Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

04 липня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси за підсудністю надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивачка просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 04 березня 1989 року Ленінським р/о ЗАГС Ленінського району Кримської області, актовий запис №11. За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляд судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В. Ухвалою від 14 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено, що справа буде розглядатися в спрощеному провадженні з викликом сторін. Судове засідання було призначене на 02 вересня 2025 року. Відповідачеві було надано 15-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали на подання відзиву. 16.07.2025 року до Приморського районного суду міста Одеси відповідь від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відповідно до якої [PERSON] в період за п`ять років з 16.07.2020 року по 16.07.2025 року відомостей в Базі даних щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України - не виявлено. 24.07.2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника [PERSON] про розгляд справи за відсутності позивачки та її представнкиа. Позивач також вказав, що позов підтримує у повному обсязі. Оскільки, зареєстрованим місцем проживання відповідача є АРК, з метою належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового розгляду було створено оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме. У судове засідання, що відбулося 02.09.2025 року, учасники справи не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином про дату, місце та час судового засідання. Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою усіх учасників справи у судове засідання, його фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, про відкриття провадження повідомлявся належним чином, а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення здійснити розгляд справи за відсутності учасників справи на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Судом встановлено, що сторони спору перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №11, складений Ленінським р/о ЗАГС Ленінського району Кримської області 04.05.1989 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позовну заяву позивач мотивує тим, що спільне життя не склалось, у зв`язку з чим шлюбні відносини припинили своє існування. Позивач та Відповідач не проживають разом із 2019 року, з початку січня 2019 року перестали вести спільне господарство, не спілкувалися до моменту подання позову. Позивач стверджує, що подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх особистим інтересам. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалась остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved