Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме просила встановити факт належності їй, [PERSON] , [INFO] , атестату № [NUMBER] , виданого професійно-технічним училищем при Дніпропетровському виробничому взуттєвому об?єднанні, 29 липня 1983, який підтверджує моє навчання у професійно-технічному училищі при Дніпропетровському виробничому взуттєвому об?єднанні з 01 вересня 1981 по 25 липня 1983, де її ім?я записано з помилкою « [PERSON] ». В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що вона, [PERSON] , народилась [INFO] в селі Федорівка, Лозівського району, Харківської області. 3 01 вересня 1981 по 25 липня 1983 заявник навчалася у професійно-технічному училищі при Дніпропетровському виробничому взуттєвому об?єднанні, по професії затяжчик взуття. Досягнувши пенсійного віку [PERSON] звернулась до відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області з питанням оформлення пенсії за віком, однак, 30.07.2025 року їй було відмовлено через помилку в імені у атестаті. Враховуючи вище вказане, заявник просила встановити факт належності їй атестату. Заявник в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягала та просила задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення справи залишила на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народилась [INFO] в селі Федорівка, Лозівського району, Харківської області, про що свідчить копія свідоцтва про народження(а.с.11). 3 01 вересня 1981 по 25 липня 1983 [PERSON] навчалася у професійно-технічному училищі при Дніпропетровському виробничому взуттєвому об?єднанні, по професії затяжчик взуття(а.с.10). Після навчання [PERSON] (як вказано мовою оригіналу) була переведена та працевлаштована у цех №6 Дніпропетровського виробничого взуттєвого об?єднання. Трудова книжка була виписана і заповнена працівником відділу кадрів 01 серпня 1983(а.с.9). Факт зміни прізвища з [PERSON] на [PERSON] (як вказано мовою оригіналу) підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.10). Досягнувши пенсійного віку [PERSON] звернулась до відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області з питанням оформлення пенсії за віком та надала всі необхідні для цього документи (у силу спеціального застереження п.4.2 Розділу IV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу). Однак, 30.07.2025 року заявник отримала Рішення про відмову в призначенні №205150018393. Як зазначено у Рішенні, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу у період з 01.01.2025 по 31.12.2025 - не менше 32 роки. Наявність необхідного страхового стажу визначається на дату досягнення відповідного віку. Згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, страховий стаж заявника складає 28 років 01 місяць 04 дні (для права стаж складає 30 років 04 місяці 28 днів)(а.с.8). Так, до загального страхового стажу спеціалістами Управління ПФУ не зараховано період навчання у професійно-технічному училищі при Дніпропетровському виробничому взуттєвому об?єднанні у період з 01 вересня 1981 по 25 липня 1983, що підтверджує атестат №370, виданий 29 липня 1983, оскільки вказане в атестаті ім?я «Ріта» не відповідає імені заявника зазначеному у паспорті « [PERSON] ». Враховуючи вказану помилку у атестаті заявнику було відмовлено у призначенні пенсії. Згідно відомостей у паспорті: українською - « [PERSON] », російською - « [PERSON] », у трудовій книжці - російською « [PERSON] », в свідоцтві про народження - українською « [PERSON] », у свідоцтві про шлюб - російською « [PERSON] », у трудовій книжці - російською [PERSON] (а.с.5-7, 11). Враховуючи вище вказане, заявник просила встановити факт належності їй атестату. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що визначено п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України. Як передбачено ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81, ст. 90 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Встановлення факту належності вищевказаного документу тягне для заявника юридичні наслідки, а саме можливість реєстрації місця проживання. Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. На підставі викладеного,

Outcome: approved