Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 13 червня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір №7984092. Відповідач умови договору не виконав, кредитні кошти у передбачені строки не повернув. 24 квітня 2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24042025, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вищезазначеним договором. 23 липня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] укладено кредитний договір № 24065-07/2024. Відповідач не виконав свого обов`язку з повернення кредитів, надані кошти в строки, передбачені договором, не повернув. 27 листопада 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та позивачем укладено договір факторингу №27112024/2, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вищезазначеним договором. Також 10 серпня 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладено договір позики №2366311. Відповідач умови договору не виконав, грошові кошти у передбачені строки не повернув. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором позики №2366311. Крім того, 18 серпня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем укладено кредитний договір №17639-08/2024. Умови договору відповідачем не виконувалися. 24 грудня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24122024, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за цим договором. Просить стягнути з відповідача заборгованість за вищезазначеними договорами у загальному розмірі 85 458,52 грн та сплачений судовий збір. Процесуальні дії у справі. 04 липня 2025 року позовна заява надійшла до суду. 10\~липня 2025 року судом отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача. 11\~липня 2025\~року позовна\~заява прийнята\~до розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Заяв та клопотань від сторін не надходило. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. 13 червня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено електронний договір про надання споживчого кредиту №7984092, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн строком на 350 днів зі стандартною процентною ставкою 1,5 % в день та зниженою 1,35% в день. Відповідно до п. 2.1 договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Відповідач зобов`язався повернути суму кредиту та сплачувати проценти в сумах та терміни, що передбачені графіком платежів. 13 червня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено електронну додаткову угоду до договору №7984092, за умовами якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на 5\~000,00 грн. Таким чином, загальний розмір наданого кредиту становить 9\~000,00 грн. Згідно з листами ТОВ «ПЕЙТЕК» від 29 квітня 2025 року грошові кошти у сумі 4\~000,00 грн та 5\~000,00 грн 13 червня 2024 року успішно перераховані на картку № [NUMBER] . Отже кредитодавцем умови договору з надання кредиту виконані у повному обсязі. Відповідач умови договору належним чином не виконав. 24 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено договір факторингу №24042025, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги до боржників, зокрема до відповідача за кредитним договором №7984092. Згідно з реєстром боржників розмір заборгованості відповідача перед первісним кредитором на момент передачі права вимоги становить 25\~511,02 грн: основна сума боргу 8\~745,32 грн; проценти 13\~125,70 грн; пеня/штрафи 3\~640,00 грн. 23 липня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] укладено електронний договір про надання фінансового кредиту №24065-07/2024, за умовами якого кредитодавець надає відповідачу фінансовий кредит у розмірі 5 000,00 грн строком на 120 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,50% в день. Відповідач зобов`язався повернути суму кредиту та сплатити нараховані проценти за користування кредитом. 27 листопада 2024 року між ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» укладено договір факторингу № 27112024/2, за у мовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржників, зокрема до відповідача за кредитним договором №24065-07/2024 на суму 21\~397,50 грн. Згідно із розрахунком, наданим позивачем, заборгованість за кредитним договором становить у загальному розмірі 21 397,50 грн, з яких: 4 850,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 6\~547,50 грн заборгованість за відсотками; 10\~000,00 грн штрафи. 10 серпня 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладено електронний договір позики №2366311, за умовами договору позикодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у сумі 14 000,00 грн шляхом перерахування на рахунок позичальника строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,01 % в день з другого дня користування позикою, комісії за надання позики у розмірі 2,21% від суми позики (3 109,40 грн) та процентів за понадстрокове користування позикою у розмірі 5% за день, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти і комісію. 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено договір факторингу №14/06/21, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги до боржників. Відповідно до\~витягу з\~реєстру боржників\~№ 39\~до вищезазначеного\~договору факторингу\~від 23\~грудня 2024\~року до\~позивача перейшло\~право вимоги\~до [PERSON] \~за договором\~позики №2366311\~на суму\~заборгованості \~24\~150,00\~грн: основна сума боргу 14 000,00 грн; проценти 40,60 грн; проценти за понадстрокове користування позикою 7 000,00 грн; комісія 3\~109,40 грн. Згідно із розрахунком, наданим позивачем, заборгованість за договором позики становить у загальному розмірі 24 150,00 грн, з яких: 14 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 40,60 грн заборгованість за відсотками; 7\~000,00 грн проценти за понадстрокове користування позикою; 3\~109,40 грн пеня. 18 серпня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено електронний договір про надання фінансового кредиту №17639-08/2024. За умовами договору відповідач отримав кредит у розмірі 3 000,00 грн строком на 120 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,50% в день. Відповідно до п. 1.6 договору кредит надається у безготівковій формі на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4149-49хх-хххх-0012. Згідно з листами ТОВ «ПЕЙТЕК» від 28 квітня 2025 року грошові кошти у сумі 3 000,00 грн 18 серпня 2024 року успішно перераховані на картку № [NUMBER] . Отже кредитодавцем умови договору з надання кредиту виконані у повному обсязі. Відповідач зобов`язався повернути суму кредиту, сплачувати нараховані проценти, проте свої зобов`язання за договором перед кредитором належним чином не виконав. 24 грудня 2024 року між ТОВ « ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» укладено договір факторингу №24122024, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги до боржників, зокрема до відповідача за кредитним договором №17639-08/2024. Розмір заборгованості відповідача за кредитним договором перед первісним кредитором на момент передачі права вимоги становить 14 400,00 грн: основна сума боргу 3 000,00 грн; проценти 5\~400,00 грн; штрафні санкції 6\~000,00 грн. Отже, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» придбало право вимоги за вищезазначеними кредитними договорами до відповідача. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Згідно зі\~статтею 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі\~ст.\~526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За\~ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до\~ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За\~статтею 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 2\~ст.\~639\~ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. При цьому, згідно з ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3\~ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2\~ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» частиною 5, якою встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Статтею 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Висновок суду. Судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем договору позики та кредитних договорів з первісними кредиторами, набуття позивачем права вимоги до відповідача за цими договорами. Разом з тим позивачем не підтверджено належними доказами отримання відповідачем грошових коштів за договорами № 24065-07/2024 від 23 липня 2024 року та № 2366311 від 10 серпня 2024 року. Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Згідно з частиною 3 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку. Позивачем такі документи суду не надані, клопотання про витребування доказів, зокрема виписки з особового рахунку відповідача, не заявлено. Розрахунки заборгованості первісних кредиторів, які розкривають механізм нарахувань та сплату позичальником грошових коштів, до позову також не додані. Отже позивачем не доведено факт отримання відповідачем грошових коштів за вищезазначеними договорами та невиконання ним умов договорів з повернення грошових коштів та сплати процентів і комісії. Тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договорами № 24065-07/2024 від 23 липня 2024 року та № 2366311 від 10 серпня 2024 року не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем з первісними кредиторами кредитних договорів №7984092 від 13 червня 2024 року та №17639-08/2024 від 18 серпня 2024 року, правонаступником яких є позивач, після підписання яких між сторонами договорів виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникли зобов`язання повернути кредиторам кошти відповідно до умов договорів і сплатити відсотки за користування ними. Так, позивачем надано як докази на підтвердження позовних вимог копії вищезазначених кредитних договорів, укладених відповідачем з первісними кредиторами, докази отримання відповідачем кредитних коштів, копії договорів факторингу, витяги з реєстрів боржників, розрахунки заборгованості первісних кредиторів. Оскільки відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за цими кредитними договорами, виникла заборгованість. Також суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість повністю не погашена, відповідач не надав суду будь-яких доказів на спростування обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Тобто позивачем доведено порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за цими кредитними договорами. Розрахунки заборгованості первісних кредиторів підтверджують наявність та розмір заборгованості за тілом кредиту, тому вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту за договором №7984092 у розмірі 8 745,32 грн та за договором №17639-08/2024 у розмірі 3 000,00 грн підлягають задоволенню. Проте суд зазначає, що кредитні договори укладені 13 червня 2024 року та 18 серпня 2024 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тому встановлення у кредитному договорі процентної ставки у розмірі 1,5% в день не відповідає вимогам частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Денна процентна ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладення договору. З наданої позивачем картки обліку договору (розрахунок заборгованості) за договором №7984092, складеної первісним кредитором, видно, що відповідачем частково здійснювалося повернення кредиту та сплата процентів. Нарахування процентів з 13 червня 2024 року по 06 липня 2024 року (24 дні) здійснювалося за ставкою 1,35% в день 121,50 грн в день , з 09 липня 2024 року по 31 липня 2024 року (23 дні) за ставкою 1,5% в день у розмірі 133,17/133,18 грн, з 01 серпня 2024 року по 18 грудня 2024 року (140 днів) за ставкою 1,5% в день в розмірі 131,18 грн. Тому суд розраховує заборгованість за укладеним договором, виходячи із встановленої ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки у розмірі 1 %. Так, розмір процентів, що мав сплачуватися відповідачем у період з 13 червня 2024 року по 06 липня 2024 року (24 дні) за користування кредитом, становить: 9 000,00 грн х 1% х 24 = 2\~160,00 грн. Розмір процентів з 09 липня 2024 року по 31 липня 2024 року (23 дні): 8\~875,50 х 1% х 23 = 2\~042,10 грн. Розмір процентів з 01 серпня 2024 року по 18 грудня 2024 року (140 днів): 8\~745,32 х 1% х 140 = 12\~243,45 грн. Загальний розмір процентів становить: 2 160,00 + 2 042,10 + 12 243,45 = 16\~445,55 грн. Сума сплачених відповідачем процентів за договором №7984092 від 13 червня 2024 року 11\~218,58 грн. Отже розмір заборгованості відповідача за процентами становить 5\~226,97 грн (16\~445,55 11\~218,58). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №17639-08/2024, складеного первісним кредитором, видно, що нарахування процентів з 18 серпня 2024 року по 15 грудня 2024 року (120 днів) здійснювалося за ставкою 1,5% в день 45,00 грн в день. Тому суд розраховує заборгованість за укладен им договором, виходячи із встановленої ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки у розмірі 1 %. Так, розмір процентів, що мав сплачуватися відповідачем у період з 18 серпня 2024 року по 15 грудня 2024 року (120 днів) за користування кредитом, становить: 3 000,00 грн х 1% х 120 = 3 600,00 грн. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст.12 ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18. Тому позовні вимоги про стягнення процентів за договорами №7984092 від 13 червня 2024 року та №17639-08/2024 від 18 серпня 2024 року підлягають частковому задоволенню. Крім того, стягнення неустойки у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню з відповідача заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 20\~572,29 грн: за кредитним договором №7984092 від 13 червня 2024 року 13 972,29 грн, з яких: основна сума боргу 8 745,32 грн; проценти 5 226,97 грн; за кредитним договором №17639-08/2024 від 18 серпня 2024 року 6 600,00 грн, з яких: основна сума боргу 3 000,00 грн; проценти 3 600,00 грн. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 737,62 грн (24,36%). На підставі викладеного та

Outcome: partial