Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

Позивач ПрАТ «СК «АРКС» звернулося до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що\~21.11.2021 року відбулось ДТП, а саме водій [PERSON] керуючи т/з «Skoda Fabia», д.н.з. [NUMBER] , скоїв зіткнення з т/з «Audi Q5», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність т/з «Audi Q5», д.н.з. [NUMBER] було застраховано за полісом добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №120305Га/05АВ від 05.11.2021. Відповідно до постанови Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.12.2021 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Розмір страхового відшкодування склав 83788,45 грн., яке ПрАТ «СК «АРКС» було сплачено за відновлювальний ремонт т.з. ПрАТ СК «ПЗУ Україна», як страхувальником відповідача, було відшкодовано вартість відновлювального ремонту в розмірі 61296,78 грн. Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить: 22491,67 грн. Враховуючи вищевикладене, Позивач просить стягнути на його користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 22491,67 грн. та судовий збір. Ухвалою суду від 21.03.2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні просив застосувати строки позовної давності, факт вчинення ДТП не заперечує. Надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що не погоджується з позовними вимогами, оскільки його страховою компанією було сплачено пред`явлену суму на відшкодування, після сплати жодних претензій від позивача на адресу ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не надходило. Також зазначає, що його страховий ліміт повністю мав покрити відшкодування. Вважає, що дане відшкодування має нести його страхова компанія, оскільки він пенсіонер та самостійно не зможе сплатити визначену позивачем суму. Крім того, представник позивача надав письмову відповідь на відзив, у якій зазначає, що страховиком відповідача було компенсовано вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу, як того вимагало законодавсто, але цей розмір не покривав збитків від ДТП, визначених згідно з Методикою від 24.11.2-33 №142/5/2092, тому згідно зі ст. 1194 ЦПК України різниця повинна сплачуватися саме відповідачем. Крім того вважає, що строки давності не пропущені, оскільки на період карантину та воєнного стану вони були зупинені зігдно з вимогами чинного законодавства. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 14 ЦПК України\~визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, 05.11.2021 року між ПрАТ «СК «АРКС» та власником автомобіля «Audi Q5», д.н.з. [NUMBER] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №120305Га/05АВ, відповідно до умов якого був застрахований транспортний засіб «Audi Q5», д.н.з. [NUMBER] . 21.11.2021 року о 17-00 год. водій [PERSON] по вул. Старовокзальній біля ЄО №71 у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу керуючи т.з. «Skoda Fabia», д.н.з. [NUMBER] , при початку руху не врахував дорожню обстановку та безпечну дистанцію внаслідок чого допустив наїзд на т.з. «Audi Q5», д.н.з. [NUMBER] , чим заподіяв транспортним засобам механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 2.3 «б», 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.12.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~статтею 124 КУпАП. Відповідно до частини шостої\~статті 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до рахунку ПП «Аеліта Моторс» №3305 від 26 листопада 2021 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Audi Q5», д.н.з. [NUMBER] становить 83\~788,45 грн. Після настання страхового випадку, власник пошкодженого транспортного засобу «Audi Q5», д.н.з. [NUMBER] , звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про виплату страхового відшкодування. Оскільки даний випадок є страховим, ПрАТ «СК «АРКС» на підставі страхового акту №ARX3093265 від 10.12.2021 року здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 61\~296,78 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 850771 від 13.12.2021 року, також на підставі страхового акту №ARX3093267 від 10.12.2021 року здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 22491,67 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 850899 від 13.12.2021 року. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», останнє здійснило 10.12.2021 виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «АРКС» в межах ліміту за полісом № ЕР203843344 в розмірі 61296,78 грн., що було здійснено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог між страховими компаніями, що підтверджується реєстром виплат за 12.2021, актом про зарахування зустрічних однорідних вимог від 21.03.2022 та звітом до нього. [PERSON] було надіслано претензію про регресні вимоги від 21.02.2022, відповідно до якої ПрАТ «СК «АРКС» вимагає від [PERSON] сплатити частину вартості відновлювального ремонту в сумі 22\~491,67 грн. Згідно з відповіддю на претензію ТОВ «Юридична Компанія «СТАРК Україна» [PERSON] зазначає, що відповідно до його страхового полісу №ЕР203843344, ліміт, який прописаний в страховому полісі становить 130\~000,00 грн. за майно в зв`язку з чим просив перенаправити претензію до страхової компанії. Разом із цим, суд не може погодитися з такими запереченнями відповідача виходячи з таких обставин. Відповідно до частини першої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами першою, другою\~статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України). За нормою\~статті 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Відповідно до частини третьої\~статті 988 ЦК України\~страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі\~статтею 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями\~28,\~29 Закону № 1961-ІV\~передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9\~постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. З аналізу вищенаведених обставин, судом встановлено, що страховиком потерпілого у ДТП сторони виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 83788,45 грн., а страховиком винуватця ДТП відшкодовано спричинені його страхувальником збитки в межах страхового ліміту в розмірі 61296,78 грн., що не покриває в повній мірі виплачену страховиком потерпілого сторони суму страхового відшкодування за відновлювальний ремонт пошкодженого під час ДТП автомобіля. (83788,45 грн. 61296,78 грн.=22491,67 грн). Таким чином, предметом спору в даному позові є відшкодування недостатньої, на думку позивача, суми страхового відшкодування, сплаченого ним за відновлювальний ремонт пошкодженого майна. Відповідно до частин першої, другої\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил\~статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 27 Закону України «Про страхування»\~та\~ст. 993 ЦК України\~передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі\~статтею 1194 ЦК України\~по відшкодуванню потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20). Таким чином, ПрАТ «СК«АРКС», як страховик цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу «Audi Q5», д.н.з. [NUMBER] , відповідно до чинного законодавства здійснило виплату страхового відшкодування за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу, а тому відповідно до\~статті 1191 ЦК України\~після проведення такої виплати, у ПрАТ «СК «АРКС», виникло право зворотньої вимоги до страховика винуватця ДТП. Враховуючи, що сума страхового відшкодування, виплаченого ПрАТ «СК «АРКС», в рахунок відшкодування вартості майнового збитку, завданого власнику автомобіля «Audi Q5», д.н.з. [NUMBER] , шляхом пошкодження автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує повернуту позивачу ПРАТ «СК «ПЗУ Україна», як страховиком винуватця ДТП, суму страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром виплаченого страховиком страхового відшкодування потерпілій стороні та отриманим страховим відшкодуванням від страховика винуватця ДТП. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що різниця між фактично виплаченою страховиком потерпілої сторони сумою страхового відшкодування, що є вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, та сумою повернутого страховиком винуватця ДТП страхового відшкодування, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме: франшизою та врахуванням зносу, розрахованого відповідно до вимог чинного законодавства. За таких обставин, саме відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ПАТ «Страхова компанія «АРКС» різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до частин першої, третьої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактично сплаченої вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та сумою виплаченого страхового відшкодування, що становить 22491,67 грн. Надаючи оцінку твердженням відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). За змістом ст. ст.\~256,\~257,\~261,\~262,\~267ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю 3 роки. Перебіг позовної\~давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначається моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли в кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Крім того, Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №211 від 11.03.2020\~(зі змінами та доповненнями) та\~Постановою КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №1236 від 09.12.2020\~(зі змінами та доповненнями) на всій території України з 12.03.2020 по 30.06.2023 було встановлено карантин. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки позовної давності розраховуються з урахуванням заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19) відповідно до приписів\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020. «Карантинні» норми також були установлені п. 12\~розділу «Прикінцевих і перехідних положень» ЦК України. Цей пункт передбачає, що під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання розповсюдженню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293 ЦК України, продовжуються на строк дії карантину. Законодавець застосував слово «продовжується», отже, він мав на увазі, що позовна давність спливає під час дії карантину, тому останнім днем строку слід вважати перший робочий день після закінчення карантину. Крім того,\~Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»,який діяв на момент звернення позивача, було\~внесено зміни до\~ЦК України\~щодо строків давності, а саме\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК\~України доповнено п. 19, з якого вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії. У редакції\~Закону № 3450-ІХ від 08.11.2023 «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення»\~ЦК\~України викладено в наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного\~Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». З огляду на викладене вище, суд дійшов\~висновку, що задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності до вимог позивача. Відповідно до вимог\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved