Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

ТОВ "НОВИЙ\~КОЛЕКТОР"звернулося до суду з позовом, в якому вказує, що між ТОВ «Споживчий центр», правонаступником якого є ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» та [PERSON] 13.04.2021 укладено кредитний договір (оферти) № 13.04.2021-100000621, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 7000,00 грн, строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою «Економ»/«Стандарт». Ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ". В свою чергу ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду "Економ". Зазначає, що первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання, а черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. ТОВ «Споживчий центр» виконано свої зобов`язання за договором в повному обсязі. У свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 27.11.2023 утворилась заборгованість у розмірі 19180,00 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 7000,00 грн, заборгованість за відсотками - 12180,00 грн, чим порушуються права та інтереси позивача. Звертає увагу, що 25.04.2021 відповідачем частково сплачено відсотки у розмірі 1820,00 грн, що свідчить про визнання позичальником боргу. Між ТОВ «Споживчий центр" та ТОВ "НОВИЙ КОЛЕКТОР" укладено договір факторингу № 301121-1 від 30.11.2021. Відповідно до п. 4.1.1 зазначеного договору факторингу фактор має право набувати право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому клієнтом згідно цього договору. На виконання умов договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 13.04.2021-100000621 від 13.04.2021 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є [PERSON] . Просить стягнути\~з відповідача\~на його\~користь заборгованість за кредитним договором 13.04.2021-100000621 від 13.04.2021\~у розмірі\~19\~180,00 та судові витрати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2023 дану справу передано на розгляд судді [PERSON] . Ухвалою суду від 28.12.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Рішенням Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя № 16 від 30.04.2025 суддю Тиврівського районного суду Вінницької області [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади. Відповідно до ч. 5 ст. 51 Закону України "Про Вищу раду правосуддя" з дня ухвалення Дисциплінарною палатою рішення про застосування дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення судді з посади суддя автоматично відстороняється від здійснення правосуддя до ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про його звільнення з посади або скасування рішення Дисциплінарної палати. Зазначена обставина призвела до неможливості розгляду суддею Ратушняком І.О. даної справи. Відповідно до ч. 7 ст. 33 ЦПК України невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач із складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом. 19.06.2025 після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі мотивованого розпорядження керівника апарату суду від 19.06.2025 № 179/25 "Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи", на виконання рішення зборів суддів Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.06.2025 №2, у зв`язку з тимчасовим відстороненням головуючого судді Ратушняка І.О. від здійснення правосуддя, дану судову справу передано на розгляд судді Іванцю В.Д. Ухвалою суду від 14.07.2025 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та продовжено її розгляд по суті. Відповідно до відповіді з Гніванської міської ради від 26.12.2023 № 06-33/148 за даними, що містяться в реєстрі територіальної громади [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , не зареєстрована. Водночас згідно з відповіддю відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Вінницькій області [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , при цьому остання змінила прізвище на [PERSON] . У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначив, що не заперечує щодо розгляду справи без його участі, позов просив задоволити. Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно (07.08.2025 та 28.08.2025) не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надала, причини неявки не повідомила. Відзив від відповідача до суду не надходив. Рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу повернулися до суду з довідкою про причини повернення, у якій зазначено, що адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Судом установлено,\~що 13.04.2021 між ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 13.04.2021-100000621, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору. Пропозицію про укладання кредитного договору (оферти) (а.с.14-17), заявку (а.с.9-12), підтвердження укладання кредитного договору (а.с.13), паспорт споживчого кредиту (а.с.7-8) - підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором - R743. Відповідно до умов договору відповідачці надано кредит, сума - 7000 грн, строком на один рік (п.8.1), первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання, а черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ". В свою чергу ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду "Економ". [PERSON] погодилась на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Без реєстрації відповідача на сайті Товариства, без створення особистого кабінету, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без подання заявки на отримання кредитних коштів, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Тому укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі відповідача. ТОВ "Споживчий центр" умови договору виконало, надавши відповідачці кредит. Відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку із чим має заборгованість у розмірі 19180,00 грн, яка складається із: 7000,00 грн - основний борг, 12180,00 - відсотки. 30.11.2021 між ТОВ "Споживчий\~центр" та ТОВ "НОВИЙ КОЛЕКТОР" укладено договір факторингу № 301121-1 (а.с.40-44), відповідно до умов якого ТОВ "Споживчий\~центр" передає (відступає) ТОВ "НОВИЙ КОЛЕКТОР" за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ "НОВИЙ КОЛЕКТОР" приймає належні ТОВ "Споживчий\~центр" Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №1 (додаток 2 до договору факторингу №301121-1 від 30.11.2021 (а.с.30), ТОВ "НОВИЙ КОЛЕКТОР" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19180,00 грн, з яких: 7000,00 грн - сума заборгованості з основного зобов`язання; 12180,00 грн - заборгованість за відсотками, що також стверджується карткою субконто ТОВ "Споживчий центр" (а.с.18-22). Крім того, із зазначеної картки вбачається, що [PERSON] здійснювала погашення кредитної заборгованості (25.04.2021), що свідчить про визнання нею боргу за кредитним договором і обов`язків, які виникли з цього договору. До цього часу зобов`язання не виконано. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ "НОВИЙ\~КОЛЕКТОР"є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Водночас суд зазначає, що [PERSON] відзиву на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України), не подала, як і жодних доказів на спростування факту укладення договору, використання кредитних коштів чи розміру заборгованості. Разом з тим подані позивачем докази підтверджують, що [PERSON] уклала кредитний договір № 13.04.2021-100000621\~від 13.04.2021,отримала кредит, користувалася кредитними коштами й допустила прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки [PERSON] в добровільному порядку не виконував свої зобов`язання перед товариством, що є істотним порушенням договору, внаслідок якого позивач позбавлений можливості отримати суму кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, на що розраховував при укладенні договору, а тому суд вважає, що даний позов є обґрунтований та доведений належними доказами, тому підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 2147,20 грн, що підтверджено платіжною інструкцією від 04.12.2023 № 564 (а.с.1). Зважаючи на висновок суду про повне задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивача 2147,20 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved