Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

02.07.2025 року до суду надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення заборгованості. 02.07.2025 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана для розгляду судді Римар І.А. Ухвалою суду від 10.07.2025 року справу прийнято до свого провадження та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 10.06.2021 року о 17:10 год. [PERSON] керуючи автомобілем «NISSAN PRIMERA», реєстраційний номер [NUMBER] , під час руху по проїжджій частині вул. Вернидуба в с. Усатове Одеського району Одеської області, скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , заподіявши останньому тілесні ушкодження, від яких [PERSON] помер. Вироком Біляївського районного суду Одеської області від 20.01.2022 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. Дружина загиблого [PERSON] звернулась до Моторного (транспортного)\~страхового бюро\~України із\~заявою від\~10.06.2021\~року про\~виплату грошового\~відшкодування на\~утримання неповнолітніх\~дітей загиблого,\~також з\~заявою про\~виплату грошового\~відшкодування,\~пов`язаного з\~витратами на\~спорудження пам`ятника\~від 07.05.2024\~року.\~Позивач відшкодував\~завдані відповідачем\~збитки внаслідок\~ДТП у\~загальному розмірі\~261000.00\~грн.\~На момент\~ДТП цивільно-правова\~відповідальність [PERSON] \~не була\~застрахована за\~договором обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів,\~наслідок чого\~у позивача\~після здійснення\~регламентної виплати\~потерпілим виникло\~право регресної\~вимоги до\~відповідача.На підставі вказаного позивач просить стягнути з [PERSON] завдані збитки в порядку регресу у розмірі 261000.00 грн. та сплачений судовий збір. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 05.11.2025 року. В судове засідання 29.08.2025 року представник позивача не з`явився, однак 14.08.2025 року на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.33-34). В судовому засіданні 29.08.2025 року відповідач з позовом не погодився, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Також вказав, що пропущений строк позовної давності. Заслухавши відповідача, врахувавши думку представника позивача, викладену ним у заяві від 14.08.2025 р., вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 13 \~Цивільно-процесуального кодексу України\~(далі ЦПК України), суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У\~ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст.\~82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді\~іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що 10.06.2021 року о 17:10 год. [PERSON] керуючи автомобілем «NISSAN PRIMERA», реєстраційний номер [NUMBER] , під час руху по проїжджій частині вул. Вернидуба в с. Усатове Одеського району Одеської області, скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , заподіявши останньому тілесні ушкодження, від яких [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Вироком Біляївського районного суд Одеської області від 20.01.2022 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі (а.с.6-7). 15.04.2022 року на адресу МТСБУ надійшла заява від дружин загиблого [PERSON] про виплату страхового відшкодування та долучено всі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на загальну суму у розмірі 216000.00 грн, а саме страхове відшкодування на утримання трьох неповнолітніх дітей потерпілого по 72000.00 на кожну дитину (а.с.14). 10.05.2024 року на адресу МТСБУ надійшла заява від дружин загиблого [PERSON] про долучення доказів, в якій просила здійснити виплату страхового відшкодування, а саме на спорудження пам`ятника у розмірі 45000.00 грн. (а.с.15). Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «NISSAN\~PRIMERA»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була. Вказане також підтверджено під час судового засідання відповідачем. Згідно наказів Моторного (транспортного) страхового бюро України від 25.04.2022 року та від 15.05.2024 року позивачем прийнято рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] у розмірі 216000.00 грн та 45000.00 грн. (а.с.19-20). Дружині потерпілого [PERSON] здійснено виплати згідно вищевказаних наказів у розмірі 216000.00 грн та 45000.00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №819141 від 26.04.2022 року та від 16.05.2024 року №887328 (а.с.21-21 зворотній бік). Згідно із ч. 1\~ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 8 ч. 2\~ст.16\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України),\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. За ч.ч. 1, 2, 5\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За приписами\~ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством. Страхування може бути добровільним або обов`язковим (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються\~Конституцією України,\~ЦК України,\~Законом України "Про страхування",\~Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього\~Закону\~передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього\~Закону. Як і будь-яке зобов`язання, страхове зобов`язання може виникати з договору або з інших підстав, які передбачені законом. \~ \~ \~ \~Згідно ст.4\~Закону України "Про страхування",\~Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",\~предметом договору\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності є\~передача страхувальником\~за плату\~ризику,\~пов`язаного з\~об`єктом страхування,\~страховику на\~умовах,\~визначених цим\~Законом. Об`єктом страхування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб внаслідок настання страхового випадку. Згідно зі\~статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,\~страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. Частиною першою\~ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що для отримання страхової (регламентної) виплати потерпіла особа чи інша особа, яка має право на її отримання (далі - заявник), подає страховику, а у випадках, передбачених\~статтею 43\~цього Закону, - до МТСБУ, заяву про страхову виплату, заяву про регламентну виплату.\~ Згідно ст. 980 ЦК України,\~предметом договору\~страхування є\~передача страхувальником\~за плату\~ризику,\~пов`язаного з\~об`єктом страхування,\~страховику на\~умовах,\~визначених договором\~страхування або\~законодавством України. Об`єктом\~страхування можуть\~бути: життя,\~здоров`я,\~працездатність та/або\~пенсійне забезпечення; майно\~на праві\~володіння,\~користування і\~розпорядження та/або\~можливі збитки\~чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну. За змістом ст.\~25\~Закону України\~"Про\~страхування" (ст.ст.9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга\~статті 1187 ЦК України). Верховний Суд України 03.12.2014 року при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого\~законом\~не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили\~законом\~покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Відповідно до приписів\~статті 1193 ЦК України\~вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою\~статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18). Згодом ця позиція була підтверджена Постановою Верховного суду від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21, у якій йдеться про те, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим мають однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. За ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ є єдиним обов`язковим об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно п.41.1.41\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~передбачено ,\~що МТСБУ\~за рахунок\~коштів фонду\~захисту потерпілих\~відшкодовує шкоду\~на умовах,\~визначених цим\~Законом,\~у разі\~її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам\~пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ч. 4\~ст. 25\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) здійснює страхову (регламентну) виплату особі, яка здійснила витрати на поховання та/або спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання йому документів на підтвердження таких фактів та витрат. Загальний розмір такої виплати стосовно одного померлого не може перевищувати 12 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку, і не залежить від сум, отриманих особою за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та соціальним забезпеченням. Оскільки в результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини [PERSON] , наступила смерть [PERSON] , а відповідач на час скоєння вказаного ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в свою чергу МТСБУ з фонду захисту потерпілих виплачено дружині поетрпілого [PERSON] грошові кошти в розмірі 261000.00 грн. в рахунок відшкодування витрат на утримання неповнолітніх дітей померлого та витрат на виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника померлому, а тому позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до\~\~ [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу підлягають задоволенню. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Водночас, щодо посилання відповідача на пропущені строки позовної давності, то суд зазначає, що остання виплата здійснена на підставі наказу від 15.05.2024 року та здійснено виплату 16.05.2024 року [PERSON] , водночас позивач з позовом до суду звернувся 02.07.2025 року, тобто у межах строку позовної давності. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати, понесені позивачем за оплату судового збору у розмірі 3915.00 грн.

Outcome: approved