Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-27 00:00:00

14 квітня 2025 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі продажу та визнання права власності на нерухоме майно. На обґрунтування позовних вимог вказував, що 27 листопада 1998 року між ним та [PERSON] на універсальній товарній біржі «Віконт-Т» укладено договір № 2-140 купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,082 га і складається з житлового будинку, позначеного на плані літерою А-1, житловою площею 34,4, кв.м., літньої кухні-Б-І, підвалу Б-Іп/д, гаражу-В-І, бані-Г-І, огорожі-№№1-2, басейну-№3. Вказаний договір був зареєстрований в Новоодеському БТІ27.11.1998 р. за реєстровим № 2337. Сторонами вказаного договору виконано всі його умови, продавцем передано покупцю житловий будинок і відповідні документи на нього, а покупцем сплачено його вартість 13239 гривень. З цього часу позивач вважав себе власником житлового будинку, на земельну ділянку площею 0,082 га, кадастровий номер 4824810100:01:009:0005, яка розташована за вказаною адресою будинку, мною було отримано державний акт на право власності серії ЯК № 789435. У подальшому, нумерацію вказаного будинку було змінено на [ADDRESS] . Звернувшись у 2025 році до нотаріуса, з метою переоформлення вказаного нерухомого майна, позивач отримав усну відмову у вчиненні такої дії, оскільки укладений 27.11.1998 року договір купівлі-продажу є недійсним, оскільки нотаріально не посвідчений. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцем [PERSON] є відповідач по справі [PERSON] . Протягом всього часу з дня укладення вищевказаного договору купівлі-продажу позивач користується вказаним житловим будинком, проводить ремонті роботи, користується земельною ділянкою за тією ж адресою, має бажання розпорядитись житловим будинком та в власний розсуд, але не має документу, який би свідчив, шо він власник цього нерухомого майна. Посилаючись на вищевикладене просив позов задовольнити визнавши дійсним вищевказаний договір купівлі-продажу та визнати за ним право власності на житловий будинок. Позивач у судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про визнання позову та просила справу розглядати без її участі. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 27 листопада 1998 року на універсальній товарній біржі «Віконт-Т» між позивачем [PERSON] як покупцем та [PERSON] як продавцем, на універсальній товарній біржі «Віконт-Т» укладено договір купівлі-продажу за № 2-140 за яким позивач купив, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,082 га і складається з житлового будинку, позначеного на плані літерою А-1, житловою площею 34,4, кв.м., літньої кухні Б-1, підвалу Б-1 п/д, гаражу В-1, бані Г-1, огорожі №№1-2, басейну-№3. Предмет договору купівлі-продажу належав продавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, від 12.01.1982 року виданого виконавчим комітетом Новоодеської міської ради народних депутатів Миколаївської області на основі рішення виконавчого комітету Новоодеської міської ради народних депутатів Миколаївської області №205 від 17.12.1981 року, зареєстрованого Вознесенським міжміським БТІ Миколаївської області за №2337 від 20.02.1982 року . Вказаний договір був зареєстрований в Новоодеському БТІ 27.11.1998 р. за реєстровим № 2337. Покупці зареєстрували вищевказаний договір зареєстрований в Новоодеському БТІ 27.11.1998 р. за реєстровим №2337, що підтверджується відповідним реєстраційним написом. Після укладення договору покупець володів та користувався вказаним об`єктом нерухомості, утримував його, проводив ремонт. У подальшому, нумерацію вказаного будинку було змінено на № 100, що підтверджується актом обстеження житлового будинку за № 14 від 18.03.2015 р. та витягом з рішення виконкому Новоодеської міської ради «Про зміну та встановлення поштових адрес» за № 32 від 15.04.2015 р. Звернувшись у 2025 році до нотаріуса, з метою переоформлення вказаного нерухомого майна, позивач отримав усну відмову у вчиненні такої дії, оскільки укладений 27.11.1998 року договір купівлі-продажу є недійсним, оскільки нотаріально не посвідчений. Разом з тим продавець [PERSON] померла [INFO] . Як видно із спадкової справи розпочатої до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем [PERSON] є відповідач по справі [PERSON] . Частиною 3 статті 5 ЦК України передбачено, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України який діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Згідно до ч.2 ст. 47 ЦК України ( в редакції що діяла на час укладення договору) та ч.2 ст.220 ЦК України в чинній редакції, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У відповідності до правової позиції яка міститься у п. 61 постанови ВС від 26.09.2018 року у справі за № 910/21911/14, у разі застосування судом вищевказаних норм та визнання договору дійсним наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст.224 ЦК України ( в редакції що діяла на час укладення договору) та ст.655 ЦК України в чинній редакції обов`язки покупця виконано в повному обсязі, що підтверджується договором купівлі-продажу №2-140 зареєстрованим універсальною товарною біржею «Віконт-Т» 27.11.1998 року. Фактичне і повне виконання правочину відбулося ще 27.11.1998 року і з того часу покупець фактично вступив у свої права як власник вказаного житлового будинку і здійснював ці права до цього часу. Так зокрема 18.05.2010 року позивач отримав державний акт на право власності серії ЯК № 789435, на земельну ділянку площею 0,082 га, кадастровий номер 4824810100:01:009:0005, яка розташована за адресою будинку і призначена для його будівництва та обслуговування. Сторонами втрачено можливість нотаріального посвідчення спірного договору купівлі-продажу через смерть продавця. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа мас право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу укладеного 27.11.1998 року на універсальній товарній біржі «Віконт-Т» за № 2-140 та визнання права власності на спірний житловий будинок за позивачем.

Outcome: approved