Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Представник ТОВ «Українські фінансові операції» звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 17.11.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 4147643 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На умовах, встановлених договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За взаємною згодою, сторони погодили умови договору, а саме тип кредиту - кредит, сума кредиту - 18 900, 00 грн., строк кредиту 360 днів з 17.11.2023 року по 11.11.2024 року, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Відповідно до умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 18 900, 00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану банком АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «Універсальні платіжні рішення». Кредитні кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку [NUMBER] , що повною мірою відповідає вимогам чинного законодавства.За даними поденного розрахунку заборгованості за договором № 4147643 від 17.11.2023 року у період з 17.11.2023 року по 26.07.2024 року включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами у загальному розмірі 42 627,63 грн. Відповідачем у зазначений період здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 9 435,40 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 264,6 грн.Представник позивача вказав, що оплата відповідачем суми нарахованих процентів за користування грошовими коштами на рахунок первісного кредитора є підтвердженням факту отримання боржником від первісного кредитора грошових коштів у сумі, що визначена п. 1.2. договору. Станом на 26.07.2024 року загальна сума заборгованості відповідача за договором № 4147643 від 17.11.2023 року складає у розмірі 51 827, 63 грн., з якої: тіло кредиту - 9 464,60 грн., заборгованість за процентами - 42 363,03 грн.26.07.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу № 26/07/2024, на підставі якого ТОВ «Лінеура Україна» за плату відступилоТОВ «Українські фінансові операції», а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4147643 від 17.11.2023 року в розмірі 51 827, 63 грн., з якої: тіло кредиту - 9 464,60 грн., заборгованість за процентами - 42 363,03 грн. Окрім того, зазначив, що станом на дату укладання договору факторингу від 26.07.2024 року № 26/07/2024, строк дії договору № 4147643 від 17.11.2023 року не закінчився, а тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, позивачем у період з 26.07.2024 року по 11.11.2024 року (108 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 20 443,54 грн. (9 464,60 грн. * 2.00% = 189,29 грн.*108 календарних дні).Після укладання договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ані на рахунки позивача, ані на рахунки первісного кредитора, а тому позивач змушений звернутися до суду. На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованістьдоговором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4147643 від 17.11.2023 року у загальному розмірі 72 271, 17 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422, 40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000, 00 грн. Згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25.04.2025 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився подав до суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідачем позовні вимоги не визнаються, вважає їх безпідставними, необґрунтованим та такими, що не підлягають задоволенню. Просив суд врахувати, що у відповідача відсутні доходи за рахунок яких він би міг сплатити заборгованість по залишку тіла кредиту в розмірі 9 464, 60 грн. Відповідач не працевлаштований, та не має змоги працювати через хворі ноги. Крім того зазначив, що відповідача призначено помічником дієздатної фізичної особи - його матері [PERSON] , яка через фізичні вади, хвороби та поважний вік не має можливості самостійно себе обслуговувати. Також вказав, що відповідач самостійно виховує доньку [PERSON] , [INFO] . Матір дитини не бере участь у її вихованні та проживає окремо, аліменти на дитину сплачує лише в розмірі лише 1 598,00 грн., розмір яких не вистачає навіть на мінімальні потреби розвитку та виховання дитини. Житло відповідача в березні 2022 році зазнало руйнувань від обстрілів та перебувало на окупованій території. Після звільнення села Демидів від окупантів відповідач змушений був терміново його відновлювати, оскільки це було єдине житло в якому він міг проживати разом з донькою, а тому позичив у знайомого кошти для його відновлення. Відповідач розраховував, що держава протягом одного року компенсує йому усі витрати, які він поніс на відновлення житла, однак, коштів від держави на компенсацію витрат по відновленню житла відповідач не отримав. Тому погасити прострочений борг перед знайомим відповідач змушений був за рахунок коштів, отриманих у ТОВ «Лінеура Україна». Наголосив, що відповідач матиме можливість погасити заборгованість за кредитом у розмірі 9 464, 60 грн. після отримання грошової компенсації від держави. Також вказав, що позивачем не обґрунтовано у повній мірі розмір витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі, вважає її неспівмірною, оскільки не відповідає складності справи та наданому адвокатом об`єму допомоги. Вважає співмірним розмір витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 1500, 00 грн. з урахуванням складності справи та фактичного обсягу виконаних робіт. На підставі викладеного просив відмовити у задоволені позовних вимог. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 17.11.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4147643. Відповідно до п.п. 1.2, 1.3, 1.4., 1.4.1, 1.5, 1.5.1, 1.5.2, 1.6, 1.6.1, 1.6.2, 2.1, 2.2 Договору, на умовах, встановлених Договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту складає: 18 900, 00 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процента ставка становить 2,00 % в день та застосовується: у межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: - за стандартною ставкою 32 646, 25 % річних та за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 7 735, 46 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 154 980, 00 грн. та за зниженою ставкою 144 207, 00 грн. Кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох днів з моменту укладення цього договору. У випадку, якщо товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання договору, а у наступні календарні дні, графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п. 1.3 договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий графік платежів розміщується товариством в особистому кабінеті та / або направляється на електронну адресу клієнта. У вказаному договорі, графіку платежів (Додатку №1 до вказаного договору) та паспорті споживчого кредиту міститься позначення про їх підписання 17.11.2023 року електронним підписом з одноразовим ідентифікатором - 85024. З боку кредитора договір підписано факсимільним відтворенням підпису директора [PERSON] . З листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 1062-2607 від 26.07.2024 року вбачається, що останнє надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків та на виконання укладеного з ТОВ «Лінеура Україна» договору № ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року здійснило перерахування коштів 17.11.2023 року на суму 18 900, 00 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі іPay.ua - 309765625, призначення платежу: зарахування 18 900, 00 грн. на картку [NUMBER] . Відповідно до наданого первісним кредитором розрахунку заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4147643 від 17.11.2023 року, у відповідача наявна заборгованість, яка становить 51 827, 63 грн., з яких: 9 464, 60 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 42 363, 03 грн. - сума заборгованості за процентами. 26.07.2027 року між ТОВ «Українські фінансові операції» і ТОВ «Лінеура Україна» укладено Договір факторингу № 26/07/2024, відповідно до якого право вимоги за договором № 4147643 від 17.11.2023 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Українські фінансові операції». Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024 ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 51 827, 63 грн. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» за договором № 4147643 про надання споживчого кредиту від 17.11.2023 року за 108 календарних днів (27.07.2024-11.11.2024)ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 26.07.2024 року по 11.11.2024 року (108 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою 2%, у сумі 20 443,54 грн. (9 464,60 грн. * 2,00% = 189,29 грн.*108 календарних дні). Відтак, станом 11.11.2024 року у відповідача наявна заборгованістьяка становить 72 271, 17 грн., з яких: 9 464, 60 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 42 363, 03 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором, 20 443, 54 грн. - проценти нараховані позивачем. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25.04.2025 року за клопотання представника позивача витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію чи емітувалась на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжна картка № [NUMBER] ; виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] за період з 17.11.2023 року по 28.11.2023 року з відображенням часу зарахування коштів; інформацію про номер телефону на який надсилалася інформація про підтвердження здійснення операції (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 17.11.2023 року по 28.11.2023 року. На виконання ухвали суду листом від 07.05.2025 року № 20.1.0.0.0/7-250507/41802-БТ, який до суду надійшов 23.05.2025 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомило, що на ім`я [PERSON] в банку було імітовано картку № [NUMBER] , а також надано виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 17.11.2023 року по 28.11.2023 року, з якої вбачається про зарахування на зазначену карту 17.11.2023 року коштів у розмірі 18 900, 00 грн. Також зазначено, що інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 17.11.2023 року по 28.11.2023 року відправлялася на номер телефону [NUMBER] , який і знаходиться в анкетних даних [PERSON] . Відповідач взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені договором не виконує, термін сплати коштів порушено. Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою ст. 530 ЦК України, встановлено, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесяти кратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене право позивача, що підлягає захистові шляхом примусового виконання грошового зобов`язання. Також суд вважає правомірним донарахування процентів за договором ТОВ «Українські фінансові операції» за період з 26.07.2024 року по 11.11.2024 року (108 календарних днів) з розрахунку 9 464,60 грн. * 2,00% = 189,29 грн.*108 календарних дні = 20 443,54 грн., оскільки такі нарахування проведені в межах строку кредитування. Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та наданих суду розрахунків, згідно яких сума заборгованості за договором № 4147643 від 17.11.2023 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, станом на 11.11.2024 року складається з: суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9 464, 60 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором в розмірі 42 363, 03 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими позивачем відповідно до умов договору й у межах строку кредитування до 11.11.2024 року), що в загальному розмірі становить 72 271, 17 грн. та сумнівів у суду не викликає, коли доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості за тілом кредиту, процентами за користування кредитом відповідачем суду не надано. Зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача. Щодо доводів представника відповідача наведених у письмових поясненнях, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог суд оцінює критично, оскільки наведені доводи можуть бути підставою для розстрочення виконання рішення суду, однак відповідного клопотання ні відповідачем ні його представником заявлено не було. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне. Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представник позивача заявив вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: договір про надання юридичних послуг №01-08/2024-А від 01.08.2024 року; детальний опис робіт (наданих послуг) № 4147643 від 11.12.2024; акт приймання-передачі наданих послуг № 4147643 від 11.12.2024 року до договору про надання юридичних послуг № 01-08/2024-А від 01.08.2024 року, згідно якого загальна вартість юридичних послуг складає 10 000, 00 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з диспозиції частини першої статті 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 у справі № 927/237/20). Встановлено, що спір в цій справі не є складним, справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, представник позивача безпосередньо в судових засіданнях участі не брав, справу розглянуто за відсутності представника позивача за його заявою про це. Відтак, заперечення представника відповідача про те, що заявлена сума витрат на правову допомогу в розмірі 10 000, 00 грн. є завищеною, не співмірною зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) і витраченого для цього часу, є обґрунтованими та заслуговують на увагу. Беручи до уваги викладене, а також обсяг виконаних процесуальних дій представником позивача, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000, 00 грн. є завищеними та підлягають зменшенню до 5 000, 00 грн. Крім того, представником позивача представлено документальне підтвердження понесених судових витрат, які згідно ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача.

Outcome: approved