Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

до Франківського\~районного суду\~м.Львова\~18.04.2025\~надійшла заява\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Свеа Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка 18.04.2025 була передана у провадження судді Рудакова Д.І. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2025. ТОВ «СВЕА Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача, у якій просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором №1808372 від 16.04.2021 у розмірі 31\~747,20 грн, а також судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. Ухвалою Франківського районного\~суду м.Львовавід 02.05.2025 постановлено зазначену вище заяву передати за підсудністю на розгляд до Личаківського районного суду м. Львова. У відповідності до\~вимог ст.\~33\~ЦПК України, матеріали цивільної справи передані в провадження судді Мармаша В.Я. для розгляду по суті згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2025 року. Ухвалою суду від 28 травня 2025 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання відповідно до якого позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводи у відсутності представника позивача та у випадку повторної неявки відповідача в судове засідання відносно ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлялася про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 16.04.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1808372, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 10 000,00грн, строком на 30 днів, розмір стандартної процентної ставки 1,90 % в день. На підтвердження існування вищевказаних договірних відносин між сторонами позивачем надано копію Паспорту споживчого кредиту, який підписано електронним підписом позичальника. Крім цього, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено ряд Додаткових договорів до Договору №1808372 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 16.04.2021, а саме Додаткові договори від 15.05.2021, 15.06.2021, а також від 15.07.2021. Таким чином, договір та додаткові угоди були укладені в електронній формі, який відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. З цього моменту електронний договір вважається укладеним, в силу положень ч. 2 ст. 640 та ст. 1046 ЦК України. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20). Отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 10 000,00 грн підтверджується розрахунком заборгованості станом на 08.02.2022, а також інформацією ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 21917-0403 від 04.03.2024, а також не заперечується відповідачем. ТОВ «ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА» свої\~зобов`язання перед\~Відповідачем виконав\~в повному\~обсязі,\~надавши йому,\~визначені договором\~кредитні кошти,\~а [PERSON] \~взяті на\~себе договором\~зобов`язання перед ТОВ «ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА» не\~виконав. Згідно з розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором №1808372 від 16.04.2021 загальна заборгованість останнього становить 31\~747,20 грн, з яких: 9\~990,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 21\~757,20 грн заборгованість за процентами. 08.02.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» було укладено Договір Факторингу №1-08022022, відповідно умов якого ТОВ «ЛінеураУкраїна» відступилосвої прававимоги, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «Лінеура Україна», визначеними в Реєстрі Боржників. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №1-08022022 від 08.02.2022 сума заборгованості відповідача становить 31\~747,20 грн, з яких: 9\~990,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 21\~757,20 грн заборгованість за процентами. Відповідно до рішення від 25.03.2024 найменування Товариством зобмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» змінено на Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс». Як передбачено п. 1 ч. 1ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, в тому числі, й передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За положенням ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, аналіз матеріалів справи та викладене свідчить про наявність доказів на підтвердження того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце, документи, надані позивачем, містять відомості про те, що право вимоги за кредитами відповідача увійшло до пакета передачі активів на користь позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що кредитний договір № 1808372 від 16.04.2021 укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2\~422,40 гривень, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача.

Outcome: approved