Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» звернулося в Софіївський районний суд Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, на обґрунтування вказавши, що 30.12.2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №764635277 (електронний), за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту від 2 000 до 50 000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплачувати проценти кредитодавцю. Строк дії договору становить 5 років (1825 днів). ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти. Згідно із розрахунком заборгованості позичальником за строк дії договору використано кредитний ліміт (отримано кошти) у розмірі 9897,34 грн. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед первісним кредитором, Відповідач здійснювала часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 764635277 від 30.12.2021 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором. Сплачуючи кредит, відповідач, додатково до зазначеного вище, вчинила конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для неї певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. У подальшому відповідач виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши повернення суми наданого їй кредиту і процентів, нарахованих за строк користування кредитом, в повному обсязі або не сплативши взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Крім того, зазначає, що згідно із отриманою від первісного кредитора інформацією, відповідач в загальній кількості 16 рази (-ів) оформлювала кредитні відносини з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання кредитного договору. 28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до умов якого до останнього, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № 764635277 від 30.12.2021 року. У свою чергу, 02.05.2024 року між ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТзОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 02/0524-01/01.02-11/24, у відповідності до умов якого до останньої, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № 764635277 від 30.12.2021 року. Вказує, що позичальник на користь Нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, а тому станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором № 764635277 від 30.12.2021 року становить 38745,02 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту\~9897,34 грн.; заборгованість по відсотках 28 847,68 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 38745,02 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою судді Софіївського районного суду від 22.04.2025 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до [PERSON] прийнято позовну заяву до провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. В позовній заяві позивачем зазначено про можливість розгляду справи без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена шляхом отримання поштового повідомлення, в порядку ч. 11\~ст. 128 ЦПК України, направлено заяву про розгляд у її відсутність. Згідно даної заяви, заперечує проти задоволення позову, вважає, що договір факторингу 28/1118-01 укладений до виникнення боргу, тому зобов`язання у відповідача не виникло. Не додано доказу оплати за договором факторингу. До суду 11.07.2025 року подано клопотання про направлення документів по справі, яке не підлягає задоволенню, враховуючи, що дане клопотання сформовано в системі «Електронний суд», що надає доступ сторонам на ознайомлення зі справою, а первісне клопотання про поновлення строку на відзив ще 07.04.2025 року та відкладення справи. Слухання справи відкладено, сторони в судове засідання не з`явились. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи у її відсутність, згідно заяви заперечує проти задоволення позову, вважає, що ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» не набуло права вимоги та не надано доказів оплати договору факторингу. За таких обставин, згідно ч. 2ст. 247 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 30.12.2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №764635277 (в електронному вигляді), за умовами якого (правила кредитування «ВЕОКАРД») кредитодавець надає позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту від 2 000 до 50 000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплачувати проценти кредитодавцю. Строк дії договору становить 5 років. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти. Згідно із розрахунком заборгованості позичальником за строк дії договору використано кредитний ліміт (отримано кошти) у розмірі 9897,34 грн. Згідно розрахунку заборгованості відповідач здійснювала часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 764635277 від 30.12.2021 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором. Станом на 27.06.2023 виникла заборгованість в розмірі 38745,02 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту\~9897,34 грн.; заборгованість по відсотках 28 847,68 грн. Останній раз [PERSON] проведено оплату за кредитом 16.03.2023 року в розмірі 300 грн. 28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до умов якого до останнього, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № 764635277 від 30.12.2021 року. 02.05.2024 року між ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТзОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 02/0524-01/01.02-11/24, у відповідності до умов якого до останнього, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № 764635277 від 30.12.2021 року . Станом на дату придбання кредиту ТОВ «Таліон плюс» 27.06.2023 згідно розрахунку заборгованість складає 38745,02 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту\~9897,34 грн.; заборгованість по відсотках 28 847,68 грн. Судом встановлено, що позичальник на користь Нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, а тому станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором № 764635277 від 30.12.2021 року становить 38745,02 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту\~9897,34 грн.; заборгованість по відсотках 28 847,68 грн. Всупереч умовам договору кредиту відповідач свої кредитні зобов`язання не виконує в належний спосіб. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно дост. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість не погашає. Відповідно до ч. 1ст. 527 ЦК Україниборжник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 629 ЦК Українивстановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Згідно з ч.1ст. 526\~ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1ст. 527\~ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1ст. 530\~ЦК України). Відповідно до ч.1ст. 610\~ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1ст. 1055\~ЦК України). Відповідно до\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно з ч.1ст. 1048\~ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Уст. 3\~Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію). Частина 5ст. 11\~Закону України «Про електронну комерцію»(даліЗакон) передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Законувизначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, суд звертає увагу, що між ТОВ «Манівео швидка допомога» та відповідачем було укладено договір, умовами якого передбачено та встановлено відсотки за користування кредитними коштами, з чим погодилася відповідач підписуючи вказаний договір ( з усіма його умовами ). До того ж, в правових позиція Верховного Суду зазначено про відсутність підстав для визнання договорів недійсними, зокрема, пунктів договору щодо нарахування процентів за користування кредитом та відсутність порушень зі сторони кредитодавця вимог\~ЗУ «Про захист прав споживачів», які укладені відповідно до\~ЗУ «Про електронну комерцію», що відображено в постановах\~від 12.01.2022р. у справі № 524/5556/19, від 07.10.2020 р. у справі № 127/33824/19, від 09.09.2020 р. у справі № 732/670/19, від 28.04.2021 р. у справі № 234/7160/20, від 10.06.2021 р. у справі № 234/7159/20, від 18.06.2021 р. у справі № 234/8079/20. Волевиявлення сторони щодо підписання договору свідчить, що особа, яка погоджується укласти договір, отримала всі необхідні відомості для прийняття рішення про погодження умов договору. Пунктом 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1\~ст. 517 ЦК України). Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Визначення факторингу як кредитної операції міститься у\~статті 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність», відповідно до якої факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. Згідно ч. 1\~ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 «... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами е будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому, згідно\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.\~79,\~80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов`язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов`язані за таким договорами. Суд не бере до уваги зауваження відповідача про відсутність набуття права вимоги ТзОВ «Таліон Плюс» до [PERSON] пославшись на те, що наданий ним договір факторингу, укладений 28.11.2018 року, тоді як кредитний договір між\~ [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладений пізніше, а саме, 30.12.2021. Наголошує на тому, що ч. 1\~ст. 1078 ЦК України\~передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) був укладений договір факторингу №28/1118-01, який не мав передбачити укладення договору 30.12.2021 року. Так, частиною 1\~ст.1078 ЦК України\~встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Судом та матеріалами справи встановлено, що 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" (Фактор) було укладено Договір факторингу№28/1118-01. Пунктом 2.1. Договору передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених Договором. Відповідно до п.п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті сумиБоргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а такожправа вимоги, які виникнуть в майбутньому. Таким чином, Договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, як\~і виникнуть у Клієнта вмайбутньому (майбутня вимога). Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться: відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.4. Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року «Борг» означає суми грошових коштів, належні до сплати Клієнту Боржниками за Кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати Клієнту за Кредитним договорами, які нараховані або можуть бути нараховані Клієнтом на день набуття цим Договором зобов`язальної сили. В той же час, відповідно до п. 1.5. Договору факторингу встановлено, що Реєстр прав вимоги - означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку N1 до Договору. 27.06.2023 року на виконання п. 2.1. Договору факторингу №28/1118-01 між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" було складено та підписано Реєстр прав вимоги № 237 від 27.06.2023 року за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідача під № 207 [PERSON] в розмірі 38745,02 грн. (витяг) за Кредитним договором № 764635277 від 30 грудня 2021 року. Вказані обставини підтверджуються наявним в матеріалах справи Витягом з Реєстру прав вимоги № 237 від 27.06.2023, відповідно до якого до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право вимоги до [PERSON] . Надана копія договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» до Фактора - ТОВ «Таліон Плюс». Відповідно до п.п. 5.3.3 договору факторингу N 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено, що Фактор (ТОВ «Таліон Плюс») має право розпоряджатися Правомвимогина свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. 02.05.2024 року між ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТзОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 02/0524-01/01.02-11/24, у відповідності до умов якого до останнього, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № 764635277 від 30.12.2021 року , про що зазначено у реєстрі №1 від 02.05.2024 року під № 145. Отже, до ТзОВ «Свеа Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 764635277 від 30.12.2021 року. Відповідно до п.п. 5.3.3 договору факторингу № 02/0524-01/01.02 11/24 від 02 травня 2024 року Фактор (ТзОВ «Свеа Фінанс») має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. Копія договору факторингу факторингу № 02/0524-01/01.02 11/24 від 02 травня 2024 року також містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до Фактора - ТОВ «Свеа Фінанс». Дані обставини та докази спростовують твердження відповідачапро те, що позивач не набув права вимоги до [PERSON] , оскільки вказані права вимоги були передані (відступлені) від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у червні 2023 року, тобто після укладення Кредитного договору та виникнення заборгованості, які позивач набув в травні 2024 року. А сам лише факт укладення Договору факторингу між Первісним кредитором та ТОВ "Таліон Плюс" в 2018 році не спростовує даних обставин, оскільки ним було передбачено можливість відступлення прав вимоги, які виникнуть в майбутньому (майбутня вимога). Доведеною є обставина отримання [PERSON] грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором і взяті на себе зобов?язання остання не виконала, у передбачені строки кошти та нараховані відсотки не повернула, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання по кредитному договору за яким кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права ТзОВ «Свеа Фінанс», як правонаступника кредитора. Таким чином, з [PERSON] на користь ТзОВ «Свеа Фінанс» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 764635277 від 30.12.2021 в розмірі 38745,02 грн. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. За наведених обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2422,40 грн. сплаченого судового збору. На підставі ст. ст.509,\~526,\~527,\~530,\~1048,\~1050,\~1054 ЦК України,

Outcome: approved