Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

11 червня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Кобеляцької міської ради до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної унаслідок вчинення кримінального правопорушення. У позовній заяві представник позивача зазначає, що ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16.11.2023 року № 532/816/22 звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 249 КК України на підставі п.2 ч. 1 ст.49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч.1 ст. 249 КК України закрито. Залишено без розгляду цивільний позов прокурора Решетилівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кобеляцької міської ради до [PERSON] . Унаслідок протиправних дій, що полягали у незаконному добуванні риби на березі Кам`янського водосховища, в адміністративно-територіальних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, заподіяно істотну шкоду в розмірі 6188 грн. Станом на день звернення до суду відповідач [PERSON] не відшкодував завдані збитки в добровільному порядку. Таким чином, представник позивача прохає суд стягнути з [PERSON] на користь Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області шкоду, заподіяну незаконним рибним промислом у розмірі 6188 грн. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача, Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити у повному обсязі. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив до суду не подав, будь-яких заперечень проти позову, заяв, клопотань чи пояснень з приводу позовних вимог по суті до суду від відповідача не надходило. Представник третьої особи, Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Полтавській області - Кулинич О. А. подала до суду заяву про розгляд справи без участі Полтавського рибоохоронного патруля. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та прохають задовольнити. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Судом установлено, що ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16 листопада 2023 року у справі № 532/816/22 встановлено, що [PERSON] 14 вересня 2018 року близько 20 години, з метою зайняття рибним добувним промислом для особистих потреб, без належного дозволу, прибувши на берег Кам`янського водосховища, між селами Солошине Кременчуцького району та Світлогірське Полтавського району Полтавської області, неподалік колишньої насосної станції ТОВ «Тахтаївський граніт», з використанням нижньої частини костюму «ОЗК», зайшов у забрід у водойму, де виставив належні йому риболовні жиляні сітки в кількості 2 шт, після чого повернувся на берег. Близько 09 години 15 вересня 2018 року [PERSON] , з використанням нижньої частини костюму «ОЗК», у забрід повернувся до залишених у водоймищі сіток, за допомогою яких здійснив незаконний вилов риби. Внаслідок своїх протиправних дій [PERSON] незаконно добув рибу: карась 9 шт., лящ 1 шт., судак 4 шт., окунь 2 шт., плітка 41 шт., короп 1 шт., загальною вагою 14,2 кг, які відносяться до водних живих ресурсів загальнодержавного значення, чим завдав державним інтересам істотну шкоду на загальну суму 6188 грн. Враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 249 КК України, було вчинено 14.09.2018 року, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України на підставі п.2 ч. 1 ст.49 КК України в зв`язку із\~ закінченням\~ строків\~ давності.\~ Кримінальне провадження відносно [PERSON] у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України закрито. Цивільний позов прокурора Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області до [PERSON] залишено без розгляду (а.с. 9-11). Ухвала суду набрала законної сили 24.11.2023 року. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, обставини, встановлені ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16.11.2023 року (справа № 532/816/22, провадження №1-кп/532/16/2023), є встановленими та не підлягають доказуванню. На цей час збитки, завдані незаконним виловом водних біоресурсів відповідачем не відшкодовано. Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першоїстатті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з приписами ст. 66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. «і» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» основними принципами охорони навколишнього природ- ного середовища є компенсація шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Положення п. «е» ч. 1 ст. 41 Закону передбачають, що економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Частиною ч.4 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України\~ Відповідно до ч.1 ст.69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до положень ст.47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» у органів місцевого самоврядування наявне право на звернення до суду з позовами про стягнення шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону довкілля. Згідно з пп.1 п. «б» ч.1 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження: здійснення контролю за додержанням природоохорон- ного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загально- державного та місцевого значення, відтворенням лісів. Відповідно до п. «ї» ч.1 ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції: здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Згідно з положеннями ст. 142 Конституції України, державною гарантією місцевого самоврядування є участь держави у формуванні дохідної частини його бюджетів та компенсація у необхідних випадках витрат місцевого самоврядування. Так, відповідно до ст. 5 БК України бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів. Бюджетами місцевого самоврядування є бюджети територіальних громад, сіл, їх об?єднань, селищ, міст (у тому числі районів у містах). Згідно із п. 23 ст. 2 БК України, доходи бюджету складають - податкові, неподаткові та інші надходження на безповоротній основі, справляння яких передбачено законодавством України (включаючи трансферти, плату за надання адміністративних послуг, власні надходження бюджетних установ). Пунктом «б» статті 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 69-1 БК України встановлено, що місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством. Згідно ст. 47, 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, завдана порушенням природоохоронного законодавства підлягає стягненню та зарахуванню на спеціальні рахунки місцевого бюджету, у даному випадку до фонду охорони навколишнього природного середовища Кобеляцької міської ради, кошти якого мають використовуватися тільки для цільового фінансування природоохоронних та ресурсозберігаючих заходів. Ненадходження коштів до Кобеляцької міської ради порушує основні принципи існуючого суспільного ладу, спричиняє шкоду економічним інтересам держави, загрожує належному виконанню місцевих програм, тягне за собою негативні наслідки у виді відсутності грошових коштів, необхідних для забезпечення нагальних потреб територіальної громади, виконання соціальних програм тощо. Статтею 324 ЦК України передбачено, що від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. Згідно зі ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, у тому числі шляхом звернення до суду. Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положення ст. 1167 ЦК України, зобов`язання відшкодувати шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Як вбачається з матеріалів справи, незаконне зайняття рибним добувним промислом відбулось в адміністративно-територіальних межах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, відповідно негативних наслідків від такої діяльності зазнала Кобеляцька територіальна громада. Відповідно до п. 1.2 роз`яснення президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/744 від 27.06.2001 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення цього законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення. Згідно з розрахунком збитків, заподіяних незаконним виловом водних біоресурсів відповідачем [PERSON] , здійсненого відповідно до Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добу- вання (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарсь- ких водних об`єктах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209, розмір збитків, завданих [PERSON] незаконного зайняття рибним промислом, становить 6188 грн. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення комплексної судової інженерно-екологічної та економічної експертизи № 19216/19217 від 29.10.2019 року\~ внаслідок\~ вилову водних біоресурсів, а саме риби судак 4 шт, лящ 1 шт, плітка 41 шт, карась 9 шт, короп 1 шт, загальною вагою 14,2 кг, що мало місце неподалік від с. Солошине Кобеляцького району Полтавської області на акваторії Кам`янського водосховища, довкіллю (водному об?єкту) заподіяно істотну шкоду за ознакою добування (вилову) великої кількості водних біоресурсів (риби) забороненими знаряддями лову (риболовні сітки), що арифметично підтверджується в сумі 6188 грн (а.с. 36-47). На цей час збитки, завдані [PERSON] незаконним виловом водних ресурсів у добровільному порядку не відшкодовано, будь-яких доказів протилеж- ного суду не надано. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального право- порушення є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Враховуючи, що позивач Кобеляцька міська рада звільнений від сплати судового збору, а тому із відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

Outcome: approved