Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Технофінанс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики «Ультра Смарт» № 3307822199-017119 від 27.03.2024 року в сумі 83539,75 грн., яка складається з: 16000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 59572,95 грн. - борг відсотків за кредитом; 7966,80 грн. - борг пені;, а також понесених витрат у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 2422,40 грн. та 5000,00 грн. витрат на правову допомогу. Оскільки, відповідач в добровільному порядку не сплатила заборгованість, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою від 08.08.2025 відкрито провадження в даній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України. Поштове відправлення із копією ухвали суду, надіслане за зареєстрованим місцем проживання відповідача, повернулось без вручення з поштовою відміткою «неправильно зазначена (відсутня) адреса». 15.08.2025 ухвалою Переяславcького міськрайонного суду Київської області розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. На підставі частини 11 статті 128 ЦПК України, відповідач з опублікуванням оголошення про виклик вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до частини 2 статті 191 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України визначена письмова форма укладення кредитного договору. За вимогами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства. З письмових доказів наданих суду встановлено наступне. 27 березня 2024 року між ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір позики «Ультра Смарт» № 3307822199-017119, відповідно до якого останній отримав у кредит грошові кошти у сумі 16000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника [NUMBER] зі строком повернення до 23.08.2024 року включно (п.2.1.п.2.2. Договору). Згідно п. 2.3 Договору за користування позикою позичальник сплачує проценти, за фіксованою процентною ставкою 912,5% річних протягом всього часу кредитування, що становить 2.50% на день. Відповідно до п. 2.6 договору орієнтовна загальна вартість позики складається з розміру суми позики, тобто суми коштів яка надана позичальнику згідно із п. 2.1. Договору та Загальних сукупних витрат за Договором, що становить 57160.00 гривень. Положеннями п. 6.3 договору встановлено, що при простроченні виконання умов цього договору позичальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 2 % від суми позики за кожен день прострочення з другого дня прострочення до дня погашення заборгованості в повному обсязі. Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Oe6d57. За паспортом споживчого кредиту «Ультра Смарт», кредит виданий на споживчі цілі; сума кредиту становить 16000 гривень; процентна ставка визначена в розмірі 2.5% щоденно що складає 912.5% річних; загальні витрати за кредитом 41160 гривень; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на весь строк кредитування становить 57160.00 гривень; загальна процентна ставка відсотків річних складає 18695.06%. Паспорт споживчого кредиту підписано [PERSON] 27.03.20024 за допомогою СМС КОД: 8ІЕеМа. Платіжним дорученням №7329 від 27.03.2024 підтверджено факт перерахування грошей за договором позики № 3307822199-017119 від 27.03.2024 в сумі 15600 (без ПДВ) на карту [NUMBER] , отримувач [PERSON] . Відповідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3307822199-017119 від 27.03.2024 року станом на 15.07.2025 заборгованість відповідача становить 83539,75 грн., яка складається з: 16000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 59572,95 грн. - борг відсотків за кредитом; 7966,80 грн. - борг пені. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Частиною першою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина третя статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи доведення позивачем отримання відповідачем кредиту та порушення останнім грошових зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі, вказаному у розрахунку позивача, яка відповідачем не спростована, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині заборгованості за тілом кредиту в розмірі 16000,00 грн. та відсотків за користування кредитом в розмірі 59572, 95 грн. Щодо стягнення з відповідача пені в сумі 7966,80 грн., судом встановлено наступне. Відповідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. \~ \~ \~ \~Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введений воєнний стан, який не припиняючись продовжувався, востаннє до продовжено до 5 листопада 2025 року (Закон України від 15.07.2025 №4524-IX). Відтак з матеріалів справи вбачається, що неустойка (пеня) в розмірі 7966,80 гривень нарахована в період з 27.03.2024 року по 15.07.2025 року, а тому така не підлягає до стягнення з урахуванням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та, враховуючи факт невиконання [PERSON] умов договору кредиту, суд приходить до висновку, що позов ТОВ ФК "Технофінанс» про стягнення заборгованості слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 75572, 95 гривень заборгованості, що складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 16000,00 гривень, процентів за користування кредитом в розмірі 59572,95 гривень. При розподілі витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем у галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії. Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі №569/17904/17, від 13.12.2018 у справі №816/2096/17. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №826/15063/18. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги № 03/01 від 03.01.2024, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію довіреності. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги часткове задоволення заявлених вимог, тривалість розгляду справи, складність справи, ціну позову, фактичну відсутність участі адвоката при розгляді справи, суд вважає, що вимога про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягає частковому задоволенню в розмірі 3000,00 грн. Відповідно до частини першої ст.141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2191,38 грн., виходячи з розрахунку: 75572. 95 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн. (судовий збір)/83539,75 грн. (розмір заявлених позовних вимог). На підставі наведеного та

Outcome: partial