Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

У червні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.07.2023 вони з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. З жовтня 2024 року вони з відповідачем проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Відповідач не надає матеріальної допомоги позивачу, а сама вона не має змоги працювати, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років та не має джерел доходу, окрім соціальних виплат. Вважає, що відповідач має можливості сплачувати аліменти на її утримання, як дружини, з якою проживає їх спільна дитина, оскільки він є працездатним, працює на посаді ведучого інженера у філії ВП «ПАЕ» АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» та отримує відповідну заробітну плату. У зв`язку з чим просить суд стягувати з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою суду від 24.06.2025 року відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву, в якій зазначила про підтримання своїх позовних вимог в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток рекомендованим листом з повідомленням за адресою зареєстрованого місця проживання, та телефонограмою, а також через оголошення на офіційній веб-сторінці "Судова влада України", причини неявки суду невідомі. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 15.07.2023 року сторони зареєстрували шлюб в Южноукраїнському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено актовий запис №155 /а.с.8/. Відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.11.2023 року /а.с.7/. Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем, що підтверджується актом обстеження умов проживання Служби у справах дітей Південноукраїнської міської ради від 04.03.2025 /а.с.11/. Згідно з довідкою №418 від 26.04.2024 року позивач [PERSON] працює вчителем іноземної мови в Южноукраїнському ліцеї №3 Южноукраїнської міської ради Миколаївської області з 01.09.2016 по теперішній час, а з 29.01.2024 по 16.11.2027 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку /а.с.10/. Також встановлено, що відповідач [PERSON] отримує дохід у ВП «ПАЕ» АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ», що підтверджується наданою інформацією Другим відділом ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного МУ МЮ (м. Одеса) від 04.04.2025 №24195/6 /а.с.12/. Відповідно до ст.84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст.\~80\~СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 4 ст.\~84\~СК України встановлено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 червня 2018 року у справі № 750/9224/16-ц. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини - матері на утримання чоловіком - батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Право визначення способу стягнення аліментів належить стягувачу. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований, а позивач у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, немає змоги працювати та утримувати себе. При цьому, суд враховує матеріальний стан, вік відповідача, відсутність відомостей про наявність у нього на утриманні інших осіб, оскільки при визначенні розміру аліментів береться до уваги можливість надання такої допомоги чоловіком, а також те, що стягнення з відповідача аліментів на дружину по даній справі буде носити обмежений у часі період та є обов`язком чоловіка по допомозі дружині, яка перебуває у відпустці по догляду за спільною дитиною, яка не досягла трирічного віку. Виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню в розмірі 1/6, зважаючи на відсутність доказів того, що відповідач не спроможний сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Згідно з п.1 ч. 2 статті 141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved