Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

10 червня 2025 року Департамент соціальної та ветеранської політики Рівненської міської ради (Департамент соціальної політики Рівненської міської ради) звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму надміру виплачених у вигляді допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам коштів в розмірі 16 000 грн 00 коп. Позовну заяву мотивує тим, що відповідно до поданих заяв відповідачу було призначено та виплачено допомогу за період з 01 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року. Однак, в результаті проведеної верифікації від 26 вересня 2024 року, наданої Мінфіном, було виявлено, що відповідач, будучи проінформованою про умови не призначення вищезазначеної допомоги, не повідомила позивача про зміну місця проживання протягом 14 днів. Для уточнення даних верифікації, спеціалістами Департаменту подано запит до Державної прикордонної служби України, яка підтвердила, що [PERSON] 15 червня 2024 року виїхала з України через пункт пропуску Устилуг разом із [PERSON] та [PERSON] та не повернулася в Україну понад 30 днів. Отже з 01 серпня 2024 року вона не мала права на отримання допомоги. Вказане в результаті призвело до надмірної виплати коштів допомоги внутрішньо переміщеним особам. Відповідач неправомірно отримувала допомогу в період з 01 серпня 2024 року по 30 вересня 2024 року в розмірі 16 000 грн 00 коп. 01 жовтня 2024 року виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам було припинено. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. 14 серпня 2025 року представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити. Також просила розгляд справи провести за її відсутності і не заперечувала проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, дату і місце проведення судового засідання. Як слідує з відповіді Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради № 05-01-809/25/08-02-597/25 від 26 червня 2025 року [PERSON] станом на 25 червня 2025 року разом із дітьми [PERSON] , [PERSON] перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в Рівненській міській територіальній громаді, з фактичним місцем проживання/перебування за адресою: [ADDRESS] . 20 липня 2025 року до суду повернулася не врученою судова повістка для відповідача на 03 вересня 2025 року з довідкою поштового відділення про причини повернення/досилання, де вказана причина повернення - адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У частині восьмій статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За змістом частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі. Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання. Згідно ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Відповідно до частини 1, 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Оскільки судова повістка, направлена судом відповідачу за адресою, за якою зареєстровано її фактичне місце проживання/перебування, повернута суду з відміткою - адресат відсутній за вказаною адресою, тому суд вважає відповідача такою, що була належним чином повідомлена про час, дату та місце судового розгляду. Враховуючи, що про причини неявки відповідач суді не повідомила, відзив не подала і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача. Зважаючи на неявку у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом 23 квітня 2024 року [PERSON] звернулася до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Згідно довідки № 5612-5003251885 від 23 квітня 2024 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . Рішенням Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 10 травня 2024 року № 1442930581-2024-1 [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було призначено щомісячну допомогу в розмірі 10 000 грн 00 коп. Відповідно до наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформації №08-01-1694/24/05-02-351/24 від 04 листопада 2024 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 15 червня 2024 року перетнули державний кордон України через пункт пропуску Устилуг та виїхали з України. Як слідує з довідки Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради № 88 від 08 листопада 2024 року загальний розмір переплати допомоги за період з 01 серпня 2024 року по 30 вересня 2024 року становить 16 000 грн. Призначення допомоги здійснюється відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 (далі - Порядок). Відповідно до п. 3 Порядку (в редакції, яка діяла на момент призначення і виплати допомоги) допомога надається щомісячно з місяця звернення на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням та дати припинення чи скасування воєнного стану. Відповідно до п. 6 Порядку, якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису). За наявності технічної можливості отримувач допомоги за наявності реєстраційного номера облікової картки платника податків подає повідомлення про відмову від допомоги засобами Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія). Нарахування та виплата допомоги отримувачу припиняється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо його повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне місце проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин. Пунктом 29 вказаного порядку (в редакції, яка діє на момент розгляду справи) у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Орган соціального захисту населення має право здійснити перерахунок надміру виплачених коштів допомоги отримувачу за рахунок наступних виплат. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримувала з 01 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року тимчасову державну допомогу на проживання внутрішньо переміщеній особі, проте відповідач не повідомила структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про те, що вона разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд, що призвело до надмірного нарахування вказаної допомоги. У такий спосіб [PERSON] проявила недобросовісність, яка є підставою для повернення нею позивачу безпідставно одержаних коштів. Приймаючи до уваги встановлені по справі обставини, суд дійшов висновку, що державна допомога на проживання внутрішньо переміщеній особі за період з 01 серпня 2024 року по 30 вересня 2024 року на загальну суму 16 000 грн 00 коп. була перерахована та виплачена відповідачу без достатньої правової підстави, внаслідок свідомого не повідомлення відповідачем інформації, що впливає на отримання вказаної допомоги. За таких обставин, наміру виплачені кошти в розмірі 16 000 грн 00 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 3 028 грн 00 коп.

Outcome: approved