Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

До Подільського районного суду м. Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (надалі за текстом - позивач) з позовом до [PERSON] (надалі текстом - відповідач), про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, зазначено, що між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем укладено кредитний договір № 30351-06/2024 від 27.06.2024 року. Згідно якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) у сумі 4 000 грн., платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 24.10.2024 року. 24.09.2024 року між ТОВ ««Стар Файненс Груп» та позивачем було укладено договір факторингу № 24092024, згідно вказаного договору позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги, в тому числі, і за договором № 30351-06/2024 від 27.06.2024 року. Відповідач в порушення умов договору зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує. У зв`язку з тим, що позичальник належним чином свої обов`язки не виконує, станом на 20.05.2025 року відповідач має заборгованість у розмірі 14 200 грн. з яких: 4 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5 400 грн. - заборгованість за відсотками, 5 800 грн - заборгованість за штрафами. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 28 травня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем укладено кредитний договір № 30351-06/2024 від 27.06.2024 року. Згідно якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) у сумі 4 000 грн., платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 24.10.2024 року. (а.с. 8-12). 24.09.2024 року між ТОВ ««Стар Файненс Груп» та позивачем було укладено договір факторингу № 24092024, згідно вказаного договору позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги в тому числі і за договором № 30351-06/2024 від 27.06.2024 року. (а.с. 21-26). Згідно розрахунку заборгованості відповідача, станом на 20.05.2025 року відповідач має заборгованість у розмірі 14 200 грн. з яких: 4 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5 400 грн. - заборгованість за відсотками, 5 800 грн - заборгованість за штрафами (а.с. 28-29). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник належним чином прийняті на себе зобов`язання по договору не виконував, що є порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умов кредитного договору. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із частиною 2 статті 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У Постанові від 24.10.2018 року у справі № 279/4216/16-ц Верховний Суд зазначив, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Враховуючи те, що відповідач не виконав умов укладеного договору, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми кредитної заборгованості в загальному розмірі 14 200 грн., у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Щодо вирішення питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved