Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі також «Позивач») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі також «Відповідач») про стягнення з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суми витрати сплаченого страхового відшкодування в розмірі 8 101,66 грн., суми витрати на встановлення розміру заподіяної шкоди (послуг експерта) в сумі 1700,00 грн., судових витрат. Позовні вимоги мотивовано тим, що у зв`язку з виплатою на користь потерпілого у ДТП, яка сталася з вини Відповідача, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована, страхового відшкодування в розмірі 8 101,66 грн., Позивач набув права регресної вимоги до Відповідача щодо виплати здійсненого страхового відшкодування. Представником Позивача подано до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій він просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судових засідань повідомлявся належним чином. Відзиву на позов від [PERSON] до суду не надходило. Крім того, повідомлення Відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Оскільки Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а представник Позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши доводи Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з постанови Івано-Франківського міського суду міського суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2024 року у справі №344/16115/24, яка набрала законної сили 01.10.2024 року, [PERSON] вчинив керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, повторно протягом року; будучи учасником дорожнього руху, вчинив порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. 28 серпня 2024 року о 23 год 30 хв у м. Івано-Франківськ по вул. Миру, 90 водій [PERSON] керував транспортним засобом марки «Peugeot» моделі «Expert», д.н.з. [NUMBER] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився зі згоди водія у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Drager Alcotest 0059». Результат огляду 2,05 % проміле. Окрім того, 28 серпня 2024 року о 23 год 30 хв у м. Івано-Франківськ по вул. Миру, 90 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Peugeot» моделі «Expert», д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, у результаті чого здійснив наїзд на транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Polo», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відтак, постановою Івано-Франківського міського суду міського суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2024 року у справі №344/16115/24, яка набрала законної сили 01 жовтня 2024 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.2 ст.130, ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративні стягнення: за ч.2 ст.130 КУпАП штраф в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та без оплатного вилучення транспортного засобу. за ст.124 КУпАП штраф в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. На підставі ст. 36 КУпАП призначити [PERSON] остаточне адміністративне стягнення - штраф в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто із [PERSON] в дохід держави 605 гривень 60 копійок судового збору. Як встановлено Судом, на момент вчинення ДТП цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу марки «Peugeot» моделі «Expert», д.н.з. [NUMBER] , застраховано не було (а.с.43). Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, врегульовано статтею 1188 Цивільного кодексу України. Так, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 1188 Цивільного кодексу України). Згідно з п.п.(а) п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно Звіту №110 з визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин (а.с.27-41) вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин транспортного засобу «Volkswagen» моделі «Polo», д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого у ДТП 28.08.2024 року, становить 8101,66 грн. Згідно Довідки МТСБУ №1 від 04.11.2024 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с.43) розмір підтвердженої шкоди по майну (сума до сплати) становить 8101,66 грн. На підставі заяви потерпілого у ДТП про виплату страхового відшкодування від 02.09.2024 року (а.с.19-21) Позивач у справі здійснив виплату страхового відшкодування у сумі 8101,66 грн. власнику транспортного засобу «Volkswagen» моделі «Polo», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується копією платіжної інструкції № 942537 від 06.11.2024 року (а.с.46). Крім того, як підтверджується платіжною інструкцією №941640 від 28.10.2024 року (а.с.47) Позивачем сплачено оплату послуг експерта в сумі 1 700,00 грн. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом підпункту «в» пункту 38.2.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Отже, за аналізом наведених правових норм, Позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, тобто до Відповідача. Доказів існування передбачених пунктом 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстав для звільнення [PERSON] від відповідальності за завдану шкоду Суду не надано і таких обставин з матеріалів справ не вбачається. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на те, що вина Відповідача за заподіяну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, доведена постановою суду від 19 вересня 2024 року у справі №344/16115/24, яка набрала законної сили 01 жовтня 2024 року, Суд дійшов висновку, що з Відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 8101,66 грн., а також вартість оплачених Позивачем послуг експерта в розмірі 1 700,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не надано відзиву на позов. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені повністю, тому з Відповідача також слід стягнути на користь Позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 38, 40, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 15, 979, 988, 993, 1191, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України,

Outcome: approved