Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

Позивач ПрАТ «АК «Київводоканал» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 57 093,80 грн., 3 % річних у розмірі 6 695,94 грн., інфляційні втрати у розмірі 30 027,71 грн., судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. та витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 45,00 грн. Посилаючись на те, що відповідач є власником квартири та споживачем житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Відповідач отримував послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: [ADDRESS] на підставі договору від 05.08.2014, оскільки після розміщення повідомлення та договору у газеті «Хрещатик» № 110 (4510), на адресу ПАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідача не надходило. Відповідно до п. 1.1 Договору, ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 3.1 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Таким чином відповідач в порушення умов Договору щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.11.2015 року по 31.12.2023 року житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не виконав належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 57 093,80 грн., яка підтверджується довідкою та розрахунком заборгованості. Крім того, у зв`язку з простроченням оплати комунальних послуг, просить суд стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 6 695,94 грн. та інфляційні втрати у розмірі 30 027,71 грн. Ухвалою суду від 17.06.2024 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 41). Ухвалою суду від 08.07.2025 року закрито провадження у справі в частині вимог про стягнення основної суми боргу за житлово-комунальні послуги за період з 01.11.2015 року по 31.12.2023 року в сумі 57 093,80 грн. (а.с. 149). 23.08.2024 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Бойка Ю.А. надійшов відзив на позов, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування посилається на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є не інформативним і таким що не дає достатньої можливості відповідачу достовірно переконатися в правильності здійснених розрахунків, а позовна заява не містить обґрунтування, способу визначення та правомірності застосування наведених у розрахунку заборгованості показників застосованих об`ємів. Крім того, просить суд застосувати до позивача наслідки пропуску строку позовної давності (а.с. 52-73). 12.09.2024 року від представника позивача ПрАТ «АК «Київводоканал» Патенока А.В. надійшли письмові пояснення, в яких він просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування посилається на те, що відповідач як власник майна зобов`язаний утримувати майно. Крім того він є споживачем житлово-комунальних послуг, оскільки зареєстрований та проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , а тому зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у повному обсязі. Окрім того, 16.10.2023 року між ПрАТ «АК «Київводоканал» та [PERSON] укладено публічний індивідуальний договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Нарахування заборгованості зі сплати комунальних послуг здійснювалось як для квартири, яка не обладнана засобами обліку води, за нормативами (нормами) споживання, затвердженими відповідними постановами Кабінету міністрів України. Щодо строку позовної давності, зазначає, що він не був пропущений оскільки в Україні було запроваджено карантин, внаслідок чого строки позовної давності продовжуються (а.с. 76-84). 13.11.2024 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Бойка Ю.А. надійшли додаткові пояснення, в яких він вказує на те, що позивач не навів та не надав доказів правомірності нарахування заборгованості відповідачу (а.с. 92-96). Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг регулюються Житловим кодексом УРСР, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правилами надання послуг центрального опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. За визначенням у п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" є юридичною особою, що здійснює діяльність із забору, очищення та постачання води (а.с. 32-33). 05.08.2014 року в газеті «Хрещатик» №110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал» - позивача, як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) (а.с. 11, 12-15). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Повідомленням визначено, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ "АК "Київводоканал" для оформлення припинення надання цих послуг. За умовами вищевказаного договору ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язалось своєчасно надавати послуги відповідної якості з централізованого водопостачання та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідач [PERSON] є власником трьохкімнатної квартири загальною площею 79,7 кв.м., житловою площею 44,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 365308522 від 10.02.2024 року (а.с. 29-31). Крім того, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» Департаменту з питань реєстрації КМДА (а.с. 40). З вказаною адресою позивачем здійснюється надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. 16.10.2023 року відповідач [PERSON] звернувся до ПрАТ «АК «Київводоканал», де підписав Заяву-приєднання до індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (а.с. 16). Зі змісту заяви вбачається, що кількість осіб, які фактично користуються послугами становить 3 (три) особи, квартира не обладнана вузлом (вузлами) розподільного обліку централізованого водопостачання. Окрім того, 16.10.2023 року між ПрАТ «АК «Київводоканал» та відповідачем [PERSON] укладено публічний індивідуальний договір № 0086041 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, який укладається з метою надання вказаних послуг індивідуальному споживачу (а.с. 17-22). У відповідності до п. 5 цього Договору, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток до договору), сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуг. У відповідності до пп. 3 п. 40 цього Договору споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги за цінами тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, відповідач є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги, відповідач має заборгованість за період з листопада 2015 року по грудень 2023 року у загальному розмірі 93 817,45 грн., з яких основна заборгованість становить 57 093,80 грн., 3 % річних у розмірі 6 695,94 грн., інфляційні втрати у розмірі 30 027,71 грн. (а.с. 24-26). У відповідності до Довідки ПрАТ «АК «Київводоканал» №4955/8/802-25 від 09.05.2025 року, після відкриття провадження у справі, відповідач [PERSON] погасив основну суму заборгованості у розмірі 57 093,80 грн. (а.с. 129). Заперечуючи правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги, доказів у формі контррозрахунку відповідачем не надано. Сама лише незгода із наданим позивачем розрахунком заборгованості, без обґрунтованих доводів на його спростування, не може вказувати на необґрунтованість такого розрахунку. Звернень з приводу ненадання або неналежного надання послуг від відповідача протягом спірного періоду не надходило, доказів зворотного суду не надано. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України "Про житлово-комунальні послуги", а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актами, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України № 1875-IV "Про житлово-комунальні послуги" договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі N 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі N 401/710/15-ц міститься правовий висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За приписами статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 N 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово - комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово - комунальних послуг. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п. 10 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). На позивача покладається обов`язок доказування в частині визначення розміру заборгованості, що підлягає стягненню. На відповідача покладається обов`язок довести необґрунтованість заявлених вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Як з`ясовано судом та підтверджується наявними у справі доказами, відповідач свої зобов`язання за договором про надання послуг належним чином не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення, що підтверджується долученими позивачем розрахунками заборгованості за вказаний період та довідкою про залишок заборгованості. Доводи відповідача щодо безпідставності нарахування заборгованості без відомостей приладів обліку води суд оцінює критично, оскільки відповідачем не подано жодних доказів того, що він у встановленому порядку звертався до ПрАТ «АК «Київводоканал» із заявою про взяття таких лічильників на облік. Крім того, відповідач не надав підтверджень, що ним подавалися повідомлення до ПрАТ «АК «Київводоканал» про фактичне непроживання у квартирі протягом певних періодів, що могло б вплинути на обсяг нарахувань. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України). Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з цим позовом 15.03.2024 року та просить стягнути з відповідача заборгованість за період з листопада 2015 року по грудень 2023 року. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Отже, Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), тому заява відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності підлягає частковому задоволенню судом з урахуванням положень вищенаведеного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20. З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину з 12 березня 2020 року у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року. В частині простроченої заборгованості з оплати періодичних платежів за комунальні послуги за період з листопада 2015 року по грудень 2023 року позивач звернувся до суду з позовом за захистом свого порушеного права зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування наслідків його спливу та відмови у позові ПрАТ «АК «Київводоканал» в цій частині вимог. За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за період з квітня 2017 року по грудень 2023 року, заявлені в межах позовної давності та підлягають задоволенню, тобто 3% річних у розмірі 5 476,17 грн. та інфляційні втрати у розмірі 24 028,59 грн. (з розрахунку 3% річних: 30 027,71 грн. - 1 219,77 грн. за період з листопада 2015 року по квітень 2017 року; та з розрахунку інфляційних втрат: 6 695,94 грн. - 5 999,12 грн. за період з листопада 2015 року по квітень 2017). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 433,30 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (3 028,00 грн. х 80,36%, де 36 768,65 грн. - ціна позову, 29 549,76 грн. - задоволені позовні вимоги). Крім того, з відповідача підлягають стягненню на користь ПрАТ «Київводоканал» витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 45,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial