Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, код ЄДРПОУ 35625014 (далі позивач, ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із позовною заявою до [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 24 вересня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 06693-09/2020. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Також згідно з п.п. 1.7. п. 1 кредитного договору клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія\~Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з п.п. 2.3. п. 2 кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 кредитного договору його невід`ємною частиною є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розмішені на сайтах товариства - https://www.zecredit.com.ua. Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. 11 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11082021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 11 серпня 2021 року до договору факторингу № 11082021 від 11 серпня 2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 13140,00 грн., з яких: - 4500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 8640,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. \~ \~ \~ \~Всупереч умов Кредитного договору, відповідач не виконала свого зобов`язання. \~ \~ \~ \~З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 11 серпня 2021 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, посилаючись на приписи цивільного законодавства, позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 13140,00 грн. та понесені судові витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 17 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~21 липня 2025 року до Чорнобаївського районного суду Черкаської області від представника відповідача Солода В.М. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого сторона відповідача заперечила проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на наступне. Так, стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів того, що первісним кредитором були надані відповідачці грошові кошти у кредит, а саме не надано виписки з рахунку особи, платіжного доручення, доказів видачі в будь-який спосіб кредитних коштів чи факту використання відповідачкою кредитних коштів. \~ \~ \~ \~28 липня 2025 року до Чорнобаївського районного суду Черкаської області від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій остання спростовувала твердження сторони відповідача. Так, представник позивача Канак М.С. зазначала про те, що позивачем надано всі наявні докази на укладення кредитного договору та надання грошових коштів у кредит. Зазначала проте, що інформація про господарські операції, проведені на користь клієнта банку являється банківською таємницею та не може бути доступна позивачу. Проте, у разі, якщо відповідачка заперечує факт отримання грошових коштів у кредит, остання не позбавлена можливості надати суду такі докази самостійно, а саме надати виписку по картковому рахунку за період коли повинні були надаватися грошові кошти у кредит. Крім цього, представник позивача Канак М.С. звертала увагу суду, що відповідачка [PERSON] частково сплачувала суму кредитної заборгованості, що відповідно до практики Верховного Суду, являється підтвердженням укладення кредитного договору та фактом отримання коштів. Враховуючи вище викладене, представник позивача Канак М.С. позовні вимоги підтримала у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 липня 2025 року поновлено відповідачці [PERSON] пропущений процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяві; прийнято до розгляду відзив на позовну заяву та відповідь на відзив. \~ \~ \~ \~У судове засідання представник позивача не з`явився, у відповіді на відзив розгляд справи просив проводити за його відсутності. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник відповідача Солод В.М. заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, вказаних у відзиві на позов. Виходячи з приписів ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно до\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до\~ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статею 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (ч. 2\~ст. 639 ЦК України). Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст.\~205,\~207 ЦК України). Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1\~ст. 1055 ЦК України\~визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч. ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку, електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1\~ст. 77 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено,\~що 24 вересня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 06693-09/2020, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону [NUMBER] , про що свідчить п. 7 кредитного договору, в якому зазначені анкетні дані відповідача, відомості щодо місця проживання, номер телефону, електронний підпис. Відповідно до умов кредитного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 4500,00 грн. (п. 1.1 договору), строком на 30 днів (п. 1.2 договору), з процентною ставкою фіксована, 584,00 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,60 % на добу (п. 1.3 договору). Вподальшому строк кредитного договору неодноразово продовжувався додатковими угодами та становить до 05 січня 2021 року. Також електронним підписом [PERSON] було підписано Додаток № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 06693-09/2020 від 24 вересня 2020 року, в якому визначено Графік платежів та з якого вбачається, що сума кредиту за розрахунковий період становить 4500,00 грн та проценти за користування кредитом становлять 2160,00 