Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду із позовом до Київської міської прокуратури про стягнення моральної та матеріальної шкоди в кримінальному провадженні. Позов мотивовано тим, що 16.09.2013 року прокуратурою м. Києва позивачу було оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15 ч.4 ст.368 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №42013110000000792 від 02.09.2013 року. В послідуючому позивачу було оголошено/змінено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.369-2 КК України. На підставі зазначеної справи на майно [PERSON] накладено арешт на майно та позбавлено конституційного права розпоряджатися своїм майном. Позивач зазначає, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2013, його було відсторонено від займаної посади строком на два місяці (справа №757/20039/13-к). Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2013, прийнято рішення про застосування у відношенні позивача запобіжного заходу у виді застави (справа №757/20041/13-к). Крім того у відношенні до позивача проводилися негласні слідчі дії (слідкування, прослуховування телефону), а також слідкування за його дружиною. В подальшому кримінальну справу було передано на розгляд до суду. 24.06.2022 року Вінницьким міським судом Вінницької області в справі №127/4327/14-к винесено виправдовувальний вирок відносно позивача та скасовано арешти на майно та скасовано запобіжний захід. Вирок набрав законної сили 20.06.2024 року. Таким чином позивач знаходився під слідством та судом з 16.09.2013 року по 20.06.2024 року, тобто 129 місяців. За час перебування під слідством та судом страждання, заподіяні позивачу внаслідок психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, так як він працював на посаді, яка була пов`язана з роз`їзним характером роботи, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків та вимагають від позивача додаткових зусиль для організації життя. Також позивачу було завдано репутаційних втрат, а саме було припинено його кар`єрне зростання, дружина подала на розлучення. У зв`язку із викладеним, позивач був змушений звернутись до суду із даним позовом та просити суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 1\~548\~000 грн. та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 550 000 грн. Ухвалою суду від 09.06.2025 року вищевказану цивільну справу прийнято до провадження, та призначено до підготовчого засідання. 08.08.2025 року на електронну адресу суду надійшли пояснення від представника Київської міської прокуратури Котляр Т. М., в яких зазначено, що позовні вимоги вони не визнають та просять відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Ухвалою суду від 12.08.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача адвокат Гонтар В. А. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав за обставин, викладених в позовній заяві, просив суд їх задоволити в повному обсязі. Представник відповідача Рудніцька І. В. в судовому засіданні заперечила щодо задоволення заявлених вимог, посилаючись на пояснення надані до суду Київською міською прокуратурою. Вважає, що підстав для відшкодування шкоди немає, оскільки незаконність дій органів прокуратури не встановлена, а факт завдання позивачеві моральної шкоди не доведений позивачем. Суду пояснила, що позивач обвинувачувався у вчиненні тяжкого злочину, виправдувальний вирок був постановлений через визнання судом доказів недопустимими, при цьому прокуратурою не вчинено жодних протиправних дій щодо позивача. Просила врахувати, що відносно позивача не обирався запобіжний захід, він не перебував під вартою, а доведення своєї невинуватості в суді не є підставою для відшкодування моральної шкоди. Також представник відповідача заперечила щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката Гонтара В. А. Заслухавши позиції учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Правовідносини виникли між сторонами з приводу завдання шкоди внаслідок незаконних дій органу державної влади, тому при вирішенні спору суд застосовує норми\~глави 82 Цивільного кодексу України,\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відповідно до ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України). Судом установлено,\~що 16.09.2013\~року старшим\~слідчим прокуратури\~м.\~Києва молодшим\~радником юстиції\~Яцининим В.\~В.\~оголошено про\~підозру [PERSON] \~у вчиненні\~кримінальних правопорушень,\~передбачених ч.2 ст.15 ч.4 ст.368 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №42013110000000792 від 02.09.2013 року.(а.с. 18). Постановою старшого слідчого прокуратури м. Києва молодшим радником юстиції Яцининим В. В. від 16.09.2013, залучено захисника [PERSON] адвоката Гонтара В. А. (а.с.19) 03.09.2013 року Прокуратурою м. Києва винесено постанову про проведення контролю за вчинення злочину. (а.с.20-21) 04.09.2013 року Начальнику 4 Управління ГУБКОЗ СБ України полковнику Нажі П.І. доручено провести слідчі (розшукові) дії у порядку ст. 40 КПК України відносно [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.22-23) Старшим слідчим прокуратури м. Києва молодшим радником юстиції Яцининим В. В. 04.09.2013 року винесено клопотання про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових дій) відносно [PERSON] (а.с.27-29), яке Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 04.09.2013 року задоволено. (а.с.33-35) Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2013 року, справа №757/20039/13, [PERSON] відсторонено від посади головного інспектора відділу митної вартості, класифікації доходів та заходів регулювання ЗЕД Вінницької митниці Міндоходів України строком на 2 місяці. (а.с.36-37) Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2013 року у справі №757/20041/13, до [PERSON] застосовано запобіжний захід у виді застави. (а.с.38-39) Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.10.2013 року у справі №757/21764/13, накладено арешт на квартиру [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . (а.с.40) Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.10.2013 року у справі № 757/21767/13, надано дозвіл старшому слідчому прокуратури м. Києва молодшому раднику юстиції Яцинину В. В. на проведення обшуку житла [PERSON] за адресою : [ADDRESS] . (а.с.41-42) 04.03.2014 року старшим слідчим прокуратури м. Києва молодшим радником юстиції Яциненим В.В. винесено обвинувальний акт стосовно [PERSON] за ч. 2 ст. 369-2 КК України.(а.с.43-47) Прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури м. Києва юриста 1 класу Рудиком К. винесено повідомлення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, які про обмежують конституційні права [PERSON] (а.с.48) 04.03.2014 року старшим слідчим прокуратури м. Києва молодшим радником юстиції Яциненим В. В. винесено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри [PERSON] (а.с.49-50) Постановою державного виконавця ЦВ ДВС Щербатюка А. І. 24.02.2017 року відкрито виконавче провадження №53488043, на підставі виконавчого листа №127/26287/16 від 07.02.2017 року, про стягнення судового збору у розмірі 551,20 грн. з [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.55) 01.03.2017 року державним виконавцем ЦВ ДВС Щербатюком А. І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53477630, на підставі виконавчого листа №127/26287/16 від 10.02.2017 року, про стягнення судового збору у розмірі 551,20 грн. з [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.57) Постановою державного виконавця ЦВ ДВС Щербатюком А. І. від 01.03.2017 року накладено арешт на майно боржника [PERSON] (а.с.58) 11.01.2022 року Прокурором Київської міської прокуратури Швець Т. винесено обвинувальний акт відносно [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 369-2 КК України. (а.с.59-62) В судовому засіданні також встановлено що протягом всього досудового слідства, в судах першої, апеляційної, касаційної інстанції інтереси [PERSON] , захищав адвокат Гонтар В. А. 16.09.2013 року був укладений Договір про надання правничої допомоги між [PERSON] та адвокатом Гонтарем В. А. (а.с. 7). 20.06.2024 року між [PERSON] та адвокатом Гонтарем В. А. укладено додатковий Договір про надання правничої допомоги. (а.с.8) Згідно квитанції від 20.06.2024 року [PERSON] було сплачено 550\~000 грн. адвокату Гонтару В. А. за договором від 16.09.2013 року (а.с. 9). Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначив, що внаслідок незаконних дій прокуратури і притягнення до кримінальної відповідальності він зазнав душевних страждань, погіршилось здоров`я, порушена його честь, гідність і ділова репутація, тому визначив компенсацію моральної шкоди в сумі 1\~548 000 грн. та витрати на правничу допомогу в розміру 550\~000 грн., яку просив стягнути шляхом безспірного списання з Єдиного казначейського рахунку. Правовідносини виникли між сторонами з приводу відшкодування шкоди державою, завданою незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, тому суд застосовує відповідні норми ЦК України, а також норми спеціального Закону\~«Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~в редакції Закону № 4652-VI від 13.04.2012 року, із змінами станом на день розгляду справи. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд також враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Так, Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що і в судовому процесі, зокрема у цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18, постанова від 26.06.2019 року № 587/430/16-ц). Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган. Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтями 55, 56\~Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. За змістом положень статей 15,16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди,відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23\~ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Така шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої посадовими і службовими особами органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Крім того, пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Статтею 2 вказаного Закону визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Згідно п. 4, 5 ст. 3 вказаного Закону, у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода та суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги. Частиною 5, ч.6 ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться уразі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Суд зобов`язаний враховувати, що таке відшкодування проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом (ч. 3 ст. 13 Закону). Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Отже, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, при цьому встановлення розміру відшкодування моральної шкоди віднесено до компетенції суду. Здійснення провадження у справі про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 369-2 ст. 366 КК України і виправдання у зв`язку з недоведеністю його винуватості, свідчить про незаконні дії посадових осіб прокуратури м. Києва, які ініціювали вказане провадження та оголошували про підозру [PERSON] , а також посадових осіб прокуратури м. Києва, які проводили досудове розслідування даного кримінального провадження. В зв`язку з наведеними обставинами заперечення представників відповідача в цій частині суд вважає безпідставними. Загалом кримінальне провадження відносно [PERSON] тривало більше десяти років, протягом цього часу проводились слідчі дії, що негативно вплинуло на його життя і здоров`я. Крім того, була порушена ділова репутація [PERSON] , була поширена інформація щодо фігурування в кримінальному провадженні, порушені нормальні життєві зв`язки, [PERSON] змушений був доводити свою невинуватість, що вимагало додаткових зусиль для організації свого життя, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 24.06.2022 року, який набув сили 20.06.2024 року, [PERSON] за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 369-2 КК України виправдано в зв`язку з недоведеністю його винуватості у скоєнні злочинів, що свідчить про те, що [PERSON] притягнуто до кримінальної відповідальності незаконно. Складові елементи для цивільно-правової відповідальності у виді шкоди, протиправних діянь осіб, які завдали шкоди, причинного зв`язку між ними, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 червня 2024 року мінімальну зарплату 8 000 грн. Відповідно до постанови від 18.10.2023 року у справі №705/4489/20 Верховний Суд щодо застосування ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» зазначив, що тлумачення наведеної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, спів мірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеним законодавством, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини даної справи, характер незаконних дій працівників органу прокуратури та досудового слідства, ступінь негативного впливу на життя та свідомість позивача факту безпідставного кримінального переслідування, глибину душевних страждань позивача, тривалість кримінального провадження з 16.09.2013 року до 20.06.2024 року (129 місяців), вимоги розумності, справедливості, а також співмірності, суд дійшов висновку, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди слід визначити в сумі 1 032 000,00 грн. (129*8 000 = 1 032 000,00 грн.). При ухваленні такого рішення суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує висновки щодо застосування вказаних норм права, надані Верховним Судом, зокрема, в постановах від 19.09.2018 року № 534/955/17, від 11.10.2019 року № 757/53996/17, від 12.03.2019 року № 920/715/17, від 03.08.2022 року № 686/25511/20. Крім того, позивачу завдана майнова шкода в розмірі сум, сплачених ним у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги в кримінальному провадженні (п. 4 ст. 3 Закону). Пунктом 10 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України від 04.03.1996 року, визначено, що крім відшкодування заробітку та інших грошових доходів, громадянинові згідно зі ст. 3 Закону підлягають поверненню суми штрафів, стягнуті на виконання вироку суду як міри покарання, судові витрати та інші витрати. Відповідно до п.4 ст.3 Закону громадянинові підлягають також поверненню суми, сплачені ним у зв`язку з наданням юридичної допомоги. До цих сум відносяться суми, сплачені ним адвокатському об`єднанню (адвокату) за участь адвоката у справі, написання касаційної і наглядної скарги, а також внесені ним в рахунок оплати витрат адвоката у зв`язку з поїздками у справі до касаційної та наглядної інстанції. Позивачем були надані належні і допустимі докази про сплату ним адвокату Гонтару В. А. гонорару в загальному розмірі 550 000 грн., що підтверджуються договором про надання правової допомоги від 16.09.2013 року, додатковим договором про надання правової допомоги від 20.06.2024 року, квитанцією від 20.06.2024 року. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі № 910/12876/19 зроблено висновок, що "гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини". В силу положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» сума, сплачена [PERSON] адвокату Гонтару В.А. підлягає поверненню (п. 4 ст. 3 Закону). Підстав для її зміни або оцінки щодо співмірності немає. Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету (стаття 4 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"). Відповідно до частини другої статті 25 Бюджетного кодексу України, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Відповідно до статті 2\~ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17 (провадження № 14-514цс19) вказано, що держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України). У цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді. Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. З урахуванням наведеного, Державна казначейська служба України, як орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, у цій справі є органом, через який держава бере участь у справі як сторона. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18) вказано, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170\~ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання. Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів. Враховуючи вказані висновки Верховного Суду позов підлягає до часткового задоволення, а саме, сума відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 032 000 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 550 000 грн. підлягають стягненню з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку. Позивач [PERSON] при зверненні до суду з позовом був звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Outcome: partial