Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 01.04.2025 надійшов зазначений позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за Договором позики №\~2891789 та Кредитним договором №\~04764-05/2024 у загальному розмірі 40\~356,59\~грн., та понесені судові витрати (а.с.\~6). На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача Кудіна\~А.В. (довіреність від 05.12.2024, а.с.\~48) у позовній заяві зазначила, що Відповідач 09.05.2024 за допомогою веб-сайту і мобільного додатку «ClickCredit» уклав Договір позики №\~2891789 з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі ТОВ «1\~БАНК»), за умовами якого отримав кошти у позику (у позовній заяві не зазначено, в якому саме розмірі). Крім того, 03.05.2024 Відповідач уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» (далі ТОВ «АВАНС КРЕДИТ») через веб-сайт цього Товариства Кредитний договір №\~04764-05/2024, за умовами якого отримав кошти у кредит (у позовній заяві також не зазначено, в якому саме розмірі). Надалі Відповідач не надав своєчасно та у повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості згідно з умовами названих договорів. У подальшому зазначені кредитори відступили право вимоги за цими договорами Позивачеві. У зв`язку з цим Відповідач, як стверджено в позовній заяві, має перед Позивачем заборгованість на загальну суму 40\~356,59\~грн., що включає в себе таку заборгованість по кожному з договорів: 1)\~за Договором позики від 09.05.2024 №\~2891789 у загальному розмірі 17\~631,59\~грн., з яких: 5\~793,60\~грн. заборгованість за основною сумою боргу; 11\~837,99\~грн. заборгованість за пенею; 2)\~за Кредитним договором від 03.05.2024 №\~04764-05/2024 у загальному розмірі 22\~725,00\~грн., з яких: 9\~000,00\~грн. заборгованість за основною сумою боргу; 12\~150,00\~грн. заборгованість за процентами; 1\~575,00\~грн. заборгованість за штрафними санкціями. Після виконання вимог частин шостої восьмої статті\~187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвалою суду від 11.04.2025 відкрито провадження в справі, вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та їх виклику у судове засідання за наявними у справі матеріалами (письмове провадження), встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву із запереченнями проти позову, роз`яснено право подати клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін; копії ухвали суду направлено сторонам, Відповідачеві разом з копією позовної заяви з додатками (а.с.\~60-62, 63). Водночас, враховуючи, що Відповідач копії зазначеної ухвали суду від 11.04.2025 про відкриття провадження не отримав, повідомити його про надходження до згаданого позову не вдалось і не вбачалось можливим, тому ухвалою суду від 10.06.2025 було змінено порядок розгляду справи та вирішено розглядати надалі цю справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін з метою забезпечення рівності сторін, права особи на захист, забезпечення належного повідомлення всіх учасників справи, в тому числі Відповідача, із застосуванням, у разі необхідності, правових механізмів, передбачених статтею\~128 ЦПК України; встановлено Відповідачеві новий строк для подання відзиву; призначено розгляд справи на 27.06.2025 (а.с.\~70-72), надалі відкладено на 25.07.2025 через першу неявку Відповідача та на 02.09.2025 через тимчасову непрацездатність судді (а.с.\~95-97). У судове засідання 02.09.2025 представник Позивача не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи належно повідомлені, що підтверджено, зокрема, довідками про доставку електронного листа (а.с.\~8, 81, 103) та рекомендованими поштовими повідомленнями (а.с.\~82, 83); у позовній заяві викладене клопотання про розгляд справи за відсутності представника Позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с.\~6). Відповідач у судові засідання 27.06.2025, 25.07.2025 та 02.09.2025 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в порядку частин сьомої, восьмої, одинадцятої статті\~128 ЦПК України шляхом направлення судових повісток за адресою місця його реєстрації, які поверталися без вручення з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» та «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» (а.с.\~84, 94, 105), а також шляхом розміщення оголошень про його виклик у судові засідання на офіційному вебсайті Володарського районного суду Київської області вебпорталу судової влади України (а.с.\~77-78, 88-89, 101-102). За наведених обставин Відповідач, місце фактичного проживання (перебування) якого невідоме, вважається належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою їх місця проживання з отриманням відмітки на повістках про відсутність особи за цієї адресою (пункт\~2 частини сьомої, пункт\~4 частини восьмої статті\~128 ЦПК України), а також шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (частина одинадцята статті\~128, частина десята статті\~130 ЦПК України). Водночас суд, вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи за відсутності фактичного отримання Відповідачем судових повісток, виходить як з наведених положень статей\~128, 130 ЦПК України, які є спеціальними процесуальними нормами, що встановлюють порядок направлення і вручення судових повісток, а також з обов`язку особи зареєструвати своє місце проживання. Відповідно до норм статей\~3, 7 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» повнолітня особа декларує місце свого проживання самостійно. Таке декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється, зокрема, з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою. Згідно з вимогами пункту\~4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №\~265 (зі змінами), особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою; у разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором; за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Строки виконання особою обов`язку щодо декларування/реєстрації свого місця проживання визначені в пункті\~5 названого Порядку. З огляду на це обов`язок суду повідомити особу, зокрема про дату, час і місце судового засідання, шляхом направлення офіційної кореспонденції на адресу його зареєстрованого місця проживання, на переконання суду, прямо кореспондується з обов`язком особи зареєструвати своє місце проживання, тим самим повідомивши державу (державні органи, зокрема суди) про адресу отримання нею офіційної кореспонденції; невиконання особою такого обов`язку не може перешкоджати іншим особам захистити в суді свої права та законні інтереси (статті\~55, 68 Конституції України). За загальним правилом частини першої статті\~223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті\~223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті\~280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеною письмово в позовній заяві (а.с.\~6), вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття\~89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що Позикодавець ТОВ «1 БАНК» є фінансовою установою, що здійснює діяльність з кредитування, що підтверджено, зокрема, копіями свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, статуту названого Товариства (а.с.\~20, 21-22, 23-24). Між названою фінансовою установою ТОВ «1 БАНК» в особі директора Білана\~В.І., з одного боку, та Відповідачем [PERSON] , з іншого боку, 09.05.2024 був укладений Договір позики №\~2891789 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), копія якого долучена до позовної заяви (надалі Договір позики, а.с.\~7-9) та який підписано Відповідачем із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «QD2h54»; ідентифікуючи Відповідача відомості (прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, паспортні дані, адреса місця проживання, номер мобільного телефону, адреса електронної пошти, реквізити платіжного засобу (номеру банківської карти) для перерахування коштів) наведено в пункті\~29 цього Договору, а також в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток №\~1 до Договору, а.с.\~10). За умовами зазначеного Договору Позикодавець мав надати Позичальнику (Відповідачу) грошові кошти у розмірі 6\~000\~грн.; строк позики (строк Договору) 30 днів; дата повернення 08.06.2024; фіксована процентна ставка 0,75\~% в день; ставка за понадстрокове користування позикою 2,70\~% в день. Детальна інформація наведена у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток № 1 до Договору, а.с.\~10). Водночас суд звертає увагу, що до позовної заяви не додано та, відповідно, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження виконання зобов`язання Позикодавцем і перерахування коштів Відповідачу у передбаченому Договором позики розмірі. Разом з тим, між ТОВ «1\~БАНК» та Позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» існують договірні відносини, а саме: між ними було укладено Договір факторингу від 14.06.2021 №\~14/06/21 (а.с.\~11-13), строк дії якого неодноразово продовжувався, що підтверджено Додатковими угодами до цього Договору (а.с.\~14-16). За умовами цього Договору Позивачеві відступлено права грошових вимог, зокрема, до Відповідача за згаданим вище Договором позики, що підтверджено копією Акта прийому-передачі Реєстру Боржників, а також відповідним Витягом з цього Реєстру (а.с.\~17-18). Крім того, Відповідачем укладено Договір про надання фінансового кредиту №\~04764-05/2024 з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», фінансовою установою, основним видом діяльності є кредитування, що підтверджено відповідно Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії ФК номер В0000448 (а.с.\~38) та Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.\~39). Так, між названою фінансовою установою ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» в особі директора Кожухара А.А., з одного боку, та Відповідачем [PERSON] , з іншого боку, 03.05.2024 через веб-сайту згаданого Товариства було укладено Договір про надання фінансового кредиту №\~04764-05/2024, копії якого долучено до позовної заяви (а.с.\~25-27) та який підписано Відповідачем із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «W0706»; ідентифікуючи Відповідача відомості (прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, паспортні дані, адреса місця проживання, номери мобільних телефонів, реквізити платіжного засобу (номеру банківської карти) для перерахування коштів) наведено в розділі\~8 цього Договору. За умовами зазначеного Договору Кредитодавець мав надати Позичальнику (Відповідачу) грошові кошти у розмірі 9\~000\~грн.; строк кредитування 120\~днів; процентна ставка 1,50\~% в день. Більш детальна інформація наведена у Паспорті споживчого кредиту (а.с.\~29), графік платежів у додатку\~1 до згаданого Договору (а.с.\~28). Водночас суд звертає увагу, що до позовної заяви не додано та, відповідно, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження виконання зобов`язання Кредитодавцем і перерахування коштів Відповідачу у передбаченому Кредитним договором розмірі. Надалі між Позивачем ТОВ «ЄАПБ» та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» 21.10.2024 було укладено Договір факторингу №\~21102024 (а.с.\~30-32), за умовами якого Позивачеві відступлено права грошових вимог, зокрема, до Відповідача за згаданим вище Кредитним договором, що підтверджено копіями Акта прийому-передачі Реєстру Боржників та Витягу з цього Реєстру (а.с.\~33, 34). Згідно з частиною першою статті\~509, частиною першою статті\~525 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначеннями частини першої статті\~626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статей\~1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа\~1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Частинами першою, другою статті\~10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з нормами статей\~1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. Частина перша статті\~1048 ЦК України надає право позикодавцю на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття\~536 ЦК України). Щодо форми договору, то відповідно до положень частин першої, другої статті\~639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості, а так само і порядок вчинення електронних правочинів, зокрема й кредитних договорів, тобто із застосуванням згаданих інформаційно-комунікаційних систем визначено Законом України «Про електронну комерцію», зокрема статтею\~11 цього Закону. За визначенням пунктів\~5, 7 частини першої статті\~3 названого Закону електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; а електронний правочин це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Статтею\~12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено можливість використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання електронного правочину. Таким електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 цього Закону). При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію; одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт\~12 частини першої статті\~3 названого вище Закону). Отже, електронний підпис у розумінні Закону України «Про електронну комерцію» є комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт відповідного товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений (висновки, викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20, від 03.02.2023 у справі № 757/22453/20, від 29.05.2024 у справі № 545/1750/21). Крім того, Верховний Судом неодноразово зазначалося на правильності ідентифікації (верифікації) відповідного суб`єкта електронної комерції (Позичальника за кредитним договором) в інформаційній системі з використанням його особистих даних, а саме: паспорта, ідентифікаційного коду, номера телефону, електронної пошти, номера банківської картки, на яку слід перерахувати кошти (зокрема, постанова від 31.01.2024 у справі № 671/1832/20). З огляду на наведене суд вважає доведеним укладення Відповідачем згаданих вище договорів: Договору позики від 09.05.2024 №\~2891789 та Кредитного договору від 03.05.2024 №\~04764-05/2024. Разом з тим, за змістом статті\~629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання обома сторонами. Згідно з вимогами статті\~526, частини першої статті\~527, частини першої статті\~530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Натомість, як наведено вище і встановлено судом, до позовної заяви не було додано та, відповідно, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження виконання своїх зобов`язань з боку відповідно Позикодавця і Кредитодавця та перерахування саме Відповідачу, саме на зазначений ним у договорах рахунок, саме у встановленому відповідним договором розмірі. Відсутність зазначених доказів, на переконання суду, виключає задоволення позовних вимог про стягнення коштів через недоведення належними і допустимими доказами фактичне надання таких коштів Відповідачу. Відповідно до положень статті\~81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ухвалах суду від 11.04.2025 про відкриття провадження у цій справі та від 10.06.2025 про зміну порядку розгляду справи сторонам було роз`яснено засади цивільного судочинства, зокрема положення статті\~12 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (а.с.\~62, 72). Додатково суд звертає увагу також на неправомірність заявлення вимог про стягнення неустойки (пеня, штраф), оскільки згідно з імперативними приписами пункту\~18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні, зокрема, воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею\~625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено також, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Зважаючи на усе викладене та ненадання суду доказів на підтвердження перерахування Відповідачеві коштів за Договором позики від 09.05.2024 №\~2891789 та за Договором про надання фінансового кредиту від 03.05.2024 №\~04764-05/2024, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача (стаття\~141 ЦПК України). Враховуючи, що розгляд справи здійснено за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось (частина друга статті 247 ЦПК України). Повне рішення суду складено у визначений частиною шостою статті\~259 ЦПК України строк у перший робочий день з урахуванням періоду тимчасової непрацездатності судді з 04.09.2025 до 19.09.2025 включно згідно з порядком обчислення процесуального строку, закінчення якого припадає на неробочий день (частина третя статті\~124 ЦПК України). Відповідно до статей\~15, 16, 509, 525, 526, 626, 629, 639, 1046, 1054, 1077 Цивільного кодексу України, статей\~3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статей\~8, 12 Закону України «Про споживче кредитування» та

Outcome: dismissed