Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

Представник адвокат Андрусенко І.Я., який діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії ВО за № 1109097 від 07 липня 2025 року в інтересах позивачки [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить збільшити встановлений судовим наказом Монастириського районного суду Тернопільської області від 08 травня 2018 року (справа №603/262/18) розмір аліментів та стягувати з відповідача, [PERSON] , [INFO] аліменти в користь [PERSON] , [INFO] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 6000,00 грн на дитину, щомісячно до досягнення нею повноліття, а також понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог представник позивачки, зазначає, що 22.07.2016 позивачка уклала шлюб з відповідачем, який рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 21.06.2018 розірваний. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки змінене з « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». За час шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] . 08.05.2018 Монастириський районним судом Тернопільської області винесений судовий наказ, згідно якого з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.04.2018 до досягнення дитиною повноліття. Представник зазначає про те, що дочка сторін по справі подорослішала та пішла навчатися у школу, в силу її фізичного розвитку значно змінилися її потреби і для забезпечення її фізичного, духовного, культурного розвитку необхідні значні кошти, а позивачка самостійно не може забезпечити належний розвиток дочки та її матеріальні потреби. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема з боку матері, з якою проживає донька, на її утриманні, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказуванню. Звертає увагу на те, що на момент видачі судового наказу у 2018 році відповідач не був працевлаштований. Станом на сьогодні позичці стало відомо, що відповідач їздить за кордон у Республіку Польща на роботу, що свідчить про покращення його матеріального становища. Враховуючи наведене позивачка вирішила збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумів 6000,00 грн. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 23 грудня 2025 року відкрите провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. Вказаною ухвалою задоволене клопотання представника позивачки щодо витребування в органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Монастириської міської ради письмового висновку щодо розв`язання спору, який виник між сторонами. 09 липня 2025 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області цивільна справа за вказаним позовом прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 19 серпня 2025 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області клопотання представника позивачки задоволене та від Державної прикордонної служби України витребувані відомості про перетин кордону громадянином України [PERSON] в період з 01.01.2020 по теперішній час. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Андрусенко І.Я. в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки заявив клопотання про розгляд справи без їхньої з позивачкою участі, позов підтримують в повному обсязі, просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини неявки, до початку розгляду справи по суті відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання усіх осіб які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що у сторін [PERSON] та [PERSON] (після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] ) [INFO] народилася дочка [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 13 грудня 2016 року Монастириським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Зміна прізвища позивачки [PERSON] на дошлюбне прізвище « [PERSON] » підтверджується рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 21 червня 2018 року, яке винесене у справі №603/173/18. На підставі судового наказу Монастириського районного суду Тернопільської області № 603/262/18 від 08 травня 2018 року стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 25 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, які видані відділом реєстрації та обліку місці проживання фізичних осіб Монастириської міської ради №232 від 26 червня 2025 року встановлено, що у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно даних центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, які надіслані на виконання ухвали від 19.08.2025 за №19/68916-25-Вих від 26.08.2025, встановлено, що відповідач [PERSON] в період з 01.01.2020 по 26.08.2025 року здійснював перетин державного кордону України, а саме: 18.08.2020, в напрямі «в`їзд», в пункті пропуску «Краківець»; 03.10.2020, в напрямі «виїзд», в пункті пропуску «Краківець»; 24.04.2021, в напрямі «в`їзд», в пункті пропуску «Краківець» та 10.05.2021, в напрямі «виїзд», в пункті пропуску «Грушів». Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 12, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] 10.05.2021 в пункті пропуску «Грушів» здійснив перетин державного кордону України в напрямку «виїзд», однак вказані обставини не свідчать про наявність беззаперечного факту на які посилається сторона позивачки, як такого, що свідчить про поліпшення матеріального становища відповідача. Разом з тим, суд бере до уваги ті обставини, на які посилається сторона позивачки, зокрема те, що дочка сторін по справі подорослішала та пішла навчатися у школі, в силу її фізичного розвитку значно змінилися її потреби і для забезпечення її фізичного, духовного, культурного розвитку необхідні значні кошти, а позивачка самостійно не може забезпечити належний розвиток дочки та її матеріальні потреби. Згідно із вимогами Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2025\~рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень. Таким чином, суд вважає доведеними позивачкою обставини, що слугують підставами для збільшення розміру аліментів, зокрема те, що сума аліментів, які стягуються на даний час відповідно до судового наказу, який виданий Монастириським районним судом Тернопільської області від 08 травня 2018 року у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно є недостатньою для матеріального утримання дитини, оскільки ціни на товари та послуги значно зросли, що автоматично збільшило витрати на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дочки, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дітей, визначений законодавством прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, враховує той факт, що дитина проживає разом з позивачкою, а також враховує потреби дітей на їхній фізичний та духовний розвиток. Разом з цим, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, оскільки доказів протилежного не надано, а тому вимоги позивачки про збільшення розміру стягуваних аліментів на дитину є виправданими. Окрім того, з часу винесення наказу минуло більше 5 років, на даний час дочці [PERSON] 9 років, відповідно збільшились її потреби, витрати. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги інтереси дитини та забезпечення її гармонійного розвитку, покращення матеріального становища відповідача, приймаючи до уваги, що попередньо визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та її матеріального утримання, матеріальний стан дитини, відсутні даних про незадовільний стан здоров`я відповідача, його дохід, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом зміни розміру та способу стягнення аліментів, визначивши їх в розмірі в твердій грошовій сумі 3500,00 грн на дитину, щомісячно до досягнення нею повноліття, що на переконання суду є саме таким розміром аліментів, який забезпечить гармонійний розвиток дитини, відповідатиме вимогам закону, принципам справедливості, доброчесності та розумності. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до частин 1, 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи наведене, стягнення судового збору підлягає з відповідача в користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial