Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

01 квітня 2025 року до суду надійшла позовна заява ТОВ "Фінпром Маркет" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики (а/с 1-4). Позивач ТОВ "Фінпром Маркет" посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідно до умов Договору позики № 1396346 від 21 квітня 2021 року ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" надало відповідачу [PERSON] позику в розмірі 6500,00 грн., строком на 30 днів - до 21 травня 2021 року, з сплатою процентів за користування позикою в розмірі 1,99 % в день. Відповідач не виконав свої договірні зобов`язання, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за Договором позики в сумі 22022,00 грн., в тому числі: позика - 6500,00 грн., проценти за користування позикою - 15522,00 грн. 26 жовтня 2021 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінансова компанія управління активами" було укладено Договір факторингу № 2610, за умовами якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передало (відступило) ТОВ "Фінансова компанія управління активами" право вимоги відносно боржників ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", в тому числі відносно боржника [PERSON] за Договором позики № 1396346 від 21 квітня 2021 року. Внаслідок цього ТОВ "Фінансова компанія управління активами" набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за вказаним Договором позики. 03 квітня 2023 року між ТОВ "Фінансова компанія управління активами" та ТОВ "Фінпром Маркет" було укладено Договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого ТОВ "Фінансова компанія управління активами" передало (відступило) ТОВ "Фінпром Маркет" право вимоги відносно боржників ТОВ "Фінансова компанія управління активами", в тому числі відносно боржника [PERSON] за Договором позики № 1396346 від 21 квітня 2021 року. Внаслідок цього ТОВ "Фінпром Маркет" набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за вказаним Договором позики. На підставі викладеного позивач ТОВ "Фінпром Маркет" просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за Договором позики № 1396346 від 21 квітня 2021 року в сумі 22022,00 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500 грн. 02 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень (ухвала суду - а/с 64-65'). 02 квітня 2025 року задоволено клопотання позивача ТОВ "Фінпром Маркет" про витребування доказів та зобов`язано АТ КБ "ПриватБанк" надати суду: 1) інформацію щодо належності відповідачу [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] ; 2) виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ "ПриватБанк", за період з 21 квітня 2021 року по 24 квітня 2021 року (ухвала суду - а/с 66). 22 квітня 2025 року від АТ КБ "ПриватБанк" надійшли інформаційний лист про належність відповідачу [PERSON] карткового рахунку та виписка по картковому рахунку відповідача [PERSON] . Інформаційний лист та виписка по картковому рахунку приєднані до матеріалів цивільної справи (а/с 81-82). 08 травня 2025 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив (а/с 85-87), яким відповідач заперечив проти позову. Свої заперечення відповідач обґрунтовує наступним. На думку відповідача [PERSON] , надані позивачем ТОВ "Фінпром Маркет" розрахунки заборгованості за кредитними договорами не є належними доказами видачі та отримання позики, оскільки не є первинними документами, а також не є безспірними доказами розміру заборгованості, а є лише обґрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості, яка повинна бути підтверджена саме первинними документами. Наданий розрахунок заборгованості суперечить первісному кредитному договору, оскільки розмір нарахованих відсотків 1,99 % не відповідає умовам договору позики. Відповідач вважає, що позивач ТОВ "Фінпром Маркет" не надав доказів перерахування позики саме на картку відповідача, а також не надав достовірних доказів нарахування процентів. Щодо переходу права вимоги. Відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. 26 жовтня 2021 року було укладено договір факторингу з ТОВ "Фінансова компанія управління активами". При цьому в матеріалах справи відсутнє повідомлення про відступлення права грошової вимоги за договором позики, укладеного з відповідачем, та будь-яке підтвердження про направлення відповідачу такого повідомлення за подальшими Договорами факторингу. Крім того, відсутнє підтвердження оплати за договором факторингу, укладеного первісним кредитором (позичальником). 03 квітня 2023 року укладено Договір факторингу з ТОВ "Фінпром маркет" та ТОВ "Фінансова компанія управління активами". Відповідно до приписів ст.ст.1077, 1078, 1082, 1083 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відтак, відсутні докази на підтвердження того, що ТОВ "Фінансова компанія управління активами" набуло право вимоги до боржників, в тому числі до відповідача. Крім того, відповідач [PERSON] заявляє про застосування позовної давності. Так, загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Згідно наданого кредитного договору від 21 квітня 2021 року, строк договору - 30 днів, тобто останній термін погашення боргу мав бути 21 травня 2021 року. З розрахунку суми заборгованості вбачається, що відповідач не здійснював жодних платежів, тому строк позовної давності не переривався. При цьому позивач звернувся до суду лише 28 березня 2025 року, тобто зі спливом майже чотирьох років. На підставі викладеного відповідач [PERSON] просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ "Фінпром Маркет" та застосувати наслідки пропуску строків позовної давності. 