Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») через систему «Електронний суд» подало зазначений позов. В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 27 січня 2021 року в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» (далі ТОВ «МІЛОАН») Скаковський О.С. подав Заявку на отримання кредиту № 3939579. ТОВ «МІЛОАН» направив відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач, підтвердив прийняття умов Договору про споживчий кредит № 3939579 від 27 січня 2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. На виконання умов договору ТОВ «МІЛОАН» перерахувало відповідачу на його картковий рахунок кредитні кошти у розмірі 5 000 грн. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання. 13 вересня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір відступлення прав вимоги № 07Т, згідно якого ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором №\~3939579 від 27 січня 2021 року.\~ Згідно з договором відступлення прав вимоги сума боргу перед новим кредитором становить 8\~070,96 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 2 034 грн, заборгованість за відсотками 6\~036,96 грн. Крім того, позивач зазначив, що було вжито заходів щодо досудового врегулювання спору між сторонами. Відповідачу 27 вересня 2023 року направлялась Досудова вимога сплату заборгованості за Кредитним Договором № 3939579 від 27 січня 2021 року Вих. №\~3226622753-АВ. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), також, позивач просив вирішити питання розподілу судових витрат.\~ На підставі викладеного, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» просило суд: 1. Стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №\~3939579 від 27 січня 2021 року у розмірі 8 070,96 грн; 2. Стягнути із [PERSON] на його користь судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн. 3. Розгляд справи проводити без його участі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Як вбачається із Довідок про доставку електронного документа до Електронного кабінету позивача, його представника копія ухвали про відкриття провадження доставлена 21 березня 2025 року. За зареєстрованим місцем проживання відповідача направлена ухвала про відкриття провадження. Як вбачається із довідки Акціонерного товариства «Укрпошта» поштове відправлення не вручене та повернуто до суду у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Близькі за змістом висновку містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25\~квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019\~року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15\~червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б. Позивач до суду додаткових заяв, пояснень не подавав, відповідач не використав право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх\~дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Розглядаючи дану справу про стягнення заборгованості, суд має встановити такі обставини: чи було укладено кредитний договір, чи належним чином сторони цього договору виконали свої зобов`язання, якщо має місце порушення зобов`язання, ким воно допущено та в чому полягає, чи наявна у відповідача заборгованість за кредитним договором, та чи має позивач право вимагати стягнути на його користь таку заборгованість. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд встановив, що 27 січня 2021 року [PERSON] в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ\~«МІЛОАН» подав Анкету-заяву на кредит № 3939579 у якій зазначив свої персональні дані, номер мобільного телефону, відомості про освіту, місце роботи, суму кредиту та строк його повернення. У зазначеній заяві відображено процес оформлення та розгляду заяви (заповнення заяви, верифікація за телефоном, підписання договору), прийняття рішення по заяві, погоджені умови кредитування: замовлена сума 15\~000 грн, замовлений строк 30 днів, погоджена сума 5 000 грн, погоджений строк 30 днів, комісія 0 % одноразово, ставка процентів 0,01 % за кожен день користування. Таким чином, відповідач та ТОВ «МІЛОАН» уклали Договір про споживчий кредит від\~27\~січня 2021 року №\~3939579. Відповідно до умов договору ТОВ «МІЛОАН» зобов`язувалось надати відповідачці кредит у\~розмірі 5 000 грн на строк 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15 грн, комісії за надання кредиту в розмірі 0 грн, а відповідач зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Згідно з п. 2.1 Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. У наданому позивачем Договорі про споживчий кредит від 27 січня 2021 року №\~3939579 не указано карткового рахунку відповідача, а сам договір не містить електронного підпису позичальника. Додаток 1 до Договору про споживчий кредит від\~27 січня 2021 року №\~3939579 Графік платежів та Додаток 2 до Договору про споживчий кредит від\~27 січня 2021 року №\~3939579 Паспорт споживчого кредиту №\~3939579 також не містять електронного підпису позичальника. На підтвердження перерахунку коштів за Договором про споживчий кредит від 27 січня 2021\~року №\~3939579 ТОВ «МІЛОАН» надало платіжне доручення від 27 січня 2021 року №\~38422201, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» перерахувало [PERSON] 5\~000\~грн на карту [NUMBER] , призначення платежу: кошти згідно з договором № 3939579. Зазначене платіжне доручення містить відбиток печатки ТОВ «МІЛОАН» та підпис. Крім того, ТОВ «МІЛОАН» надало відомості про щоденне нарахування та погашення заборгованості за кредитним договором від 27 січня 2021 року №\~3939579 за період з\~27\~січня 2021 року до 27 серпня 2021 року.\~ ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 13 вересня 2021 року уклали Договір відступлення прав вимоги № 07Т, відповідно до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, зокрема і до [PERSON] , який має заборгованість на суму 8 070,96 грн (за тілом кредиту 2\~034 грн та за відсотками 6 036,96 грн), що підтверджується Витягом з Реєстру боржників до указаного Договору факторингу. Платіжними інструкціями від 05 жовтня 2021 року № 3, від 04 листопада 2021 року № 1689, від 03 грудня 2021 року № 1, від 10 січня 2022 року № 7, від 03 лютого 2022 року № 1937, від 29 червня 2022 року № 2, від 03 листопада 2022 року № 2681, від 03 листопада 2022 року №\~2682, від 02 грудня 2022 року № 2829, від 02 грудня 2022 року № 2830, від 03 січня 2023\~року № 3013, від 03 січня 2023 року № 3014, від 02 лютого 2023 року № 3168, від 02\~лютого 2023 року № 3167, від 02 березня 2023 року № 3337, від 02 березня 2023 року №\~3338, від 04 квітня 2023 року № 3598, від 04 квітня 2023 року № 3597, від 04 травня 2023\~року № 3799, від 04 травня 2023 року № 3798, від 04 червня 2023 року № 4016, від 04\~червня 2023 року № 4014, від 04 липня 2023 року № 4213, від 04 липня 2023 року № 4212, від 03 серпня 2023 року № 4418, від 03 серпня 2023 року № 4417, від 05 вересня 2023 року №\~4593, від 05 вересня 2023 № 4592, від 03 жовтня 2023 року № 4790, від 03 жовтня 2023\~року № 4791 підтверджено оплату ТОВ\~«ДІДЖИ ФІНАНС» згідно з договором відступлення прав вимоги від 13 вересня 2021 року № 07Т. 27 вересня 2023 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» направляло відповідачу досудову вимогу сплату заборгованості за Кредитним Договором № 3939579 від 27 січня 2021 року Вих. №\~3226622753-АВ. Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до положень ст. 205 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно з ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч. ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва;3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно з ст. ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Так, на підтвердження законності позовних вимог ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» надало Заяву на кредит, копію договору про споживчий кредит від 27 січня 2021 року № 3939579, графік платежів та паспорт споживчого кредиту, як додатки до договору, про те із долучених до справи доказів не вбачається, що цей договір підписано позичальником. Ні анкета-заява, ні договір про споживчий кредит від 27 січня 2021 року № 3939579, ні додаток до договору графік платежів не містять інформації про підписання їх [PERSON] . Зазначення у тексті Анкети-заяви та Договору особистих даних [PERSON] (прізвище, ім`я, по батькові відповідача, адреса його проживання, серія, номер паспорта та ідентифікаційний код, номер мобільного телефону) не підтверджує підписання ним кредитного договору в електронній формі. Ні позовна заява, ні вказані вище документи не містять інформації про одноразовий ідентифікатор, який був надісланий позичальнику при укладанні кредитного договору та який ним був використаний. Таким чином з долучених до матеріалів справи доказів не вбачається, що договір про споживчий кредит від 27 січня 2021 року № 3939579 підписаний відповідачем [PERSON] . Відповідно, позивачем не доведено факт укладення зазначеного вище договору між ТОВ\~«МІЛОАН» та [PERSON] . Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За відсутності доказів підписання кредитного договору обома сторонами суд дійшов висновку, про те, що позивачем не доведено факт укладення кредитного договору між ТОВ\~«МІЛОАН» та\~ [PERSON] . Крім того, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» не надало суду належних та допустимих доказів надання [PERSON] кредиту за Договором про споживчий кредит від 27 січня 2021\~року №\~3939579. Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) дійшов висновку проте, що банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та\~на\~умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та\~її\~розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з\~особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за\~картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за\~кредитним договором. На підтвердження перерахунку коштів за Договором про споживчий кредит від 27 січня 2021\~року №\~3939579 ТОВ «МІЛОАН» надало платіжне доручення від 27 січня 2021 року №\~38422201, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» перерахувало [PERSON] 5\~000\~грн на карту [NUMBER] , призначення платежу: кошти згідно з договором № 3939579. Зазначене платіжне доручення містить відбиток печатки ТОВ «МІЛОАН» та підпис. Разом з тим, копія вказаного платіжного доручення не може вважатися належним доказом надання [PERSON] кредиту на підставі вказаного договору, оскільки вона не містить відмітки банку або іншої уповноваженої установи про проведення платежу. У матеріалах справи, також, відсутні докази того, що рахунок, на який згідно з вказаного платіжного доручення здійснювалося перерахування коштів, належить саме [PERSON] . Відтак, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» не надало жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження переказу коштів на рахунок [PERSON] на підставі договору про споживчий кредит, а також документів, які б\~надавали можливість ідентифікувати належність відповідних рахунків відповідачеві. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона в силу статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 статті 13 ЦПК України встановлено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 ЦК України, однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина 1 статті 8 Конституції України). Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд. Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Частинами 1-4 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити доказ, який не може бути подано, причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. На підставі викладеного в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ\~«ДІДЖИ ФІНАНС» є недоведеними, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на\~позивача.

Outcome: dismissed