Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" (далі ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 10 лютого 2022 року між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та [PERSON] укладено кредитний договір № 210561162 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 22000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності та сплатою процентів за користування кредитом. За договором факторингу від 28 листопада 2018 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (з урахуванням додаткових угод) відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ "Таліон Плюс", яке у свою чергу відступило право вимоги ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" за договором факторингу №30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року. У подальшому, 04 червня 2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" укладено договір факторингу №04/06/25-Ю відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором в сумі 25104,20 грн. Посилаючись на те, що відповідачка не виконала зобов`язання за кредитним договором, кредитні кошти у визначені строки не повернула, позивач просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість на свою користь та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача Хлопкова М.С. у позовній заяві просила здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачка про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 10 лютого 2022 року між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та [PERSON] було укладено договір №210561162 (далі - Договір). Відповідно до п. 2.1. Договору кредитодваець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії на суму 22000,00 грн. на умовах строковості, зворотності платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов зазначених в Договорі. Згідно з п.2.3 Договору, кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 22000,00 грн одразу після укладення договору, який має бути повернутий до 12 березня 2022 року. Відповідно до Розділу 3 кредитного договору позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк Дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Відповідно до п. 4.7 договору, кредитодавець в якості суб`єкта первинного фінансового моніторингу до укладення договору та встановлення ділових відносин, серед іншого, здійснив заходи належної перевірки особи позичальника, в тому числі позичальнику запропоновано здійснити ідентифікацію технічними засобами, що використовуються кредитодавцем. Верифікація позичальника здійснена шляхом отримання інформації про позичальника з офіційного та/або надійного джерела, а саме наступним способом: "спосіб верифікації - Договір покладення з АТ КБ «Приватбанк»; дата отримання інформації 16.03.2021; ідентифікатор для перевірки сесії передачі інформації -12d664d1-2ca5-4e27-974c-d622c0c3ff46. За змістом п. 4.10.5 договору, позичальник ознайомившись з усіма істотними умовами Оферти надав згоду (акцепт) шляхом направлення повідомлення кредитодавцю, яке підписано відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", а саме: шляхом введення у спеціальному полі під офертою, яка містить усі істотні умови договору, одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам п.3 ч.1ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"та натиснення іконки "відправити/підписати". Відповідно до п.7.2. Договору, дата повернення Кредиту, що вказана в п. 7.1. Договору, переноситься, а вказаний строк кредитування продовжується при настанні наступних відкладальних обставин: 7.2.1. у разі продовження Позичальником Дисконтного періоду кредитування, зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту кожен раз переносяться на нову дату закінчення Дисконтного періоду кредитування, вирахувану відповідно до правил цього Договору; 7.2.2. у разі якщо Позичальник продовжує користуватись Кредитом після закінчення Дисконтного періоду кредитування, зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду. Пунктом 8.1. Договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 8.2. Договору процентні ставки є фіксованим і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Загальні витрати за договором та загальна вартість кредиту залежить від обраної моделі поведінки позичальника. За умови якщо позичальник не скористався умовами зменшення витрат та загальної вартості кредиту за Договором на умовах пункту 8.5. Договору, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за весь строк дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,5 відсотків річних , що на день укладення договору становить 2,10 відсотків в день ввід суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (пункт 8.3. Договору). Зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом після закінчення дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишу кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним ( пункт 8.4. Договору). Відповідно до п. 8.5. Договору загальні витрати за кредитом та загальна вартість кредиту може бути змінена в сторону зменшення, в порівнянні з описаними в п. 8.3. та п. 8.12. Договору, при умові виконання позичальником однієї з описаних нижче умов , а саме: 8.5.1. якщо позичальник здійснить повернення всієї суми отриманого кредиту до закінчення строку дисконтного періоду, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом будуть визначатися за процентною ставкою 116,8 відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,32 відсотків від суми кредиту за кожен день користування ним; 8.5.2. якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження дисконтного періоду ( ініціює пролонгацію) один або декілька разів та здійснить повернення всієї суми отриманого кредиту до закінчення строку дисконтного періоду ( зу рахуванням всіх пролонгацій), то зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом за період від дати видачі кредиту до 12.03.2022 (включно) будуть визначатися на умовах п. 8.5.1. Договору за дисконтною процентною ставкою, а з наступного дня після 12.03.2022 за ставкою 383,25 відсотків річних, що на день