12 травня 2025 року від позивача ТОВ "Фінпром Маркет" надійшла відповідь на відзив (а/с 94-96), якою позивач підтримав заявлені позовні вимоги. Додатково позивач надав наступні пояснення. 1. Щодо неповідомлення відповідача про відступлення права грошової вимоги за оскаржуваним договором позики. Боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Доказів про визнання договору факторингу недійсним та/або виконання відповідачем своїх обов`язків перед первісним/попереднім кредитором не надано. Крім того, відповідач повідомлений про відступлення права грошової вимоги шляхом звернення з даним позовом до суду, так як в матеріалах справи наявні докази переходу права грошової вимоги від позикодавця до позивача. 2. Щодо доказів оплати за договором факторингу. Твердження відповідача стосовного того, що позивачем не доведено право грошової вимоги за Договором позики, спростовується матеріалами справи, оскільки до позовної заяви додано докази здійснення оплати за договором факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року та за договором факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року. Перехід від клієнта до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до позивача/фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами договору. 3. Щодо нарахування процентів за договором позики. У договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Підписанням договору позики позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Водночас, зобов`язання невиконане боржником перед кредитором у повному обсязі протягом строку дії договору продовжує своє існування до його повного і належного виконання або ж припинення в регламентований договором спосіб. Отже, доводи відповідача щодо безпідставного нарахування заборгованості за процентам є передчасними, оскільки таке нарахування здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до них/правил, й саме через неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань. Більш того, позивач просить стягнути суму заборгованості за договорами позики лише до моменту відступлення права вимоги первісними кредиторами, інших нарахувань позивачем не заявлялось, зокрема процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,7 % за кожен день, яка передбачена договором позики, погодженим відповідачем, та регламентована правилами надання грошових коштів у позику, не нараховано, оскільки зазначена процента ставка значно фінансово навантажить відповідача. 4. Щодо строку позовної давності. Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SARS-CоV-2" на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого постановами Кабінету Міністрів України неодноразово продовжувався. Отже, в межах позовної давності знаходиться період з 12 березня 2017 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року відмінено з 24 год 00 хв 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV 2. При цьому, відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції чинній на день звернення з позовом) в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії, яким доповнено ЦК України в березні 2022 року. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану у подальшому неодноразово продовжувався і діяв на момент звернення до суду із даним позовом. Враховуючи факт продовження загального строку позовної давності, визначеного статтею 257 ЦК України внаслідок введення карантину, а згодом воєнного стану, загальний строк позовної давності в три роки продовжено та позивачем не пропущено, так як позивачем заявлено позовні вимоги в березні 2025 року. Таким чином строк позовної давності не пропущений, а відтак відсутні підстави для звернення до суду із заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності. 5. Щодо доказів, наданих відповідачем. Доказів на підтвердження або спростування позовних вимог відповідач не надав, відзив ґрунтується на припущеннях та зводиться до незгоди з доказами позивача та їх оцінки, тоді як оцінка доказів є виключною компетенцією суду. На підставі викладеного позивач просить суд задовольнити позов в повному обсязі. В судове засідання представник позивача ТОВ "Фінпром Маркет" не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - позивач просить суд розглядати справу за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - причин своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, проти позову заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Укладення договору позики. 21 квітня 2021 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем [PERSON] укладено Договір позики № 1396346 (а/с 15), за умовами якого позикодавець ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" надав позичальнику (відповідачу) [PERSON] грошову позику. Відповідно до п.1 Договору позики - за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджених умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п.2 Договору позики - сума позики 6500,00 грн. Строк позики - 30 днів, до 21 травня 2021 року. Процентна ставка (базова) в день - 1,99 % (фіксована). Знижена процентна ставка в день (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності) - 0,69 %. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується в період карнатину - 2,70 %. Орієнтовна реальна річна процентна ставка - 251,85 %. Орієнтовна загальна вартість позики - 7845,50 грн. Відповідно до п.3 Договору позики - проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Відповідно до п.4.1 Договору позики - позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачено ст.12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Відповідно до п.4.2 Договору позики - позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку кредитування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. Відповідно до п.5 Договору позики - цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Відповідно до п.6 Договору позики - Договір укладений в результаті зваженого рішення сторін на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст.6, 627 ЦК України, згідно яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог розумності та справедливості. Договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим Договором. Відповідно до п.7 Договору позики - зміна або припинення в односторонньому порядку договірних зобов`язань повністю або частково, а також одностороння відмова від їх виконання, не допускаються, якщо інше не встановлено законом або чи Правилами. Відповідно до п.8 Договору позики - позичальник несе повну відповідальність перед позикодавцем за повернення позики, сплату процентів та належне виконання зобов`язань за цим Договором усім своїм майном. Сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань, передбачену положеннями цього Договору, Правил та чинного законодавства. Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч.1 ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 - ч.6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України д оговір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.2 ст.639 ЦК України я кщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно п.6 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно п.7 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Згідно п.12 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно ч.3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч.4 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Згідно ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" в ідповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч.7 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" е лектронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" я кщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідач [PERSON] підписав Договір позики № 1396346 від 21 квітня 2021 року електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора TL8CUVbo88, що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Позивач надав суду довідку ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" про ідентифікацію (а/с 26), якою підтвердив, що клієнт [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ), з яким укладено договір № 1396346 від 21 квітня 2021 року, ідентифікований. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор - TL8CUVbo88, час відправки ідентифікатора позичальнику - 21 квітня 2021 року 20:32:12 годин, номер телефону / електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор - [INFO] Відповідач [PERSON] , підписавши Договір позики № 1396346 від 21 квітня 2021 року, повністю погодився з всіма його умовами. На підставі положень, визначених ст.1051 ЦК України, в установленому законом порядку відповідач [PERSON] не оспорював Договір позики № 1396346 від 21 квітня 2021 року. Суд критично оцінює пояснення відповідача [PERSON] про те, що він не укладав договір позики з ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", оскільки ці пояснення повністю спростовуються доказами, які були надані позивачем та були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин суд приходить до висновку, що в установленому законом порядку між позикодавцем ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та позичальником (відповідачем) [PERSON] було укладено Договір позики № 1396346 від 21 квітня 2021 року. Сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, зокрема: розмір позики, строк позики, розмір процентів, які позичальник зобов`язаний сплатити за користування позикою, тощо. Позичальник (відповідач) [PERSON] погодився на укладення договору позики на умовах, запропонованих позикодавцем ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", що підтверджено електронним підписом позичальника (відповідача), відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора TL8CUVbo88. Виконання позикодавцем своїх зобов`язань за договором позики. 21 квітня 2021 року на виконання своїх зобов`язань за Договором позики № 1396346 від 21 квітня 2021 року позикодавець ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" надав позичальнику (відповідачу) [PERSON] позику в сумі 6500,00 грн. шляхом переказу грошових коштів на картковий рахунок позичальника. Переказ коштів підтверджено платіжною інструкцією № 6c9380fa-e845-4a50-b214-b9e9ff175694 від 21 квітня 2021 року (а/с 13, 28), з якого вбачається, що 21 квітня 2021 року позикодавець ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" переказав на картковий рахунок позичальника (відповідача) [PERSON] за № [NUMBER] грошові кошти позики в сумі 6500,00 грн. Деталі транзакції: номер замовлення - 13537981, ідентифікатор енвайра - f66f512a-049b-4bd6-930b-bae077eb1069, ідентифікатор платіжного пристрою - f66f512a-049b-4bd6-930b-bae077eb1069. Такий спосіб видачі позики відповідає положенням пункту 1 Договору позики № 1396346 від 21 квітня 2021 року. З довідки ТОВ "ФК "Фінекспрес" від 10 березня 2025 року № КД-000016954/ТНПП (а/с 27) вбачається, ТОВ "ФК Фінекспрес" підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23 січня 2018 року, укладеного між ТОВ "ФК "Фінекспрес" та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", та завершення наступної платіжної операції: дата - 21 квітня 2021 року, номер платежу - 6c9380fa-e845-4a50-b214-b9e9ff175694, сума - 6500,00 грн., отримувач - Палюховський Олександр - ЕПЗ номер [NUMBER] . Оскільки ТОВ "ФК "Фінекспрес" не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. З інформаційного листа АТ КБ "ПриватБанк" від 16 квітня 2025 року № 20.1.0.0.0/7-250409/58061-БТ (а/с 81) вбачається, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , в банку емітовано карку № [NUMBER] (IBAN № [NUMBER] ). З виписки по рахунку (а/с 82) вбачається, що 21 квітня 2021 року на картковий рахунок відповідача [PERSON] за № [NUMBER] зараховано грошові кошти в сумі 6500,00 грн. Суд критично оцінює пояснення відповідача [PERSON] про те, що він не отримував від ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" грошові кошти в позику, оскільки ці пояснення повністю спростовуються доказами, які були надані позивачем та були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин суд приходить до висновку, що позикодавець ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" належним чином виконав свої договірні зобов`язання, перерахувавши 21 квітня 2021 року грошові кошти позики в сумі 6500,00 грн. на картковий рахунок відповідача [PERSON] за № [NUMBER] (IBAN № [NUMBER] ). Заміна кредитора у зобов`язанні. 26 жовтня 2021 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (клієнт) та ТОВ "Фінансова компанія управління активами" (фактор) укладено Договір факторингу № 2610 (а/с 29-33), за умовами якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передало (відступило) ТОВ "Фінансова компанія управління активами" право вимоги відносно боржників ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів". Відповідно до п.1.1 Договору факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року - за цим Договором фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей, в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами. Відповідно до п.1.2 Договору факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року - для уникнення сумнівів сторони домовились, що укладаючи цей Договір фактор не бере на себе будь-яких договірних зобов`язань клієнта щодо кредитних договорів, окрім права вимоги та стягнення заборгованості за кредитними договорами. Відповідно до п.5.1 Договору факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року - клієнт на підставі даного Договору, з врахуванням п.5.2 цього Договору, відступає фактору, а фактор набуває права вимоги, та зобов`язується сплатити клієнту ціну продажу згідно розділу 6 цього Договору. З моменту відступлення прав вимоги всі гарантії, надані боржниками щодо портфеля заборгованості, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги фактору переходять всі пов`язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів та всі способи забезпечення зобов`язань, пов`язані з портфелем заборгованості. Відповідно до п.5.2 Договору факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року - перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей (з одночасною передачею Реєстру заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписані сторонами Акти прийому-передачі Реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. Акти прийому-передачі Реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підписуються в день укладення цього Договору. Відповідно до п.5.4 Договору факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року - з моменту переходу до фактора прав вимоги відповідно до умов цього Договору, фактор має право на наступне відступлення права грошової вимоги будь-якій третій особі. Відповідно до п.6.1 Договору факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року - загальна сума прав вимоги, що відступається за Договором, становить 241646707,10 грн. Відповідно до п.6.2 Договору факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року - ціна продажу за цим Договором становить 7841694,32 грн. 26 жовтня 2021 року між клієнтом ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та фактором ТОВ "Фінансова компанія управління активами" складено Акт прийому-передачі Реєстру заборгованостей за Договором факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року (а/с 35), з якого вбачається, що ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передало, а ТОВ "Фінансова компанія управління активами" прийняло Реєстр заборгованостей від 26 жовтня 2021 року, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованостей від боржників і фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. 26 жовтня 2021 року між клієнтом ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та фактором ТОВ "Фінансова компанія управління активами" складено Реєстр заборгованостей за Договором факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року (а/с 37-38), з якого вбачається, що клієнт ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передало фактору ТОВ "Фінансова компанія управління активами" право вимоги відносно боржника - відповідача [PERSON] (порядковий номер 7162) за Договором позики № 1396346 від 21 квітня 2021 року в сумі 22022,00 грн., в тому числі: позика - 6500,00 грн., проценти за користування позикою - 15522,00 грн. 31 грудня 2022 року між клієнтом ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та фактором ТОВ "Фінансова компанія управління активами" складено Акт звірки взаємних розрахунків за період з січня 2021 року по грудень 2022 року (а/с 38), з якого вбачається, що між клієнтом ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та фактором ТОВ "Фінансова компанія управління активами" немає заборгованостей за Договором факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року. 03 квітня 2023 року між ТОВ "Фінансова компанія управління активами" (клієнт) та ТОВ "Фінпром Маркет" (фактор) укладено Договір факторингу № 030423-ФК (а/с 40-44), за умовами якого ТОВ "Фінансова компанія управління активами" передало (відступило) ТОВ "Фінпром Маркет" право вимоги відносно боржників ТОВ "Фінансова компанія управління активами". Відповідно до п.1.1 Договору факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року - за цим Договором фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей, в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами. Відповідно до п.1.2 Договору факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року - для уникнення сумнівів сторони домовились, що укладаючи цей Договір фактор не бере на себе будь-яких договірних зобов`язань клієнта щодо кредитних договорів, окрім права вимоги та стягнення заборгованості за кредитними договорами. Відповідно до п.5.1 Договору факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року - клієнт на підставі даного Договору, з врахуванням п.5.2 цього Договору, відступає фактору, а фактор набуває права вимоги, та зобов`язується сплатити клієнту ціну продажу згідно розділу 6 цього Договору. З моменту відступлення прав вимоги всі гарантії, надані боржниками щодо портфеля заборгованості, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги фактору переходять всі пов`язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів та всі способи забезпечення зобов`язань, пов`язані з портфелем заборгованості. Відповідно до п.5.2 Договору факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року - перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей (з одночасною передачею Реєстру заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписані сторонами Акти прийому-передачі Реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. Акти прийому-передачі Реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підписуються в день укладення цього Договору. Відповідно до п.5.4 Договору факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року - з моменту переходу до фактора прав вимоги відповідно до умов цього Договору, фактор має право на наступне відступлення права грошової вимоги будь-якій третій особі. Відповідно до п.6.1 Договору факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року - загальна сума прав вимоги, що відступається за Договором, становить 563530154,96 грн. Відповідно до п.6.2 Договору факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року - ціна продажу за цим Договором становить 22573367,99 грн. 03 квітня 2023 року між клієнтом ТОВ "Фінансова компанія управління активами" та фактором ТОВ "Фінпром Маркет" складено Акт прийому-передачі Реєстру заборгованостей за Договором факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року (а/с 47), з якого вбачається, що ТОВ "Фінансова компанія управління активами" передало, а ТОВ "Фінпром Маркет" прийняло Реєстр заборгованостей від 03 квітня 2023 року, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованостей від боржників і фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. 03 квітня 2023 року між клієнтом ТОВ "Фінансова компанія управління активами" та фактором ТОВ "Фінпром Маркет" складено Реєстр заборгованостей за Договором факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року (а/с 49-50), з якого вбачається, що клієнт ТОВ "Фінансова компанія управління активами" передало фактору ТОВ "Фінпром Маркет" право вимоги відносно боржника - відповідача [PERSON] (порядковий номер 27431) за Договором позики № 1396346 від 21 квітня 2021 року в сумі 22022,00 грн., в тому числі: позика - 6500,00 грн., проценти за користування позикою - 15522,00 грн. 01 листопада 2024 року між клієнтом ТОВ "Фінансова компанія управління активами" та фактором ТОВ "Фінпром Маркет" складено Акт звірки взаємних розрахунків (а/с 48), з якого вбачається, що між клієнтом ТОВ "Фінансова компанія управління активами" та фактором ТОВ "Фінпром Маркет" немає заборгованостей за Договором факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року. Згідно ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно ч.2 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Згідно ч.3 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч.2 ст.1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно ч.1 ст.1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно ч.2 ст.1082 ЦК України боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Згідно ч.3 ст.1082 ЦК України виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Суд критично оцінює пояснення відповідача [PERSON] про неправомірність заміни кредитора у зобов`язанні, оскільки ці пояснення повністю спростовуються доказами, які були надані позивачем та були досліджені в судовому засіданні. Заміна кредитора є внутрішньою зміною у зобов`язанні, а тому не впливає на обсяг прав та обов`язків сторін у зобов`язанні. У разі існування (дійсності) боргового зобов`язання, у якому відбулося договірне відступлення права вимоги кредитора, визначеними законом способами захисту чи поновлення порушених прав боржника є висунення проти вимоги нового кредитора заперечень, які боржник мав проти первісного кредитора, або пред`явлення проти вимоги нового кредитора зустрічної вимоги до первісного кредитора. При цьому, в силу прямої вказівки закону саме первісний кредитор відповідає за недійсність переданої ним вимоги. Наслідком неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у платі новому кредиторові, а може впливати на визначення боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредиторові за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року в справі № 555/2428/15-ц (провадження № 61-33585св18). За таких обставин суд приходить до висновку, що 26 жовтня 2021 року в установленому законом порядку ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передало ТОВ "Фінансова компанія управління активами" право вимоги відносно боржника - відповідача [PERSON] за Договором позики № 1396346 від 21 квітня 2021 року. 03 квітня 2023 року в установленому законом порядку ТОВ "Фінансова компанія управління активами" передало ТОВ "Фінпром Маркет" право вимоги відносно боржника - відповідача [PERSON] за Договором позики № 1396346 від 21 квітня 2021 року. Внаслідок цього ТОВ "Фінпром Маркет" набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за Договором позики № 1396346 від 21 квітня 2021 року. Заборгованість позичальника за договором позики. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав свої договірні зобов`язання, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за Договором позики № 1396346 від 21 квітня 2021 року. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, позивач ТОВ "Фінпром Маркет", як кредитор, має право вимагати від відповідача [PERSON] , як позичальника, яка прострочив виконання зобов`язань, повернення суми заборгованості за Договором позики № 1396346 від 21 квітня 2021 року, укладеним між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем [PERSON] . З розрахунку ТОВ "Фінпром Маркет" (а/с 5-7) вбачається, що позивач визначив розмір заборгованості відповідача [PERSON] за Договором позики № 1396346 від 21 квітня 2021 року в сумі 22022,00 грн., в тому числі: позика - 6500,00 грн., проценти за користування позикою - 15522,00 грн. Судом встановлено, що заборгованість за позикою в сумі 6500,00 грн. відповідає розміру виданої позики. Проте, суд не погоджується з розміром нарахованих процентів за користування позикою. Так, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12), від 04 липня 2018 року (справа № 310/11534/13-ц) та від 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16-ц) зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) зазначено: надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за "користування кредитом". Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за "користування кредитом" можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за "користування кредитом", сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Отже, нарахування процентів за користування позикою може здійснюватися виключно в межах строку позики. В пункті 2 Договору позики № 1396346 від 21 квітня 2021 року сторони визначили: строк позики становить 30 днів - з 21 квітня 2021 року по 21 травня 2021 року (включно), процентна ставка (базова) є фіксованою в розмірі 1,99 % в день. Суду не надано доказів того, що в даному випадку до Договору позики було застосовано пролонгацію та змінено строк кредитування, за згодою обох сторін правочину. Отже, проценти за користування позикою можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто протягом строку, на який була надана позика, а саме: з 21 квітня 2021 року по 21 травня 2021 року. З розрахунку ТОВ "Фінпром Маркет" (а/с 5-7) вбачається, що позичальнику (відповідачу) [PERSON] проценти за користування позикою нараховувались за процентною ставкою 1,99 % в день за період з 21 квітня 2021 року по 19 серпня 2021 року, тобто як протягом строку, на який надавалась позика (30 днів - з 21 квітня 2021 року по 21 травня 2021 року), так і після закінчення строку позики (90 днів - з 22 травня 2021 року по 19 серпня 2021 року). Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що проценти за користування позикою нараховано відповідно до Правил надання грошових коштів у позику ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", якими передбачено пролонгацію строку позики. Так, Договір позики № 1396346 від 21 квітня 2021 року не містить конкретних умов щодо пролонгації строку користування позикою та нарахування процентів після закінчення строку, на який було надано позику, тобто після 21 травня 2021 року. Дійсно, Правила надання грошових коштів у позику ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", затверджені рішенням загальних зборів учасників ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" від 11 лютого 2021 року № 11/02/2021, містять положення, якими передбачена можливість нарахування процентів у разі неповернення або несвоєчасного повернення позики та процентів, у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування до повернення позики, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Проте, вказані Правила надання грошових коштів у позику ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" не підписані позичальником (відповідачем) [PERSON] , в тому числі і у виді електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Правилами ознайомився відповідач та погодився з ними, підписуючи Договір позики № 1396346 від 21 квітня 2021 року. Відтак, факт того, що сторони договору обумовили сплату процентів за понадстрокове користування отриманими у позику коштами, є недоведеним. Подібні правові висновки щодо недоведення позивачем факту погодження певних умов у кредитних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17), у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року (справа № 460/4070/18-ц), від 13 травня 2021 року (справа №359/4430/18). Отже, стягненню з позичальника (відповідача) [PERSON] підлягають проценти за користування позикою за період з 21 квітня 2021 року по 21 травня 2021 року (30 днів) в сумі 3880,50 грн., з розрахунку: 6500,00 грн. (позика) х 1,99 % (процентна ставка в день) х 30 днів (строк позики). Нарахування процентів за користування позикою за період з 22 травня 2021 року по 19 серпня 2021 року в сумі 11641,50 грн. здійснено поза межами строку користування позикою, тому відсутні правові підстави для їх стягнення з позичальника (відповідача) [PERSON] . Щодо застосування позовної давності. Відповідач [PERSON] заявив про застосування позовної давності до спірних правовідносин. Згідно ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-ІХ розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (з подальшими змінами та доповненнями) на всій території України з 12 березня 2020 року установлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" на всій території України з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Враховуючи, що з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року на території України діяв карантин, на період дії якого строки позовної давності продовжуються на строк дії такого карантину, вимоги банку є обґрунтованими, оскільки трирічний строк позовної давності припадає на період введення на території України карантину. Крім того, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ та Законом України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 19 такого змісту: "У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк воєнного стану на території України неодноразово продовжувався та триває на даний час. Таким чином, трирічний строк позовної давності продовжувався на час дії карантину та продовжується у період дії воєнного стану. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності. Висновок суду щодо заявлених позовних вимог. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову. На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "Фінпром Маркет" заборгованість за Договором позики № 1396346 від 21 квітня 2021 року в сумі 10380,50 грн., в тому числі: позика - 6500,00 грн., проценти за користування позикою - 3880,50 грн. Разом з тим, суд вважає можливим відмовити в задоволенні решти позовних вимог ТОВ "Фінпром Маркет" до [PERSON] в частині стягнення заборгованості за Договором позики № 1396346 від 21 квітня 2021 року в сумі 11641,50 грн. (проценти за користування позикою з 22 травня 2021 року по 19 серпня 2021 року), через необґрунтованість. Відшкодування судових витрат. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч.4 ст.141 ЦПК України я кщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Згідно ч.5 ст.141 ЦПК України я кщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивач ТОВ "Фінпром Маркет" пред`явив позов, ціна якого становить 22022,00 грн. Суд задовольнив позов ТОВ "Фінпром Маркет" на суму 10380,50 грн., що становить 47,14 % від позовних вимог. Суд відмовив в задоволенні позову ТОВ "Фінпром Маркет" на суму 11641,50 грн., що становить 52,86 % від позовних вимог. Відшкодування витрат по сплаті судового збору. Згідно ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про судовий збір" с удовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Згідно пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, розмір ставки судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Згідно ч.1 ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3028 грн. Позивач ТОВ "Фінпром Маркет" подав позов та всі процесуальні документи в електронній формі. Позивач ТОВ "Фінпром Маркет" сплатив за подання позовної заяви судовий збір в сумі 2422,40 грн. (платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 579934283.1 від 26 березня 2025 року - а/с 8). На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "Фінпром Маркет" понесені останнім та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1141,92 грн., що становить 47,14 % від сплаченої суми судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В задоволенні решти вимог позивача ТОВ "Фінпром Маркет" про відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 1280,48 грн., що становить 52,86 % від сплаченої суми судового збору, слід відмовити, пропорційно розміру позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено. Відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 01 листопада 2024 року між позивачем ТОВ "Фінпром Маркет" (клієнт) та адвокатом Ткаченко Ю.О. (адвокат), яка діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2099 від 03 квітня 2018 року, виданого Радою адвокатів Полтавської області, укладено Договір про надання правничої допомоги № 01-11/24 (надалі - Договір № 01-11/24) (а/с 50-53). Відповідно до п.1.1 Договору № 01-11/24 - правнича допомога, що надається за цим Договором, полягає у здійсненні адвокатом комплексу заходів, спрямованих на стягнення належної до сплати клієнту заборгованості боржників за договорами позики, право вимоги за якими належить клієнту, у судовому порядку, а також у здійсненні захисту прав та інтересів клієнта, пов`язаних із стягненням заборгованості з боржників у спорах, що виникли внаслідок заходів, вжитих як клієнтом, так і адвокатом, по стягненню заборгованості у судовому порядку. Відповідно до п.4.1 Договору № 01-11/24 - за надання правничої допомоги у відповідності до положень даного Договору клієнт сплачує адвокату винагороду у нижчезазначеному розмірі: 1) вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції / аналіз судової практики та збір документів / доказів (у разі відсутності у клієнта необхідних документів / доказів, адвокат збирає їх самостійно шляхом направлення адвокатських запитів) по малозначних справах для формування позовної заяви - 500,00 грн. за одну справу (спрощене позовне провадження / малозначна справа); 2) підготовка / складання позовної заяви до боржника за договором позики у малозначній справі (клієнт самостійно подає позовну заяву до суду у зручний для клієнта спосіб в електронній або письмовій формі) - 3000,00 грн. за одну справу (спрощене позовне провадження / малозначна справа); 3) підготовка / складання та направлення / подача однієї позовної заяви до боржника за договором позики у малозначних справах в електронній формі за посередництвом ЄСІТС (адвокат самостійно подає позовну заяву від імені клієнта, як представник) - 7000,00 грн. за одну позовну заяву (спрощене позовне провадження / малозначна справа); 4) підготовка / складання відповіді на відзив на позовну заяву у малозначній справі - 2000,00 грн. за одну справу (спрощене позовне провадження, малозначна справа). Відповідно до п.4.4 Договору № 01-11/24 - сторони погодили, що факт надання адвокатом правничої допомоги, згідно умов цього Договору, засвідчується Актом приймання-передачі наданої правничої допомоги, згідно форми, узгодженої сторонами у Додатку № 2 до цього Договору. 14 березня 2025 року між позивачем (клієнтом) ТОВ "Фінпром Маркет" та адвокатом Ткаченко Ю.О. складено Акт № 9-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року (а/с 54-55), з якого вбачається, що адвокат надав клієнту правничу допомогу по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] : 1) вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції / аналіз судової практики та збір документів / доказів - 500,00 грн.; 2) підготовка / складання позовної заяви до боржника за договором позики - 3000,00 грн. 20 березня 2025 року позивач (клієнт) ТОВ "Фінпром Маркет" сплатив адвокату Ткаченко Ю.О. надану правову допомогу згідно Акту приймання наданої правничої допомоги № 9-П від 14 березня 2025 року за Договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року - платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 579933656.1 від 20 березня 2025 року на загальну суму 350000,00 грн. (а/с 56), в тому числі по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] - 3500,00 грн. Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно п.6 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Згідно п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Згідно ч.1 ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Згідно ч.2 ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Згідно ч.1 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Згідно ч.2 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Згідно ч.3 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч.3 ст.27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю природою відноситься до договорів про надання послуг. Згідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.2 ст.901 ЦК України положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що всі зазначені у розрахунку дії та послуги адвоката ґрунтуються на положеннях ст.137 ЦПК України, факт їх вчинення підтверджено наявними у справі доказами, а їх вартість, час на їх вчинення та обсяг визначені та погоджені сторонами в договорі про надання правової допомоги та в розрахунку витрат. Суд враховує, що від відповідача [PERSON] в порядку, визначеному ч.5, ч.6 ст.137 ЦПК України, не надходило заяв чи клопотань з відповідним обґрунтуванням щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, внаслідок їх неспівмірності. На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "Фінпром Маркет" понесені останнім та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1649,90 грн., що становить 47,14 % від сплаченої суми судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В задоволенні решти вимог позивача ТОВ "Фінпром Маркет" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1850,10 грн., що становить 52,86 % від сплаченої суми судового збору, слід відмовити, пропорційно розміру позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено.

Outcome: partial