Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

Дочірнє підприємство «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» (надалі ДП «Газпостач» ТзОВ «Тернопільміськгаз») звернулося в суд із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 10\~408,30 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз», як постачальник, поставило [PERSON] , як споживачу та власнику приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , обсяги природного газу, а останній їх фактично прийняв. Відповідач, будучи власником приміщення, який отримує житлово-комунальні послуги для власних потреб, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , враховуючи положення п. 9 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2496 та зміст Довідки про стан розрахунків за період з 01.03.2020 по 31.01.2022, та Довідки про фінансовий стан споживача, наданої оператором ГРМ, здійснив фактичне споживання природного газу, чим акцептував (підтвердив) свою згоду на приєднання до умов Договору постачання природного газу побутовим споживачам. Свої зобов`язання Підприємство відповідно до умов договору виконує в повному обсязі, надає послуги з постачання природного газу Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язання за договором у частині оплати послуг з газопостачання не виконує. Відповідач також не подав до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на об`єкт та проводив споживання природного газу. Таким чином, між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини зі споживання природного газу, за якими позивачем було поставлено об`єми природного газу, відповідач прийняв (спожив) дані обсяги газу, однак не здійснив оплати за спожитий природний газ. Згідно з особовим рахунком № [NUMBER] станом на 04.04.2025 за вказаним помешканням рахується заборгованість за спожитий природний газ у сумі 10\~408,30 грн. На підставі наведеного, просять позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник Дочірнього підприємства «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» - адвокат Чеканівський В.Р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази суд, встановив Як вбачається із Витягу про державну реєстрацію прав №28825861, виданого 28.01.2011 ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» (м. Тернопіль) квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . [PERSON] 22.09.2017 підписав заяву приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Як вбачається з довідки про фінансовий стан споживача від 07 лютого 2025 року, виданої ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз», позивач здійснює постачання природного газу [PERSON] , як споживачу та власнику житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , на ім`я якого відкрито рахунок за № [NUMBER] . Із довідки про стан розрахунків з ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» за період з 01.03.2020 по 31.01.2022, виданої ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» вбачається, що розмір заборгованості за спожитий природній газ [PERSON] (особовий рахунок - [NUMBER] ), станом на 04.04.2025, становить 10\~408,30 грн. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог частини першої статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Згідно з вимогами пункту 2 частини другої статті 13 вказаного Закону, споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Відповідно до вимог п. 3 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №2496 від 30 вересня 2015 року, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем. Положеннями частини першої статті та другої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених КМ України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. При цьому, відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону, споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. В силу вимог пункту 5 частини другої статті 7 зазначеного Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951 цс 15, від 18.03.2019 у справі № 210/5796/16-ц. Згідно з вимогами частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Судом установлено, що позивач на протязі періоду із 01.03.2020 по 31.01.2022 здійснював забезпечення помешкання відповідача природним газом. Відповідач, який є власником приміщення, використовував природний газ, однак не вносила плату за спожиті послуги в повному розмірі, у зв`язку з чим станом на 04.04.2025 виникла заборгованість у розмірі 10\~408,30 грн., що підтверджується довідкою про стан розрахунків ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз». Таким чином, судом встановлено, що відповідач фактично користувався послугами газопостачання, а тому повинен оплатити їх відповідно до типового договору, який затверджений постановою НКРЕ КП від 30 вересня 2015 року №2500, який є однаковим для всіх побутових споживачів природного газу. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (Подібні висновки викладені у постановах ВС від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц). За таких обставин, суд доходить переконання, що має місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь Дочірнього підприємства «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» заборгованості за спожитий природній газ, за період із 01.03.2020 по 31.01.2022, у розмірі 10\~408,30 грн. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач в судове засідання не з`явився та не надав суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на спростування обставин викладених у позові, зокрема щодо відсутності заборгованості або іншого її розміру. Тому, суд доходить до остаточного висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 3 028 гривень понесених позивачем і документально підтверджених судових витрат із сплати судового збору. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного та

Outcome: approved