Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Антон Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] [INFO] . Між [PERSON] та АТ «Альфа Банк» було укладено кредитний договір №500825174 від 16 грудня 2019 року, за умовами якого позивачка отримала кредит. Правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Альфа Банк», на підставі договору факторингу № 1 від 22 лютого 2021 року є ТОВ «ФК «Форт», правонаступником якого на підставі договору факторингу № 01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року є ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис №125636 про стягнення на користь стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 500825174 від 16.12.2019 за період з 23.02.2021 по 03.06.2021 включно суми у розмірі 68253,44 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. відкрито виконавче провадження за виконавчим написом та накладено арешт на всі рахунки позивачки та звернуто стягнення на соціальні виплати. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства, тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Посилаючись на викладені обставини, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №125636, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріальні округу Остапенко Є.М. 09 червня 2021 року, стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в сумі 22\~426,31 грн. Ухвалою судді від 18.06.2025 повернуто заяву [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою судді від 18.06.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 24.06.2025 задоволено заяву позивачки про забезпечення позову, зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 69470245. Ухвалою судді від 02.07.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу та третім особам копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з додатками були направлені поштою. 14.07.2025 до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя через канцелярію суду від представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначає, що позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню визнає в повному обсязі, повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, проти позовних вимог в частині стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 22\~426,31 грн. просить відмовити, посилаючись на наступне. Зазначає, що під час здійснення виконавчого провадження на користь відповідача стягнуто та зараховано 18\~744,95 грн., а не 22426,31 грн., як зазначає позивачка. Різниця між даними сумами стягнута як витрати приватного виконавця. Крім того, спірний виконавчий напис вчинений на підставі кредитного договору, за яким кредитором є відповідач. Тобто вказані грошові кошти набуті відповідачем на законних підставах. Треті особи пояснень не подали. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання, в розумінні положень ст.279 ЦПК України, не надходило. Судом встановлено, що 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис № 125636 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 500825174 від 16.12.2019, укладеного між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] . [PERSON] 22.03.2025 уклала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. 22.07.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко А.Ю. відкрито виконавче провадження за № 69470245 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 68253,44 гривень на підставі виконавчого напису нотаріуса, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 09.06.2025 № 125636. Згідно з квитанцією № 4177-НХР7-91ВО-0А54 від 19.01.2024, з рахунку [PERSON] на користь приватного виконавця Проценка А.Ю. списано грошові кошти в сумі 1806,87 грн., призначення платежу: часткове стягнення за ВП № 69470245 з виконання виконавчого напису № 125636 від 09.06.2021. Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Судом встановлено, що виконавчий напис, виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, як зазначено у виконавчому написі. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б)документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 22.12.2021 були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. У разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 09.11.2017 була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача, крім того визнано позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відповідачем визнано. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст.88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084/14 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. При цьому суд керується правовими висновками Верховного Суду з цього питання, викладеними в постановах від 08.09.2021 у справі № 201/6498/20, від 08.09.2021 у справі № 206/2212/18, від 28.01.2020 у справі № 910/16664/18, від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо задоволення вимог про стягнення безпідставно набутих коштів, суд виходить з наступного. Главою 83 ЦК України\~внормовано правовідносини, що виникають у зв`язку з набуттям та збереженням майна без достатньої правової підстави. Зокрема,\~статтею 1212 ЦК України\~встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За тлумаченням вказаної норми права, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 753/15556/15ц, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави\~це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на правовій вказівці закону або суперечить меті правовідношення і її юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. За змістом ч. 3\~ст. 1212 ЦК\~положення про безпідставно набуте майно застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. У позовній заяві позивачка просить повернути безпідставно набуті кошти в сумі 22\~426,31 грн. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву підтвердив, що на рахунок ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» в ході здійснення виконавчого провадження було зараховано грошові кошти, стягнуті з позивачки в сумі 18\~744, 95 грн. Приватний виконавець до суду будь яких пояснень не подав. Таким чином враховуючи, що виконавчий напис нотаріуса № 125636 від 09.06.2021 на підставі якого відбувалось стягнення грошових коштів з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» є таким, що не підлягає виконанню, грошові кошти у розмірі 18\~744,95 грн. є безпідставно набутими та підлягають поверненню на користь позивача, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується стягнення з ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» грошових коштів у розмірі 3681,36 грн., то суд приходить до висновку про те, що в цій частині позов не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що відсутні докази про зарахування даних коштів на рахунок відповідача. За подання позовної заяви до суду позивачкою сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн., та 605,60 грн. за подання заяви про забезпечення позову, всього 3028 грн. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволені частково (на 83,6%), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2531,41 грн.

Outcome: partial