Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

В квітні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить припинити право\~власності відповідачки\~на 1/4\~частку у\~праві власності\~на домоволодіння,\~розташоване за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~визнати за\~ним право\~власності на\~зазначену частку\~та стягнути\~з нього\~на користь\~ [PERSON] \~компенсацію вартості\~1/4частки у праві власності на житловий будинок, вирішити питання про розподіл судових витрат. В своєму позові посилається на те, що сторони є рідними братом і сестрою. Відповідно до Договору дарування від 23.06.2023 року, посвідченого Чернишовим С.С. приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області, зареєстрованого в реєстрі за №669, їх матір [PERSON] подарувала позивачу належну їй 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Інша 1/2 частка вищевказаного житлового будинку за життя належала їх батькові [PERSON] . [INFO] батько сторін [PERSON] помер. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Рядовою С.В. приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області, зареєстровано в реєстрі за №363 від 15.11.2023 року, [PERSON] у спадок від батька перейшла 1/2 належної батькові частки житлового будинку [ADDRESS] , що складає 1/4 частки від загального розміру будинку. Іншу 1/2 частку батькової спадщини отримала сестра позивача - відповідач [PERSON] . Таким чином, на підставі двох вищезазначених документів, загалом [PERSON] належить 3/4 частки спірного будинку. Відповідно, відповідачу належить 1/4 частка житлового будинку [ADDRESS] . Позивач неодноразово пропонував відповідачу придбати належну їй 1/4 частку будинку, проте вона відмовляє. [PERSON] в спірному будинку не проживає, має окрему власну квартиру. Він зареєстрований у спірному будинку, одноособово його утримує, ремонтує та сплачує за комунальні послуги. Іншого житла він не має. Вартість 1/4 частки спірного будинку складає 180650 гривень. Вказана сума попередньо внесена позивачем на депозитний рахунок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. Ухвалою суду від 23.04.2024 року провадження по зазначеній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання (а.с.45). Позивачем внесено кошти на депозитний рахунок суду, в зв`язку з пред`явленням ним вимоги про припинення права відповідача на частку у спільній власності (а.с.39, 95). Відповідач отримавши копію ухвали суду про відкриття провадження 13.07.2024 року, у встановлений в ухвалі строк відзив на позов не подала (а.с.51). 02.08.2024 року та 28.02.2025 року від представника відповідача надійшли заяви, які фактично містять заперечення проти заявлених позовних вимог і обставин, викладених у позові (а.с.56-59, 143-144). Ухвалою суду від 17.04.2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с.156). Представник позивача [PERSON] адвокат Швець С.В. (а.с.41) в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі з відстав викладених в письмових заявах по суті справи. Представник відповідача [PERSON] адвокат Гулий А.В. (а.с.55) в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити посилаючись на не доведення позивачем обставин, викладених в ст.365 ЦК України. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що 23.06.2023 року [PERSON] , приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області, посвідченого Договір дарування, зареєстрований в реєстрі за №669, відповідно до якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв в дар, належну їй 1/2 частку житлового будинку номер [ADDRESS] (а.с.18). [INFO] помер [PERSON] , батько сторін (а.с.23). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 15.11.2023 року Рядовою С.В., приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області, зареєстровано в реєстрі за №363, спадкоємцями зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] , який помер [INFO] є його син [PERSON] , дочка [PERSON] . Спадщина на яку видано свідоцтво складається з 1/2 частки у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] . Свідоцтво про право на 1/4 частку у праві власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами видано кожному з спадкоємців (а.с.21). Таким чином, [PERSON] належить 3/4 частки у праві власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а [PERSON] 1/4 частка. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. Як вбачається із матеріалів справи, позивач у позовній заяві вказує про неможливість позасудового врегулювання спору з відповідачем. Вказану обставину підтвердив в судовому засіданні представник відповідача. Право спільної\~часткової власності\~здійснюється співвласниками\~за їхньою\~згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ст.358 ЦК України). Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (ст.360 ЦК України). Стаття 365 ЦК України, передбачає можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову іншого співвласника, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Сторонами не надано відповідних доказів, а саме висновку експерта щодо можливості виділення відокремленої частини (1/4) вищевказаного житлового будинку з самостійним виходом. Позивач наполягав, що він єдиний мешкає в спірному будинку, одноособово несе витрати на управління, утримання та збереження спільного майна. Відповідачка мешкає окремо, участі у витратах на утримання та збереження спільного майна не бере. Як вбачається з технічного паспорта виготовленого станом на 10.10.2023 року, загальна площа будинку [ADDRESS] становить 76,4 кв.м., житлова становить 45,6 кв.м. (а.с.8-17). Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, оціночна вартість житлового будинку станом на 01.03.2024 року становить 629650,85 грн. (а.с.25-38). Згідно звіту про оцінку нерухомого майна, ринкова вартість об`єкта нерухомості станом на 10.12.2024 року становить 722600,00 грн. (а.с.98-116). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (ч.2 ст.365 ЦК України). Позивачем [PERSON] попередньо внесено на депозитний рахунок суду грошові кошти, еквівалентні вартості 1/4 частини спірного об`єкта нерухомості 180651,00 грн., задля забезпечення отримання відповідачем [PERSON] грошової компенсації на випадок задоволення позовних вимог, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №44809496, дата валютування 16.04.2024 року, сума 157413,00 грн.(а.с.39), та квитанцією до платіжної інструкції №48059755, дата валютування 20.12.2024 року, сума 23238,00 грн. (а.с.95). Депозитний рахунок суду, який відкритий в управлінні державної казначейської служби не є бюджетним рахунком, а є спеціальним реєстраційним рахунком для обліку депозитних сум. Кошти, які зараховуються на цей рахунок є власністю осіб, що їх внесли та підлягають поверненню або перерахуванню за призначенням із настанням відповідних умов. Норами законодавства вказані правовідносини врегульовано наступним чином. Відповідно до положень ст.365 ЦК України право на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду. Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої вказаної статті, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року № 6-81цс11, від 02.07.2014 року № 6-68цс14, від 15.05.2013 року у справі № 6-37цс13. Вирішуючи питання щодо можливої наявності істотної шкоди у разі припинення частки [PERSON] , суд враховує, що її частка в спірному будинку є значно меншою ніж частка позивача [PERSON] (1/4 та 3/4). Позивач [PERSON] зареєстрований та проживає у спірному будинку з 1994 року (а.с.6). Відповідач [PERSON] з 2000 року зареєстрована та проживає в гуртожитку № [NUMBER] ВСП «Олександрійський аграрний фаховий коледж Білоцерківського НАУ», за адресою: [ADDRESS] (а.с.138, 139). Тобто житлом забезпечена. Отримавши копію ухвали суду про відкриття провадження 13.07.2024 року, у встановлений в ухвалі строк відзив на позов не подала (а.с.51). Її представник в судовому засіданні фактично не погоджується з сумою компенсації, вважаючи її недостатньою. Разом з тим на підтвердження своєї позиції належних доказів суду не надано. Маючи можливість ініціювати питання про встановлення порядку користування майном, що перебуває у спільній частковій власності, чи виділу належної відповідачці частки в натурі, [PERSON] своїм правом не скористалася. Також, суд враховує характер особистих відносин між сторонами, які хоча і є рідними братом та сестрою, проте протягом тривалого часу не можуть досягти згоди з питань щодо утримання спільного майна, внаслідок чого спільне володіння і користування житловим приміщенням є неможливим. На підтвердження протилежного відповідачкою жодного доказу суду не надано. Положення ст.370 ЦК України, вказують на те, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовано вказані правовідносини суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності на зазначений будинок та стягнення з нього на користь відповідача вартості 1/4частки будинку з припиненням її права власності на вказаний будинок.

Outcome: approved