укладення договору становить 1,05 відсотків на день від суми кредиту за кожний день користування ним. Згідно умов п.8.7 Договору, якщо Позичальник користуватиметься Кредитом після закінчення Дисконтного періоду, умови про розрахунок загальних витрат за Кредитом та загальної вартості Кредиту на умовах описаних в п. 8.5. Договору не застосовуються. Відповідно загальна вартість Кредиту за період всього Дисконтного періоду визначається відповідно до розміру Базової процентної ставки вказаної в п.8.3. Договору. Відповідно до п.8.8. Договору, підписуючи цей договір Позичальник підтверджує, що визначення розміру зобов`язань Позичальника по оплаті процентів за Дисконтний період кредитування відповідно до розміру Дисконтної та Індивідуальної ставки чи Базовою ставкою є відкладальною обставиною в розмінні ст. 212 Цивільного кодексу України, та залежить від виконання чи не виконання ним описаних вище умов. Визначення зобов`язань позичальника за Базовою процентною ставкою (без врахування знижок вказаних в п. 8.5. Договору) не є односторонньою зміною умов Договору в сторону погіршення для Позичальника, адже порядок розрахунку вартості послуг Кредитодавця прописаний в Договорі на момент його укладення, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. Згідно п.12.4. Договору, Сторони погодили, що за користування грошовими коштами після закінчення строку дії Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання Позичальник зобов`язаний сплачувати ка користь Кредитодавця проценти за користування чужими грошовими коштами за ставкою 1087,70 % річних. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до п.14.12. Договору, цей Договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Відповідно до п.7.3 договору, проценти за договором сплачуються в наступному порядку: - протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього договору (п.п. 7.3.1); - після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно (п.п. 7.3.2). Як убачається із Договору, він підписаний сторонами шляхом вчинення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що підтверджується розділом 15 Договору "Реквізити сторін". Отже, Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України "Про електронну комерцію" прирівнюється до письмової форми. Разом з укладанням кредитного договору [PERSON] було підписано заявку на отримання грошових коштів в кредит від 10 лютого 2022 року (а.с. 52), паспорт споживчого кредиту продукту "СМАРТ" до договору № 210561162 від 10 лютого 2022 року (а.с. 61-62). Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачкою договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV7РЕ7, що відповідає ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Згідно платіжного доручення від 10 лютого 2022 року ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" перерахувало відповідачці 22000,00 грн. на платіжну картку № [NUMBER] (а.с.41). Виконання ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" своїх обов`язків щодо перерахування коштів за кредитним договором також підтверджується інформацією АТ КБ "Приватбанк" з доданою випискою по рахунку, з яких вбачається що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , яка за період 10.02.2022-15.02.2022 містить зарахування на суму 22000,00 грн (а.с. 121-122). 28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" укладено договір факторингу № 28/1118-01 (строк дії якого продовжувався укладенням між сторонами додаткових угод №19 від 28 листопада 2019 року до 31 грудня 2020 року; №26 від 31 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року; №27 від 31 грудня 2021 року до 31 грудня 2022 року; №31 від 31 грудня 2022 року до 31 грудня 2023 року; №32 від 31 грудня 2023 року до 31 грудня 2024 року) відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 210561162 від 10 лютого 2022 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 175 від 05 травня 2022 року (а.с.9-21, 103-104 ). 30 жовтня 2023 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до умов якого ТОВ "Таліон Плюс" відступило ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" право грошової вимоги до боржників (а.с.97-101). В наступному, 04 червня 2025 року між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" було укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю (а.с.89-93). Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року, до позивача перейшло право грошової вимоги в сумі 25104,20 грн, з яких 22000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 3104,20 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 87-88). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за вище вказаним кредитним договором вбачається, що відповідачка зобов"язання за договором не виконала, після відступлення права грошової вимоги платежів для погашення існуючої заборгованості не здійснювала (а.с. 78-79). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачкою кредитного договору № 210561162 від 10 лютого 2022 року та отримання кредитних коштів. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Наданий договір відступлення прав вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" за вище вказаним кредитним договором, до позивача у справі. Відповідачка не довела належного виконання зобов"язань за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростувала, відзив на позов не надала. Ураховуючи вищенаведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що відповідачка порушила умови договору, на час ухвалення рішення позивачу за відступлення права вимоги борг не сплатила, за таких обставин вимоги позивача обґрунтовані та наявні законні підстави для їх задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (а.с. 105). Таким чином, у зв"язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Також, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. В той же час при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін і т.п. Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зробив висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо

Outcome: partial