Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

У провадженні Чечелівського районного суду міста Дніпра перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення боргу\~за розпискою,\~3%\~річних та\~інфляційних збитків, судова справа № 204/3854/22. 19 серпня 2025 року у вказаній справі ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] \~до [PERSON] \~про стягнення\~боргу за\~розпискою,\~3%\~річних та\~інфляційних збитків, залишено без задоволення. 02 вересня 2025 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу. В обґрунтування заяви зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Також вказано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, а тому прохає суд стягнути з позивача на його користь понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 983\~436 гривень 23 копійки. На підтвердження понесення вказаних витрат відповідачем надано: розрахунок суми судових витрат, копію рахунку на оплату № 528 від 05 жовтня 2023 року, копію договору про надання правової допомоги від 13 червня 2023 року, акти прийому-передачі наданих послуг та розписки адвоката про отримана коштів. Розглянувши заяву, ознайомившись із рішенням суду, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до\~вимог п.\~3\~ч.\~1\~ст.\~270\~ЦПК України,\~суд,\~що ухвалив\~рішення,\~може за\~заявою учасників\~справи чи\~з власної\~ініціативи ухвалити\~додаткове рішення,\~якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд не вбачає необхідності викликати сторони в судове засідання, у зв`язку з чим, згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з вимогами п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду зазначається розподіл судових витрат. Так, частиною 1 статті 133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог п. п. 1, 2 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Крім того, нормами ч. ч. 6, 7 ст.\~139\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, зокрема, на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюються судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірними зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 139 ЦПК України визначено, що у випадках,\~коли сума\~витрат на\~оплату послуг\~експерта,\~спеціаліста,\~перекладача,\~або витрат\~особи,\~яка надала\~доказ на\~вимогу суду,\~повністю не\~була сплачена\~учасниками справи\~попередньо або\~в порядку\~забезпечення судових\~витрат,\~суд стягує\~ці суми\~на користь\~спеціаліста,\~перекладача,\~експерта чи\~експертної установи\~зі сторони,\~визначеної судом\~відповідно до\~правил про\~розподіл судових\~витрат,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Суд має\~право накласти\~арешт на\~грошові кошти\~чи майно\~такої сторони\~в межах\~сум,\~присуджених до\~стягнення,\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом для\~забезпечення позову При цьому,\~вимогами ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України\~визначено,\~що розмір\~витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі\~докази подаються\~до закінчення\~судових дебатів\~у справі\~або протягом\~п`яти днів\~після ухвалення\~рішення суду\~за умови,\~що до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі сторона\~зробила про\~це відповідну\~заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Більш того, суд зазначає про те, що приписами ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на сторін: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, судом встановлено, що 19 серпня 2025 року у вказаній справі ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] \~до [PERSON] \~про стягнення\~боргу за\~розпискою,\~3%\~річних та\~інфляційних збитків, залишено без задоволення. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що правову допомогу [PERSON] у даній справі на підставі договору про надання правової допомоги від 13 червня 2023 року та ордеру серії АЕ № 1003287 від 13 червня 2023 року (том 1, а. с. 216-217) надавав адвокат Чесноков Костянтин Олегович (посвідчення адвоката № 1956 видане 21 січня 2019 року радою адвокатів Запорізької області). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу відповідачем [PERSON] надано розрахунок суми судових витрат, копію рахунку на оплату № 528 від 05 жовтня 2023 року, копію договору про надання правової допомоги від 13 червня 2023 року, акти прийому-передачі наданих послуг та розписки адвоката про отримана коштів (том 2, а. с. 98-111), а його представником адвокатом Чесноковим К.О. надано деталізований опис робіт адвоката у цій справі (том 2, а. с. 116). Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Також, Верховний суду у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 зробила висновок про законність включення «гонорару успіху» адвоката до судових витрат і наголосила на необхідності визначення сторонами розумних меж такого гонорару. ВП ВС виходила із того, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом і клієнтом, у межах правовідносин, між якими й може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. Суд зазначив, що в контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх сумірність із ціною позову та складністю справи. Водночас судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Верховний Суд у своїй постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19 зазначив, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Таким чином, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. Суд звертає увагу на те, що у запереченнях проти позову, які по суті є відзивом на позовну заяву, відповідачем [PERSON] взагалі не було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок понесених судових витрат (том 1, а. с. 81-83). Натомість, такий останнім був долучений до матеріалів справи лише 20 травня 2025 року, із зазначенням попередньої суми судових витрат у розмірі 45\~504 гривні 76 копійок, з яких 26\~504 гривні 76 копійок витрати на експертизу, на підтвердження чого надано: договір про надання правової допомоги від 13 червня 2023 року, додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 13 червня 2023 року, акти прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 13 червня 2023 року за 12 липня 2023 року, 08 жовтня 2024 року та 19 травня 2025 року (том 2, а. с. 38-44). 19 серпня 2025 року, представником відповідача адвокатом Чесноковим К.О., до суду подано заяву про відшкодування витрат на правову допомогу (а. с. 84), з посиланням на вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України, однак суд критично ставиться до такої заяви та не приймає її до уваги з огляду на наступне. Так, в обґрунтування вказаної заяви представником відповідача адвокатом Чесноковим К.О., зазначено те, що він не може, з об`єктивних причин, спрогнозувати точну кількість судових засідань та вартість цих витрат, тому зазначений обсяг документів (договір про надання правничої допомоги, розрахунок суми судових витрат, акти прийому-передачі наданих послуг, розписки) буде наданий суду протягом 5 днів після ухвалення рішення у справі. В свою чергу, 22 серпня 2025 року, відповідачем [PERSON] , разом із заявою про стягнення з позивача на його користь судових витрат надано суду: розрахунок суми судових витрат від 22 серпня 2025 року на суму 983 436 гривні 23 копійки, копію рахунку на оплату експертизи № 528 від 05 жовтня 2023 року, договір про надання правничої допомоги від 13 червня 2023 року з додатком № 1 до нього та додатковою угодою від 20 травня 2025 року, акти прийому-передачі наданих послуг від 12 липня 2023 року, 08 жовтня 2024 року, 19 травня 2025 року, 20 травня 2025 року від 07 липня 2025 року та 19 серпня 2025 року, тобто всі документи, які існували у сторони відповідача станом на дату подання його представником заяви про відшкодування витрат на правову допомогу від 19 серпня 2025 року та до закінчення судових дебатів, але не були надані своєчасно суду без поважності причини (а. с. 84). Більш того, суд зауважує, що вказані суми судових витрат із розрахунку від 22 серпня 2025 року не узгоджуються з деталізованим описом робіт адвоката в цій справі (том 2, а. с. 116), який наданий останнім суду 25 серпня 2025 року, за яким загальна сума витрат на правову допомогу відповідача в цій справі становить 48\~000 гривень. Разом з тим суд зазначає, що додаткова угода від 20 травня 2025 року, укладена між [PERSON] та адвокатом Чесноковим К.О. до договору про надання правничої допомоги від 13 червня 2023 року (том 2, а.с. 107), якою передбачено комбіновану систему винагороди адвоката, свідчить про прагнення сторін отримати майнову вигоду за рахунок позивача. Крім того, суд критично ставиться до наданого адвокатом Чесноковим К.О. деталізованого опису робіт адвоката, оскільки, по-перше, в ньому відсутні дані про витрачений адвокатом час (у годинах); по-друге, до переліку наданих послуг включені адвокатом роботи, які не надавалися (участь у судових засіданнях, в яких його не було, зокрема 13 червня 2023 року, або яких не було взагалі - 06 вересня 2024 року), або які не були необхідними в даній справі (клопотання про призначення експерти, оскільки таке раніше вже було заявлено представником позивача). З огляду на викладене, враховуючи складність справи, співмірність та пропорційність заявлених відповідачем витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, беручи до уваги те, що докази на підтвердження розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи сторонами подаються до закінчення судових дебатів, а у разі неможливості їх подання у зазначений строк, то протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, якщо про це зроблено відповідну заяву, на що в даному випадку посилалися відповідач та його представник, натомість всі надані ними докази існували на момент закінчення судових дебатів, але без поважних на те причин не були подані суду у зазначені строки, а заявлені ними суми судових витрат на правову допомогу не узгоджуються між собою, акт наданих послуг з правової допомоги адвоката Чеснокава К.О. не містить даних про витрачений час, натомість містить послуги, які ним не надавалися, суд доходить переконливого висновку, що факт понесення [PERSON] витрат на правову допомогу у заявленому розмірі 956 931 гривня 47 копійок документально ним не підтверджені у належний спосіб, не є об`єктивно необхідним та співмірним принципам розумності, пропорційності та справедливості, а тому підстави для їх задоволення відсутні. Водночас, суд зазначає про те, що витрати відповідача, понесені ним у зв`язку із проведенням комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи реквізитів документів, призначеної ухвалою суду від 14 листопада 2023 року, у розмірі 26\~765 гривень 76 копійок доведені та підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, а не співмірність цих витрат позивачем не спростовано, через що суд доходить висновку, що ці вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сума понесених відповідачем витрат на оплату експертних послуг у розмірі 26\~765 гривень 76 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial