Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Позивачка 24.09.2021 звернулась в суд з позовом до Приватного підприємства «ГАЛ-КОМФОРТ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в результаті залиття нежитлового приміщення. Позов мотивовано тим, що позивачка є власником нежитлового приміщення в [ADDRESS] , загальною площею 396,5 кв.м. Вказані нежитлові приміщення були передані в оренду [PERSON] . 14 липня 2020 року відбулося залиття нежитлових приміщень. В цей в момент в приміщенні знаходились орендарі, які і повідомили, що приміщення залито. Того ж дня позивачка звернулась до відповідача ПП «Гал Комфорт» - управителя будинку [ADDRESS] та повідомила про затоплення, а також звернулась стосовно складення акту обстеження приміщення. 15 липня 2020 року було проведено обстеження нежитлових приміщень за участю уповноваженого представника ПП «Гал Комфорт», власника приміщень. Позивач не отримала від управителя будинку жодного акту про залиття, а також відповідачем не забезпечено комісійного обстеження затоплених нежитлових приміщень, тому того ж дня було складено акт про затоплення нежитлового приміщення за участю орендаря, орендаря суміжного приміщення, до якого долучено матеріали фото фіксації. Після огляду місця події ймовірною причиною затоплення стало прорив насосної, якам знаходиться в суміжному приміщенні цього будинку. Технічне обслуговування та забезпечення функціонування насосної станції на [ADDRESS] здійснюється ТОВ «Івано-Франківський торговий дім». Згідно акту визначення меж обслуговування водопроводу та каналізації по житловому будинку на Довгій 20б ПП «Гал Комфорт» обслуговує і постійно підтримує у робочому стані водопровідний ввід від місця приєднання до комунального водопроводу, включаючи запірну арматуру на місці врізки і колодязь, у якому вона встановлена ПП «Гал Комфорт» обслуговує і постійно підтримує у робочому стані каналізаційний випуск до місця приєднання в комунальну мережу. Оскільки нежитлові приміщення перебували в оренді, то позивачкою за власні кошти були проведені ремонтні відновлювальні роботи\~ для можливості їх використання. Згідно висновку експерта № 76/з-д будівельно-технічного дослідження від 21 травня 2021 року ймовірною причиною затоплення стало прорив насосної та вартість відновлювального ремонту нежитлового приміщення становить 323 042 грн. 40 коп. Також позивачка зазначає, що їй була спричинена моральна шкода в сумі 10 000 грн., яка полягає в душевних стражданнях, необхідністю прикладення додаткових зусиль для відновлення порушеного права. 28 вересня 2021 року справу прийнято до провадження суддею Мелещенко Л.В. 31 січня 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. 30 травня 2022 року представником відповідача надано додаткові письмові пояснення в яких він зазначив, що між відповідачем та позивакою не було укладено жодного договору про обслуговування внутрішньо будинкових систем опалення та водопостачання, тому позивач не має права вимагати надання будь яких послуг. Позивач не обґрунтовує в чому полягає вина ПП «Гал Комфорт», не надано доказів прориву насосної станції, доказів на обґрунтування причинного зв`язку між подією та наслідками. Також вбачається, що позивач вже провів ремонт, але не надано доказів цього. Моральна шкода також є необґрунтованою. 05 вересня 2022 року на підставі розпорядження керівника апарату проведено повторний автоматизований розподіл справи та справу передано судді Бабій О.М. 08 вересня 2025 року справу прийнято до провадження суддею Бабій О.М. Ухвалою суду від 31 жовтня 2022 року до участі в справі в якості третьої особи залучено КП «Івано-Франківськводоекотехпром». 12 грудня 2022 року представник третьої особи надав письмові пояснення в яких зазначив, що КП «Івано-Франківськводоекотехпром» не обслуговує мережі в будинку [ADDRESS] та не є учасником правовідносин, що склались між сторонами. 12 грудня 2022 року у справі призначено будівельно-технічну експертизу. 04 листопада 2024 року до суду надійшов висновок експерта. 06 березня 2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала повному обсязі з підстав наведених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити з підстав недоведеності вини відповідача у завданні шкоди, а також не встановлено причини затоплення. Представник третьої особи у вирішенні вказаного спору поклався на розсуд суду. Свідок [PERSON] надав пояснення про те, що він орендував нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , власником яких є [PERSON] . Вперше затоплення приміщення трапилось в червні 2020 року. Вода текла з насосної станції, яка поруч з приміщенням. Після затоплення лінолеум здувся, меблі зіпсувались, згодом з`явився грибок. Другий раз затоплення трапилось 14 липня 2020 року. Вода була повсюди, в той час у приміщенні займались діти. Свідок питав у технічних працівників чому так сталося, але вони нічого не могли зробити, не могли знайти насос. В червні 2020 року дзвонили до управляючої компанії та приходив їх працівник. 14 липня 2020 року\~ повідомили управляючу компанію по телефону, також прийшов їх працівник. Те, що вода витікала з насосної було видно. На місці 15 липня 2020 року було складено Акт, представник управляючої компанії теж викликався. 