Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з цивільним позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Державний нотаріус Третьої білоцерківської нотаріальної контори Інна Карпусь, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , на належне йому майно, а саме, на прості іменні акції ЗАТ «Білоцерківське птахопідприємство» (код ЄДРПОУ 19405691) номінальною вартістю 10,00 грн. в кількості 1 888 штук на загальну суму 18 880,00 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що\~ [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті Третьою Білоцерківською державною нотаріальної конторою відкрито спадкову справу № 23/2019 (номер у спадковому реєстрі 63630747), згідно якої в коло спадкоємців крім неї також входять [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Заявником було прийнято спадкове майно шляхом подачі до держнотконтори відповідної заяви за № 62 від 19 січня 2019 року в установлений законом строк. Зазначає, що ще при житті [PERSON] вони спільно з ним вирішили переоформити всі належні їм з чоловіком прості іменні акції ЗАТ «Білоцерківське птахопідприємство» на їхнього сина [PERSON] . Для цього вони склали договори дарування цінних паперів. Зокрема спадкодавець [PERSON] подарував [PERSON] згідно договору дарування від 16 листопада 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борозенець Ю.Г. за реєстром № 2857, цінні папери номінальною вартістю 10,00 грн. в кількості 1 888 штук на загальну суму 18 880,00 грн. 26.05.2025 року заявник звернулась із заявою від свого імені та від імені сина [PERSON] до AT «Державний ощадний банк України», який є зберігачем цінних паперів ЗАТ «Білоцерківське птахопідприємство» про перерахування цінних паперів - простих іменних акцій з депозитарного рахунку [PERSON] на депозитарний рахунок [PERSON] . Цінні папери, що належали їй були перераховані на рахунок сина [PERSON] , однак відносно перерахування цінних паперів, належних спадкодавцю [PERSON] було відмовлено. Так, дійсно, між - [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування цінних паперів від 16.11.2017 року № 2857. Відповідно до пункту 3 вказаного договору [PERSON] подарував [PERSON] прості іменні акції ЗАТ «Білоцерківське птахо підприємство» (код ЄДРПОУ 19405691) номінальною вартістю 10,00 грн. в кількості 1 888 штук на загальну суму 18 880,00 грн. Але, вказаний договір не був виконаний сторонами та фактично залишився тільки наміром. Відповідно до чинного законодавства підписання договору дарування акцій сторонами само по собі не дає право власності новому власнику. Для оформлення у зберігана операції щодо відчуження цінних паперів випущених у без документарній формі власник (дарувальник) має оформити відповідне розпорядження (п. 7 глави 3 розділу 5 Положення про провадження депозитарної діяльності). Перехід права власності на акції до нового власника відбувається з моменту зарахування цінних паперів на його рахунок у зберігана на підставі розпорядження попереднього власника. Оскільки її покійний чоловік [PERSON] після укладення договору ще при житті відповідне розпорядження щодо зарахування акцій з свого рахунку на рахунок сина у зберігана не зробив та акції не перерахував то і відчуження акцій не відбулося. У зв`язку з цим власником акцій залишився її покійний чоловік [PERSON] .\~ 24 червня 2025 року\~ заявник подала письмову заяву про видачу мені свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно належне спадкодавцю [PERSON] , а саме прості іменні акції акції ЗАТ «Білоцерківське птахо підприємство» (код ЄДРПОУ 19405691) номінальною вартістю 10,00 грн. в кількості 1 888 штук на загальну суму 18 880,00 грн. Постановою державного нотаріуса Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори Карпусь І.О. від 24 липня 2025 року за вих. № 934/02-31 їй\~ відмовлено в оформленні спадкових справ та видачі свідоцтва про право на спадщину. Свою відмову нотаріус\~ мотивує тим, що [PERSON] ще при житті уклав договір дарування цінних паперів від 16.11.2017 року № 2857 відповідно до якого він подарував вказані акції синові [PERSON] який, на її думку, на даний час є власником акцій.\~ Таким чином, виникла ситуація при якій зберігай цінних паперів AT «Державний ощадний банк України» відмовляє в переоформленні права власності на цінні папери [PERSON] , а державний нотаріус відмовляє їй у видачі свідоцтва на право власності в порядку спадкування на ці папери. І право власності на цінні папери до цього часу залишається за померлим [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від\~ 14 серпня 2025 року головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою судді від 18 серпня 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 28 серпня 2025 року о 11:00 год. Одночасно було витребувано у Третьої білоцерківської державної нотаріальної контори завірену копію спадкової справи №23/2019 (номер у спадковому реєстрі 63630747) відкриту після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Судом 20.08.2025 р. за вх..№47373 отримано копію спадкової справи №23/2019\~ щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Сторони в судове засідання не з`явилися, представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Судом 27.08.2025 р. за вх.№48361 отримано заяву, в якій позивач просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] направила до суду заяву, яка булла зареєстрована канцелярією суду 27.08.2025 р. за вх.№48363, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, проти доводів, викладених в позовній заяві не заперечує, просила задовольнити позов. Судом 27.08.2025 р. за вх.№48364 отримано заяву, в якій відповідач [PERSON] просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає та просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] направив до суду заяву, яка булла зареєстрована канцелярією суду 21.08.2025 р. за вх.№47440, в якій просив розгляд спарви проводити у його відсутності, протии позову не заперечує та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Судом 28.08.2025 р. за вх.№48863 отримано пояснення, в яких представник АТ «Ощадбанк» Дем`янов І. Ю. в яких зазначив, що [PERSON] ( [PERSON] ) та [PERSON] (Обдаровуваний) 16.11.2017 підписали Договір дарування, який був при цьому посвідчений нотаріусом, оскільки відповідно до чинного на той момент законодавства номіновані в гривні цінні папери були валютною цінністю (абз.5 п.1 ст.1 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» від 19.02.1993 №15-93) і договір дарування валютних цінностей на суму більше 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян підлягав нотаріальному посвідченню згідно з ч.5 ст.719 Цивільного кодексу України. Загальна номінальна вартість акцій становить 18 880 гривень і в таку ж суму сторони Договору дарування оцінили дар (пп.3.7 та п.4 Договору дарування). В п.1 Договору дарування зазначено, що дарувальник передав дарунок і обдаровуваний прийняв його. Оскільки відомо, що ані в момент укладення Договору дарування, ані після цього акції між сторонами не передавались, таке формулювання неможна розглядати як констатацію факту. Отже, Договір дарування є реальним: укладення залежить від моменту передачі акцій. За таких обставин вважає, що момент укладення Договору дарування необхідно визначати саме за правилами реального договору.\~ Оскільки дарунком був такий специфічний вид майна як акції, їх передача від дарувальника обдаровуваному повинна була проводитись в спеціальному порядку: сторони мали надати своїй депозитарній установі розпорядження, відповідно, на списання та на зарахування акцій. Встановлений в п. 7 Договору дарування порядок передачі дарунка у виді «символічної передачі цінних паперів» шляхом прийняття обдаровуваним від дарувальника примірника Договору дарування, попри зазначене в Договорі дарування, не свідчить про те, що передача акцій відбулась, оскільки не були вчинені дії, необхідні для передачі цінних паперів в бездокументарній формі відповідно до законодавства. Оскільки Договір дарування є реальним і передача дарунку за ним не відбулась, то є підстави стверджувати, що на даний момент він не є укладеним. Отже, правочин розпорядження дарунком (акціями) не вчинений і акції продовжували належати дарувальнику. Тому вони на загальних підставах мають входити до майна спадкодавця, яке може бути успадковане. Навіть якщо припустити, що Договір дарування був укладений попри все, зазначене вище, то його виконання очевидно не відбулось: акції не були передані, отже, право власності на них не перейшло до обдаровуваного. Вони залишились власністю дарувальника і на загальних підставах мають входити до майна спадкодавця, яке може бути успадковане. За таких обставин, слід прийти до висновку про те, що якщо акції входять до складу спадщини, вони можуть бути успадковані і щодо них може бути видане свідоцтво про право на спадщину. Як було зазначено вище, строк видачі свідоцтва про право на спадщину не обмежений. Враховуючи викладене просив суд, долучити до матеріалів справи №357/12770/25 пояснення AT «Ощадбанк» на позов та ухвалити законне і обгрунтоване рішення,\~ розглядати справу №357/12770/25 за відсутності представника AT «Ощадбанк». Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що 28.09.2018 р. виконавчим комітетом Маловідьшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області складено відповідний актовий запис №18, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] Третьою Білоцерківською державною нотаріальної конторою відкрито спадкову справу № 23/2019 (номер у спадковому реєстрі 63630747), згідно якої в коло спадкоємців входять [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно договору дарування від 16 листопада 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борозенець Ю.Г. за реєстром № 2857, [PERSON] подарував [PERSON] цінні папери номінальною вартістю 10,00 грн. в кількості 1 888 штук на загальну суму 18 880,00 грн. В п.1 Договору дарування зазначено, що дарувальник передав дарунок і обдаровуваний прийняв його. Відповідно до пункту 3 вказаного договору [PERSON] подарував [PERSON] прості іменні акції ЗАТ «Білоцерківське птахо підприємство» (код ЄДРПОУ 19405691) номінальною вартістю 10,00 грн. в кількості 1 888 штук на загальну суму 18 880,00 грн Відповідно договору дарування від 16 листопада 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борозенець Ю.Г. за реєстром № 2859, [PERSON] подарував [PERSON] цінні папери номінальною вартістю 10,00 грн. в кількості 8862 штук на загальну суму 88620,00 грн. 26.05.2025 року [PERSON] звернулась із заявою від свого імені та від імені сина [PERSON] до AT «Державний ощадний банк України», який є зберігачем цінних паперів ЗАТ «Білоцерківське птахопідприємство» про перерахування цінних паперів - простих іменних акцій з депозитарного рахунку [PERSON] на депозитарний рахунок [PERSON] . Згідно відповіді АТ «Ощадбанк» від 29.05.2025 р. за №32-15/121, було відмовлено у перерахуванні цінних паперів, належних спадкодавцю [PERSON] . Підставою відмови зазначено, що права на іменні цінні папери переходять до іншої особи у порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України. Частина 3 ст. 4 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» передбачає, що перехід прав на іменні цінні папери і реалізація прав за ними потребує обов`язкової ідентифікації власника депозитарною установою, що веде рахунок у цінних паперах такого власника. Передача акцій від дарувальника обдарованому повинна була проводитись в спеціальному порядку, а саме, сторони мали надати своїй депозитарній установі розпорядження, відповідно, на списання та на зарахування акцій. 24 червня 2025 року [PERSON] подала письмову заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно належне спадкодавцю [PERSON] , а саме прості іменні акції акції ЗАТ «Білоцерківське птахо підприємство» (код ЄДРПОУ 19405691) номінальною вартістю 10,00 грн. в кількості 1 888 штук на загальну суму 18 880,00 грн. Постановою державного нотаріуса Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори Карпусь І.О. від 24 липня 2025 року за вих. № 934/02-31, [PERSON] було відмовлено в оформленні спадкових справ та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] на прості іменні акції ЗАТ «Білоцерківське птахо підприємство» номінальною вартістю 10,00 грн. в кількості 1 888 штук на загальну суму 18 880,00 грн, оскільки було встановлено наявність договору дарування цінних паперів, посвідченого Борозенцем Ю.Г., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 16 листопада 2017 року, відповідно до якого, прості вказані акції, були подаровані [PERSON] відповідно [PERSON] (іншій особі), а також відповідно до п.7 вказаного вище договору «право власності на цінні папери у Обдарованого виникає з моменту прийняття дарунку. Сторони домовилися про символічну передачу цінних паперів, а саме прийняття Обдарованим від Дарувальника примірника договору після його підписання свідчить про те, що передача цінних паперів вже відбулася». Звертаючись до суду з вказаною позовною заявою позивач зазначає, що виникла ситуація при якій зберігач цінних паперів AT «Державний ощадний банк України» відмовляє в переоформленні права власності на цінні папери [PERSON] , а державний нотаріус відмовляє їй у видачі свідоцтва на право власності в порядку спадкування на ці папери. І право власності на цінні папери до цього часу залишається за померлим [PERSON] . Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. (ч. 1 ст. 717 ЦК України) Відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про цінні папери та фондовий ринок» (чинного на час укладання договору дарування від 16.11.2017 р.) права на іменний цінний папір та права за іменним цінним папером переходять до іншої особи у порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України. Інформацію про власників іменних цінних паперів емітент одержує у формі реєстру власників іменних цінних паперів. Перехід прав на іменні цінні папери і реалізація прав за ними потребує обов`язкової ідентифікації власника депозитарною установою, що веде рахунок у цінних паперах такого власника. Право власності на цінні папери бездокументарної форми існування переходить до депонента - нового власника з моменту зарахування прав на ці цінні папери на його рахунок у цінних паперах у депозитарній установі. Не допускається зарахування прав на цінні папери на рахунок у цінних паперах депонента - нового власника без проведення їх списання (або переказу) з рахунку в цінних паперах депонента - попереднього власника в депозитарній установі. (абз. 24 п.1 глави 2 розділу V Положення про провадження депозитарної діяльності затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23.04.2013 №735) Відповідно до\~ пп. 1 п.1 глави 2 розділу V Положення про провадження депозитарної діяльності затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23.04.2013 №735, обслуговування операцій щодо цінних паперів, у тому числі обслуговування обігу цінних паперів, проведення розрахунків у цінних паперах за правочинами щодо цінних паперів, здійснюється Центральним депозитарієм, депозитарними установами шляхом проведення на рахунках у цінних паперах облікових операцій\~ у разі вчинення правочину щодо цінних паперів поза фондовими біржами без додержання при розрахунках принципу «поставка цінних паперів проти оплати». Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що закріплено положеннями ст.1218 ЦК України. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Згідно зі ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 69 ЗУ «Про нотаріат», державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. За змістом Глави 10 Наказу Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» 4.14. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. 4.15. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. 4.18. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Відповідно до положень ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та того, що в даний час позивач у позасудовому порядку не може зареєструвати право на спадщину, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved