Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

15 липня 2025 року позивач [PERSON] звернулася до Хорошівського районного суду Житомирської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання в розмірі 2000,00 грн щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення спільною дитиною, [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. \~ В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 06 вересня 2021 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що на даний час вона не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною, якій не виповнилося трьох років. Її єдиним доходом є державна допомога при народженні дитини у розмірі 860,00 грн на місяць, якої недостатньо для забезпечення її життєвих потреб. Відповідач, будучи батьком дитини та її чоловіком, добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. \~ Ухвалою Хорошівського районного суду Житомирської області від 17 липня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву. \~ Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, будь-яких заяв чи клопотань до суду не направив. Відповідно до ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача, суд вважає можливим розглянути справу на підставі доказів, наданих позивачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 06 вересня 2021 року зареєстрували шлюб, про що виконавчим комітетом Новоборівської селищної ради Житомирського району Житомирської області складено відповідний актовий запис № 27. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06 вересня 2021 року. \~ Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , який народився [INFO] . Батьками дитини у свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15 січня 2024 року. \~ Таким чином, сторони у справі є подружжям та батьками малолітньої дитини, яка на день ухвалення рішення не досягла трирічного віку. Згідно з позовною заявою та відсутністю заперечень відповідача, суд встановлює, що спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю, позивачем у справі, за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується копією витягу з Реєстру територіальної громади від 06 січня 2025 року. \~ Судом також встановлено, що позивач [PERSON] на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною. Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-5), останні нарахування заробітної плати позивачу були здійснені у 2023 році, а у 2024 та 2025 роках єдиним джерелом її доходу є соціальні виплати. \~ Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації № 559/08 від 09 липня 2025 року та відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків від 08 липня 2025 року, [PERSON] у період з січня по червень 2025 року отримувала допомогу при народженні дитини у розмірі 860,00 грн щомісячно. Інших джерел доходу позивача матеріали справи не містять. \~ Відповідач, [PERSON] , [INFO] , є особою працездатного віку. Доказів, які б свідчили про його непрацездатність, наявність у нього інших аліментних зобов`язань чи скрутне матеріальне становище, яке б унеможливлювало надання утримання дружині, матеріали справи не містять, а відповідачем таких доказів суду не надано. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України). Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати одне одного. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 цієї ж статті встановлено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що право одного з подружжя на утримання іншим із подружжя виникає за наявності певних юридичних фактів: перебування у зареєстрованому шлюбі; проживання дружини разом із дитиною; вік дитини до трьох років; спроможність чоловіка надавати таку матеріальну допомогу. Судом встановлено, що всі перелічені умови наявні у даній справі. Позивач та відповідач перебувають у шлюбі, з ними проживає їх спільна дитина, яка не досягла трирічного віку. Відповідач є працездатною особою, і доказів, що він не може надавати матеріальну допомогу, суду не надано. Відсутність відзиву та будь-яких заперечень з боку відповідача дає суду підстави вважати, що він не оспорює свою здатність надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Позивач просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача, єдиним доходом якої є державна допомога в розмірі 860,00 грн на місяць, що є значно нижчим за встановлений законодавством рівень прожиткового мінімуму. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3028,00 грн. У разі задоволення позову в повному обсязі, сукупний дохід позивача становитиме 2860,00 грн (860,00+2000,00), що не перевищує розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи. Це свідчить про те, що заявлений розмір аліментів є обґрунтованим, розумним, не є завищеним та спрямований на забезпечення позивачу мінімально необхідного рівня життя на період догляду за дитиною. Враховуючи працездатний вік відповідача, відсутність у нього, за матеріалами справи, інших утриманців, а також те, що відповідач не надав доказів, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі, суд доходить висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти на одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позовна заява надійшла до суду 15 липня 2025 року, отже, аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати. \~ Стягнення аліментів триватиме до досягнення дитиною, [PERSON] , трирічного віку, тобто до [INFO] включно. Щодо судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивач у справах про стягнення аліментів звільняється від сплати судового збору. \~ Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір, від сплати якого звільнений позивач, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи незадоволеної частини вимог. Оскільки позов задовольняється повністю, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025). \~

Outcome: approved