грн. Таким чином, даний договір було укладено в електронному вигляді та відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію». Підставою для заперечення позовних вимог стороною відповідача являється те, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів у підтвердження факту надання грошових коштів у кредит відповідачці [PERSON] . Проте, таку позицію сторони відповідача суд оцінює критично з огляду на наступне. Так, позивачем, у підтвердження надання відповідачці грошових коштів у кредит, надано суду копію інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» № 491/11 від 22 листопада 2023 року, відповідно до якої 24 вересня 2020 року було проведено успішну транзакцію № 30096-11013-58238, сума транзакції 4500,00 грн., номер картки [NUMBER] . Доказів, про те, що картковий рахунок [NUMBER] , не належить [PERSON] матеріали справи не містять. Суд звертає увагу, що номер картки [NUMBER] також вказаний відповідачкою [PERSON] при підписанні кредитного договору у розділі 7 реквізити та підписи сторін. Таким чином, кредитні кошти позичальнику надавалися згідно умов укладеного кредитного договору № 06693-09/2020, зобов`язання відповідачем належним чином виконані не були, тому позивач обґрунтовано звернувся до суду з даними вимогами. Доводи сторони відповідача про те, що у матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів, відхиляються судом, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України та правової позиції Верховного Суду України по справі № 6-63цс12, кредитний договір є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згоди з усіх істотних умов такого договору. У постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-50цс16 наголошено на тому, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Отже, факт надання позичальнику грошових коштів первісним кредитором підтверджується сукупністю наявних у справі доказів, зокрема самим кредитним договором, який є дійсним в силу статті 204 ЦК України. Крім того, відповідачем кредитний договір № 06693-09/2020 у судовому порядку не оспорювався та не визнаний недійсним. Також, як вбачається із заявок від 23 жовтня 2020 року та від 06 грудня 2020 року про продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту) відповідачка [PERSON] зверталася до первісного кредитора із проханням продовжити строк дії кредитного договору № 30096-11013-58238, дані заявки були погоджені та строк дії кредитного договору продовжувався. Суд звертає увагу, що відповідно до відомостей вказаних заявок, обов`язковими умовами продовження строку кредитування являлося: - сплати нарахованих відсотків за користування кредитом; - сплати пені у розмірі 4 % за кожен день користування кредитом, яка рахується від залишку основної суми кредиту, у разі наявності прострочення. Крім цього, факт укладення та підписання кредитного договору стороною відповідача не заперечується, а часткове погашення заборгованості за кредитом, пролонгація строку дії кредитного договору вказує на визнання відповідачкою договору, кредитний договір не визнавався у встановленому законом порядку недійсним. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року (справа № 526/405/13). \~ \~ \~ \~Отже, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] та первісний кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» 24 вересня 2020 року уклали кредитний договір № 06693-09/2020, на виконання умов якого первісним кредитором було надано відповідачці грошові кошти у кредит у розмірі 4500,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 06693-09/2020 від 24 вересня 2020 року, заборгованість відповідачки за даним кредитним договором складає 13140,00 грн., з яких: - 4500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 8640,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. 11 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11082021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 11 серпня 2021 року до договору факторингу № 11082021 від 11 серпня 2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 06693-09/2020 від 24 вересня 2020 року в сумі 13140,00 грн. Отже, матеріали справи містять належні докази переходу права вимоги за спірним кредитним договором від первісного кредитора до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками судом встановлено наступне. За змістом\~ст. 1048 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. Так, відповідно до Договору про надання фінансового кредиту № 06693-09/2020 від 24 вересня 2020 року, із врахуванням додаткових угод до нього, ТОВ «Фінансова компанія Інвеструм» надало відповідачці фінансовий кредит у розмірі 4500,00 грн. строком до 05 січня 2021 року. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до договору факторингу набуло право вимоги заборгованості. Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» мало право на стягнення процентів за користування кредитом за вказаним договором до 06 січня 2022 року, що, виходячи з передбаченої договором процентної ставки, становить 2700,00 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення та стягнення із відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 7200,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4500,00 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 2700,00 грн., оскільки нарахування та стягнення із відповідачки процентів за користування кредитом поза визначеними строками суперечить вищевказаним вимогам\~ЦК України\~та висновкам Верховного Суду. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути частину сплаченого позивачем судового збору пропорційно до суми задоволених судом вимог у розмірі 1659,04 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial