Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Позивач АТ «Акцент Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитом у розмірі 125\~566,61 грн. посилаючись на те, що 29\~червня 2021\~року між ним і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір. Згідно умов даного договору [PERSON] було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на його банківський рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка зі сплатою відсоткової ставки - 40,8 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписавши заяву відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між сторонами договір про надання банківських послуг. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У подальшому [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». У зв`язку з порушеннями [PERSON] покладених на неї зобов`язань за кредитним договором, вона станом на 26\~травня 2024 року має заборгованість 125\~566,61 грн., яка складається з 85\~415,79 грн. заборгованість за кредитом; 40\~150,82 грн. заборгованість по відсоткам. Просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати в розмірі 3028,00 грн. Не погоджуючись з пред`явленим позовом відповідачем [PERSON] через представника адвоката Мусаєву Ю. В. подано до суду відзив на позов, у якому представник просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що анкета-заява від 29\~червня 2021 року, на яку посилається позивач, не може вважатися належним доказом укладення кредитного договору, оскільки не містить істотних умов такого договору розміру кредитного ліміту, строку його дії, порядку та розміру нарахування процентів, комісій та неустойки. Вважає, що позивачем не надано суду власне кредитного договору, укладеного з відповідачем, а долучено лише розрахунок заборгованості. Водночас надані Витяг з Умов та правил надання банківських послуг і Витяг з Тарифів не містять підпису відповідача, а відтак не підтверджують факт ознайомлення та погодження з ними. Також відповідач звернув увагу, що роздруківка з веб-сайту банку не може розцінюватися як належний доказ, оскільки умови та правила кредитування змінювалися банком у різні періоди, і відсутні підтвердження, що саме ці редакції діяли на момент підписання анкети-заяви. Крім того, відповідач вважає, що положення статті 634 ЦК України про договір приєднання у даному випадку не підлягають застосуванню, оскільки відсутні докази запропонування відповідачу конкретних умов та правил банківських послуг у момент укладення правочину. У зв`язку з викладеним відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, як таких, що не підтверджені належними та допустимими доказами. Представник позивача Акціонерного товариства «Акцент-Банк» подав відповідь на відзив, у якому посилався на те, що підписана відповідачем анкета-заява підтверджує факт приєднання до Умов і Правил банку, які разом із Тарифами складають кредитний договір. Факт користування кредитними коштами свідчить про ознайомлення відповідача з умовами кредитування та їх прийняття. Позивач послався на норми статей 634, 641, 642, 1054 та 1048 ЦК України, а також на положення Закону України «Про захист прав споживачів» і Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», наголошуючи, що укладення договору підтверджується також підписаним відповідачем Паспортом споживчого кредиту. На думку позивача, використання електронного підпису відповідає вимогам закону і має таку ж юридичну силу, як і власноручний підпис. На підтвердження своєї позиції позивач послався на усталену практику Верховного Суду, згідно з якою анкета-заява, Умови, Правила, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є належними доказами укладення кредитного договору. У зв`язку з цим позивач просив відхилити доводи відзиву та задовольнити позов у повному обсязі. 18 липня 2024 року через канцелярію суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, яка передана судді 19 липня 2024 року. Ухвалою судді від 19 липня 2024 року було постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду і відкрито провадження у справі з її розглядом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Цією ж ухвалою суду сторонам було установлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових пояснень. Копію ухвали суду було направлено на адреси учасників справи. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до статей 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Тобто, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. Згідно із статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У справі, що розглядається установлено, що між сторонами склалися договірні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частинами 1 та 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що 29\~червня 2021 року відповідач [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент -Банк». У подальшому, на підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку, відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Звертаючись з позовною заявою, позивач надав суду витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк». Відповідно до п.п. 2.1.1.2.2 та 2.1.1.2.3 Умов та Правил, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1.1.12.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг, У разі виникнення прострочених зобов`язань за Договором, Клієнт сплачує Банку плату за користування кредитом у розмірі подвійної місячної процентної визначеної в Тарифах, що діє на дату нарахування відсотків. Відсотки в подвійному розмірі, замість базового розміру процентної ставки, зазначеного в Тарифах, нараховуються від суми загальної Заборгованості з моменту виникнення Заборгованості під час дії Пільгового періоду за карткою, внаслідок не внесення Щомісячного мінімального платежу в повному обсязі. При цьому Сторони усвідомлюють та підтверджують, що таке збільшення розміру процентної ставки не є зміною умов цього Договору та/або зміною процентної ставки за Договором, що здійснюється Банком в односторонньому порядку, і відповідно внесення змін до Договору не потребується. Судом установлено, що між АТ «Акцент Банк» та відповідачем [PERSON] 29\~червня 2021 року було укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Згідно з довідкою, доданою до позову, відповідачу було відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: № [NUMBER] строком дії до червня місяця 2028 року, № [NUMBER] строком дії до грудня 2031 року. З довідки за лімітами, виданої АТ «А-Банк» убачається, що [PERSON] встановлено суму кредитного ліміту в розмірі 7\~000 грн. 29 червня 2021 року; 25 квітня 2024 року ліміт зменшено до 85\~500 грн. Випискою за договором по картковим рахункам відповідача у взаємозв`язку з іншими відомостями, наданими позивачем, підтверджується, що [PERSON] , починаючи з 30\~червня 2021 року, користувалася банківською карткою, що йому видавалась, як платіжним засобом дебетно-кредитного типу у споживчих цілях шляхом здійсненні покупок, зняття готівки, тощо. Зібрані докази вказують на те, що між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, у рамках якого банк надав відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, у відповідача, станом на 26\~травня 2024 року склалася заборгованість, що становить загальну суму 125\~566,61 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 85\~415,79 грн. та заборгованості за відсотками за користуванням кредитом 40\~150,82 грн. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за суд виходить із того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження погодження з відповідачем розміру відсоткової ставки при укладенні договору. Так, на думку суду, Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 29\~червня 2021 року підписана працівником банку Зайченком Є. С. і [PERSON] , що свідчить про укладення сторонами договору у електронній формі. Ця анкета-заява не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, а також розміру, підстав та порядку нарахування процентів. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у частині стягнення відсотків, і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в АТ «Акцент-Банк», як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в АТ «Акцент - Банк», які розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/ters, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, зокрема: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент - Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. При цьому зазначає, що в цьому випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://a-bank.com.ua/ters) неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент - Банк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом до суду. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов, які надав банк, відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент - Банк». Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) і підстав від її відступу колегія суддів не вбачає. Також обґрунтовуючи свої вимоги банк посилався на паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені умови кредитування та який підписаний відповідачем. Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена», який підписаний сторонами, визначає суми та ліміти кредиту, строк кредитування, процентну ставку, порядок нарахування та сплати процентів. Зі змісту паспорту убачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, у вказаному Паспорті зазначено інформацію щодо орієнтованої реальної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача. Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування. Анкета-заява, яка підписана відповідачем не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами. Саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані йому умови та правила банківських послуг не може свідчити про те, що відповідач ознайомлений з відсотками, які йому можуть бути нараховані. У Паспорті зазначено, що датою надання вказаної інформації є 29\~червня 2021 року, анкета-заява про надання банківських послуг відповідачем підписана 29\~червня 2021 року, Паспорт споживчого кредиту також підписаний 29\~червня 2021 року, проте у Паспорті не зазначено, дату актуальності зазначеної у Паспорті інформації, тобто не можливо встановити чи є ця інформація актуальною на час виникнення заборгованості. Термін «паспорт споживчого кредиту» визначається у ЗУ «Про споживче кредитування в розділі II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» та у Додатку 1 зі стандартизованою формою такого паспорта. Приписи про умови договору про споживчий кредит, його форму, порядок укладення та розірвання визначені у розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина другастатті 9 Закону України «Про споживче кредитування», чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1734-VIII)). З огляду на ці приписи, паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2021 року у справі № 201/10403/19 вказано, що положення Закону №1734-VIII допускають те, що укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язане з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб, але вимагають, щоб відомості про це були відображені у паспорті споживчого кредиту, з яким кредитодавець має ознайомити позичальника у письмовій формі до укладення договору про споживчий кредит. Інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, зокрема, розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються за невиконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, має бути зазначена у такому договорі. Ураховуючи, що Паспорт споживчого кредиту є інформацією, у якій відсутня дата її актуальності, дана інформація не може бути взята судом до уваги, як доказ підтвердження конкретних умов кредитування, запропонованих відповідачу щодо сплати відсотків згідно кредитного договору. Таким чином, те, що [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту, як підстава для задоволення позову банку, є необґрунтованим, так як паспорт споживчого кредиту не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20). Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2024 року у справі №754/644/21. Довідка за картами і довідка за лімітами також не містять об`єктивних і достатніх даних щодо всіх істотних умов укладеного сторонами договору. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. А тому, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 85\~415,79 гривень заборгованості за кредитом, тобто фактично отримані та використані позичальником кошти, у задоволенні вимог про стягнення із відповідача 40\~150,82 гривень заборгованості по відсотках слід відмовити. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог 68,02% (задоволено 85\~415,79 грн. із заявлених 125\~566,61 грн.), з [PERSON] на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при подачі позовної заяви, пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 2059,65 грн. (68,02% від 3028,00 грн.). У решті судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial