Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 05.07.2021 року [PERSON] уклала з АТ «Акцент-Банк» кредитний договір №ABH0CT155101625457982217 щодо надання кредиту в розмірі 70000 грн строком на 41 місяць зі сплатою процентів в розмірі 50% щорічно. Позичальник умови договору не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 24.01.2024 року складає 114853 грн та складається з : 63344,31 грн заборгованість за наданим кредитом, 51508,69 грн заборгованість за процентами. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області Путрі О.Г. від 16.04.2025 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання з викликом сторін. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 17.06.2025 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує (зворот а.с.26). Відповідач [PERSON] \~у судові\~засідання 15.05.2025\~року,\~17.06.2025\~року,\~15.07.2025,10.09.2025\~року не\~з`явилась,\~будучи належним\~чином повідомленою\~про дату,\~час та\~місце судового\~розгляду відповідно\~до вимог\~ч.8\~ст.128\~ЦПК України,\~шляхом направлення\~на адресу\~відповідача судової\~повістки про\~виклик до\~суду (а.с.\~50-52,\~а.с.\~56-58,\~а.с.57-59,\~а.с.63-64).\~ Відзиву на позовну заяву або будь-яких клопотань із зазначенням поважності причин неприбуття в судові засідання відповідачем до суду не подано. За змістом ч.4\~ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1ст.280\~ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 10.09.2025 року призначено проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» від 19.05.2020 року [PERSON] стала клієнтом позивача. (а.с.6). 05.07.2021 року між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ABH0CT155101625457982217 щодо надання відповідачу кредиту в розмірі 70\~000 грн (а.с. зворот а.с.7-8). Відповідно до п.п. 1-12 заяви про надання послуги «Швидка готівка» №ABH0CT155101625457982217 від 05.07.2021 року, тип кредиту строковий, сума кредиту становить 70 000 грн, строк кредитування 41 місяць, процентна ставка фіксована (фіксована) 50% на рік. У випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню в розмірі 0,07% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки (зворот а.с.7-8). Кредитний договір підписано боржником за допомогою електронного підпису, використання якого погоджено сторонами в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с. 8). На підтвердження обставини надання кредитних коштів відповідачу, позивачем надано копію меморіального ордеру № TR.17957474.62294.65455 від 05.07.2021 року та виписку по картці (а.с. 36,39-40). Проте позичальник умови договору не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 24.01.2024 року складає 114853 грн та складається з : 63344,31 грн заборгованість за наданим кредитом, 51508,69 грн заборгованість за процентами. (а.с. 9-10). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19. Встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит. Також встановлено, що в порушення умов договору позичальник свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 114853 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, згідно ст. 141 ЦПК України . На підставі викладеного та

Outcome: approved