності на житло від 03.01.1994, видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонд, тому доля кожного повинна складати частини, так як між сторонами не було домовленості про визначення часток і інше не встановлено законом. Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити та визначити за позивачкою 1/4 частки спірної квартири.

Outcome: approved