Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

05 березня 2025 року до суду відповідно до ухвали Корабельного районного суду м.Миколаєва від 11 лютого 2025 року надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення коштів у розмірі понесених витрат, а саме 110465, 19 грн., відповідно до якого позивач просить стягнути з відповідача на свою користь відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі понесених витрат на відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 28 жовтня 2023 року у м. Миколаєві, у ході якої відповідач [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ 110307», державний номерний знак [NUMBER] , допустив зіткнення з транспортним засобом «ДОДЖ РАМ ВАН 2,5, ТД», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] у розмірі 110465 грн.19 коп., та судові витрати по справі. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - «Закон»), законодавства України та свого Статуту. Згідно вимог п. 39.1 ст. 39 моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, позивач є спеціальним суб`єктом у сфері страхування, а саме організацією, яка за рахунок коштів централізованого страхового резервного фонду відшкодовує потерпілим шкоду у разі її заподіяння власником транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 28 жовтня 2023 року у м. Миколаєві у ході дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ 110307», державний номерний знак [NUMBER] , допустив зіткнення з транспортним засобом «ДОДЖ РАМ ВАН 2,5, ТД» державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.11.2023 року, відповідач [PERSON] є винуватцем зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність транспортного засобу потерпілого [PERSON] була застрахована у СК «Оберіг» відповідно до страхового полісу ЦПВ №ЕР/213134905, який мав термін дії з 30.01.2023 року по 29.01.2024 року. Договір страхування на момент дорожньо-транспортної пригоди був чинним. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих МТСБУ відповідно до п.а, п.41.1 ст.41 Закону відшкодувало шкоду на умовах, визначених Законом у разі заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільну-правову відповідальність, та 11 січня 2024 року здійснило виплату відшкодування шкоди потерпілій особі у розмірі 107016,95 грн., заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу. Таким чином, у відповідності до ст.1191 ЦК України та п.п. 38,2,1 п.38,2 ст.38 Закону, на думку позивача, він має право на відшкодування шкоди в порядку регресу з відповідача [PERSON] . Позивач, до суду свого представника не направив та надіслав заяву про розгляд справи за наявними матеріалами без його участі. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, так як призваний на військову службу, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутністю, пояснивши, що вимоги позивача не визнає, так як є учасником бойових дій, що підтверджує посвідчення, видане 10 січня 2019 року. У відповідності до ст. 13 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» відноситься до пільгових категорій громадян до яких МТСБУ не має права стягнення у регресному порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази, пояснення викладені в позовній заяві, пояснення відповідачки вважає, що даний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ч.1 ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Виходячи з положень ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Згідно з ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до положень ст. 1191 ЦК України та п.п.38.2.1 п.38.2 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Як вбачається з наданих позивачем письмових доказів, 28 жовтня 2023 року у м.Миколаєві сталася дорожньо-транспортна пригода, у ході якої відповідач [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ 110307», державний номерний знак [NUMBER] , допустив зіткнення з транспортним засобом «ДОДЖ РАМ ВАН 2,5, ТД», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.11.2023 року відповідач [PERSON] є винуватцем зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність транспортного засобу потерпілого [PERSON] була застрахована СК «Оберіг» відповідно до страхового полісу ЦПВ №ЕР/213134905, який мав термін дії з 30.01.2023 року по 29.01.2024 року. Строк дії договору страхування на момент дорожньо-транспортної пригоди діяв. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Посилання на відшкодування шкоди потерпілому позивачем підтверджено копією платіжної інструкції від 11 січня 2024 року №285490. Таким чином, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих МТСБУ відповідно до п.а, п.41.1 ст.41 Закону відшкодувало шкоду на умовах, визначених Законом у разі заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільну-правову відповідальність, та 11 січня 2024 року здійснило виплату на відшкодування шкоди потерпілій особі у розмірі 107016,95 грн., заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу. За правилами ч.ч. 4 та 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] від 10 січня 2019 року відповідач [PERSON] є учасником бойових дій, тобто відноситься до пільгової категорії громадян. Як вбачається зі змісту п.13.1, ст. 13 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності», яка регулює особливості страхування цивільно- правової відповідальності окремих категорій громадян. Право на регресний позов МТСБУ встановлено ст. 38 Закону, зі змісту якої вбачається, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у \~пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Будь яких інших підстав до стягнення в порядку регресу, зазначених у ст.28 Закону, з посиланням на докази позивачем не надано. Оскільки, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з метою відшкодування збитків та на виконання вимог ст. 35, п. 41 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілий звернувся до позивача із відповідною заявою про страхове відшкодування. Отже, у силу настання передбачених Законом підстав у позивача виник обов`язок відшкодувати потерпілому заподіяну відповідачем шкоду. МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та перерахувало на рахунок [PERSON] страхове відшкодування в загальному розмірі 107016,95 грн. Таким чином, заявлені позовні вимоги не мають підстав до їх задоволення. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог не підлягає задоволенню і вимога про відшкодування судових витрат у виді судового збору. Крім того, враховуючи те, що відповідач [PERSON] є пільговою категорією, а саме учасником бойових дій та звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", понесені позивачем судові витрати (судовий збір) за подання позовної заяви не можуть бути компенсовані. На підставі вище викладеного, ст.ст.22, 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1193 ЦК України, ст.ст. 6, 22, 38, 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV та

Outcome: dismissed