06 жовтня 2020 року був складений ще один акт , але вже за наслідками затоплення. Після затоплення був проведений частковий ремонт, знімали мокрі стіни, робили гідроізоляцію, працювали осушувачі. Свідок [PERSON] надав пояснення в яких зазначив, що він робив ремонт в приміщенні позивачки після затоплення. Вода в приміщення перетікала через поріг з насосної. Всюди була вода, потім вологість, водяні плями, запах цвілі, тріщини. Був складений кошторис ремонтних робіт, але жодних документів в нього не збереглося. Також свідок не пам`ятає коли робили ремонт, в якому році, але в той час було тепло. Всі ремонтні роботи оплачувала [PERSON] . При обстеженні приміщення свідок також був присутній. Інші свідки в судові засідання не з`явились та представники сторін не наполягали на їх допиті. Заслухавши пояснення представників сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. [PERSON] є власником нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 396,5 кв.м., що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.14,15). Згідно договору оренди від 02 січня 2020 року вказані нежитлові приміщення були передані в оренду [PERSON] (а.с.22-24, 25). 14 липня 2020 року трапилось залиття приміщень, в цей момент там знаходились орендарі, які й повідомили про це позивачку. Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена у додатку 4. Акт про наслідки залиття житлового приміщення повинен містити: 1) Комісію у складі: 1.1. Представника організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; 1.2. Представника організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання; 1.3. Представника власника будинку, будинкового комітету; 1.4. Начальника організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; 1.5. Зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної (обов`язково). 2) Наступні відомості: 2.1. Дата складання акта (число, місяць, рік); 2.2. Прізвища, ініціали та посади членів комісії; 2.3. Прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; 2.4. Адреса квартири, поверх, форма власності; 2.5. Характер залиття та його причини; 2.6. Завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); 2.7. Висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. 14 липня 2020 року позивач звернулась із заявою до директора ПП «Гал Комфорт» із проханням скласти акт комісійного обстеження приміщення, щоб зафіксувати факт залиття. (а.с.26). 15 липня 2020 року було проведено обстеження приміщення. Представник позивачки стверджує, що при обстеженні був присутній представник ПП «Гал Комфорт», як управителя будинку, такі твердження представника підтвердив у своїх показах свідок [PERSON] . Представник відповідача категорично заперечує таке та стверджує, що відповідачу не було відомо про затоплення та представника не було під час обстеження. У відповіді від 07.08.2020, на адвокатський запит, директор ПП «Гал Комфорт» зазначає, що вимушений відмовити у наданні акту, тому що його фізично не існує. Уповноваженого представника не було. В той же час зазначає, що під час проведення обстеження нежитлового приміщення не було і не могло бути складено жодного акту комісійного обстеження з причин відсутності договору про надання послуг з [PERSON] (а.с.30). Але, 15 липня 2020 все ж таки було складено Акт про затоплення нежитлового приміщення. В акті зазначено троє осіб власник приміщення [PERSON] , орендар [PERSON] та орендар суміжного приміщення на першому поверсі [PERSON] (а.с.31). А також було здійснено фото та відео фіксацію (а.с.32-41) [PERSON] причиною затоплення стало прорив насосної, яка знаходиться в суміжному приміщенні цього будинку. Таку причину затоплення також у своїх показав зазначив свідок [PERSON] та [PERSON] , оскільки вода текла через поріг з сусіднього приміщення, а не капала зі стелі чи стін. Представник відповідача взагалі заперечує факт звернення позивачки, факт залиття та його причину, своїх доказів, актів чи висновків щодо причин затоплення суду не надав. Як вбачається із відповіді першого заступника директора Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою від 13.11.2020 будинок під номером [ADDRESS] перебуває в управлінні ПП «Гал-Комфорт» (а.с.43). Також із відповіді генерального директора КП «Івано-Франківськводоекотехпром`від 13.11.2020 вбачається, що технічне обслуговування та забезпечення функціонування насосної станції на [ADDRESS] , здійснюється ТОВ «Івано-Франківський торговий дім» (а.с.44). Із документів наданий КП «Івано-Франківськводоекотехпром» вбачається, що житловий будинок на [ADDRESS] належить до об`єктів ПП «Гал Комфорт», щодо яких ПП «Гал Комфорт» укладено з КП «Івано-Франківськводоекотехпром» договір № 3328 від 18.02.2015 на відпуск і споживання питної води з комунального водопроводу та на приймання стічних вод до комунальної каналізації (а.с.46-56). Згідно акту визначення меж обслуговування водопроводу та каналізації по житловому будинку ПП «Гал Комфорт» обслуговує і постійно підтримує у робочому стані водопровідний ввід від місця приєднання до комунального водопроводу включаючи запірну арматуру на місці врізки і колодязь, у якому вона встановлена на вул. Берегова. ПП «Гал Комфорт» обслуговує і постійно підтримує у робочому стані каналізаційний випуск до місця приєднання в комунальну мережу, включаючи колодязь на місці врізки на вул. Берегова (а.с.57). ТОВ «Івано-Франківський торговий дім» в свою чергу гарантувало безперебійне функціонування мереж водопостачання та водовідведення, що прокладені до будинку [ADDRESS] , до моменту передачі мереж на баланс обслуговуючій організації (а.с.58). Приєднання багатоквартирного житлового будинку на [ADDRESS] до централізованих систем водопостачання і каналізації підтверджується копією технічних умов, топо-геодезичних вишукувань траси води і каналізації до труб (а.с.59-62). Отже, саме на відповідача покладено обов`язок щодо утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових мереж, вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій для забезпечення безперебійного функціонування мереж водопостачання та водовідведення, що прокладені до будинку [ADDRESS] . 06 жовтня 2020 року позивачкою орендарем, суміжним орендарем та [PERSON] було складено Акт обстеження стану нежитлового приміщення за наслідками затоплення та зафіксовано всі пошкодження, чітко зазначено їх розміри, характер утворення (а.с.106-107). Позивачка зазначає в позові, що нею були проведені ремонтні, відновлювальні роботи в приміщенні, щоб орендарі могли їх використовувати. Виконавцями робіт були [PERSON] та [PERSON] , останній підтвердив зазначене позивачкою в своїх показав наданих в статусі свідка. Але всі пошкодження так і не с усунуто, дальше наявна надмірна вологість, пліснява, для ліквідації пошкоджень необхідно провести відповідні ремонтно-відновлювальні роботи. Згідно висновку експерта № 76/з-д будівельно-технічного дослідження, який складений 21 травня 2021 року судовим експертом Самулевичем В.М. за зверненням позивачки, встановлено, що вартість відновлювального ремонту нежитлового приміщення за наслідками затоплення, що трапилось 14 липня 2020 року, ймовірною причиною якого стало прорив насосної, яка знаходиться в суміжному приміщенні, на момент проведення дослідження становить 323 042 грн. 40 коп.(а.с.69-76). Також, за клопотанням представника відповідача, судом було призначено будівельно-технічну експертизу. Згідно висновку експерта від 30.10.2024 згідно з Актом про затоплення нежитлового приміщення від 15 липня 2020 року ймовірною причиною затоплення стало прорив насосної, яка знаходиться в суміжному приміщенні. Щодо другого питання, який розмір матеріальної шкоди завдано внаслідок затоплення на момент проведення ремонтно-відновлюваних робіт, то воно не вирішувалось, оскільки експерту не надано кошторисної документації (т. 2 а.с.7-15). Отже, судом встановлено, що мало місце затоплення приміщення позивачки та у зв`язку з цим їй спричинено матеріальну шкоду, розмір якої визначено у висновку експерта № 76/з-д будівельно-технічного дослідження. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України\~ визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Так, відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. За загальним правилом шкода підлягає відшкодуванню: в повному обсязі відшкодовується як реальна шкода, тобто втрачене або пошкоджене майно в результаті протиправної поведінки правопорушника, так і упущена вигода; особою, яка безпосередньо завдала шкоду. Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача. Відповідач у даній справі не довів відсутності своєї вини у заподіянні шкоди позивачці. Статтею 1192 ЦК України визначені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт залиття належного позивачці приміщення з вини відповідачів та розмір завданої шкоди підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, та показами свідків, Тому суд вважає встановленим, що [PERSON] довела завдану їй шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття нежитлового приміщення позиваки та завдання шкоди. А тому, вимога про відшкодування завданих позивачці збитків, викликаних залиттям приміщення, обґрунтована належними правовими підставами. Підлягає відшкодуванню позивачці матеріальна шкода в розмірі 323 042 гривні 40 копійок. Щодо відшкодування моральної шкоди, то відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. В п. 3 Постанови Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав наданих споживам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 4 Постанови також передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. При вирішенні спору в частині вимоги позивачки про стягнення з відповідачів моральної шкоди суд врахував роз`яснення, викладені в Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а тому виходив з оцінки причинного зв`язку між такою шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останніх в її заподіянні, встановленої судом, та з`ясував, що факт заподіяння позивачеві моральних страждань є частково обґрунтованою. Так, суд приходить до переконання, що внаслідок псування приміщення, необхідності проводити ремонтні роботи, у позивачки виникли психотравматичні фактори, що стали джерелом негативних емоцій і переживань, внаслідок пошкодження її майна. А тому суд приходить до висновку про доцільність часткового задоволення вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, а тому її слід стягнути у розмірі 5 000 грн. з відповідача, що є достатнім, розумним і справедливим з огляду на встановлені обставини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. На підтвердження понесення судових витрат позивач надала квитанції про сплату судового збору. Відповідно до ч. 1 та ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає судовий збір в сумі 3280 грн. 42 коп. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Усі інші пояснення представників сторін, докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, оскільки їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково. На підставі вищенаведеного, відповідно до п. 3 та 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. ст. 16, 23, ч. 2 ст. 386, 1166, 1192 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial