Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

03 червня 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначив, що 30.01.2021 між [PERSON] та ТОВ «Сучасний Факторинг» було укладено кредитний договір №10210951834 згідно з умовами якого сума кредиту складає 13 128,00 грн., грошові кошти надаються на 24 календарних місяців та платності - 4,5% , 0,01% щомісячної комісії за управління кредитом та 0,01% за користування кредитом. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 53,93% річних від загальної суми кредиту. Сторонами узгоджена сплата комісії за надання кредиту та за управління (обслуговування) кредиту. Перший внесок склав 1 500 гривень. Розмір щомісячного платежу по погашенню тіла кредиту та плати за користування кредитом становить 1 137,81 гривень з моменту укладення кредитного договору до 30.01.2023 року, а щомісячний платіж повинен сплачуватись до 30 числа кожного місяця. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, шляхом надання відповідачу можливості розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором. Проте відповідач, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, тим самим порушив зобов`язання за договором та, станом на 07.05.2025 року, має перед позивачем заборгованість у розмірі 22 597,74 гривень, яку ТОВ «Сучасний Факторинг» просить стягнути з відповідача на свою користь та яка складається з наступного: нарахування по тілу кредиту - 9 128,01 гривень; нарахування відсотків - 13 469,74 гривень; нарахування комісії за обслуговування - 0 гривень. В зв`язку\~з\~вищевикладеним,\~представник\~позивача\~просить суд\~стягнути\~з\~відповідача заборгованість\~за\~кредитним\~договором,\~а\~також\~судові витрати,\~які\~були\~ними понесені\~у\~зв`язку\~зі зверненням\~із\~позовом\~до суду\~у\~вигляді\~судового збору\~та\~витрати\~на правову\~допомогу. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Судом постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення. Позивач повідомлений про розгляд справи, шляхом надіслання на його адресу копії ухвали про відкриття провадження. До позовної заяви представник позивача долучив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] відзиву на позов у встановлені судом строки не подав, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання, в розумінні положень ст.279 ЦПК України, не надходило. У визначений судом строк відповідно до ст.ст. 191, 278 ЦПК України, відзив на позов не подано, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. 28.07.2025р. від відповідача [PERSON] через систему «Електронний суд», надійшло клопотання, в якому просить зупинити провадження по справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України. Ухвалою судді від 01.08.2025 року в клопотанні відповідача [PERSON] , про зупинення провадження по справ було відмовлено. Інших клопотань від учасників справи не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 2 статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Судом встановлено, що 30.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасний Фактринг» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №10210951834 згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 13 128,00 грн. терміном на 24 календарних місяців, перший внесок 1\~500 грн. на споживчі цілі. Відповідно до кредитного договору №10210951834 від 30.01.2021 року, ТОВ «Сучасний Факторинг» надало [PERSON] кредит у розмірі 13 128,00 гривень терміном на 24 календарних місяців та на умовах 4,5% щомісячної комісії за управління кредитом та 0,01% за користування кредитом. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 53,93% річних від загальної суми кредиту. Розмір щомісячного платежу по погашенню тіла кредиту та плати за користування кредитом становить 1 137,81 з моменту укладення Кредитного договору до 30.01.2023 року, а щомісячний платіж становить повинен сплачуватись до 30 числа кожного місяця. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №10210951834 від 30.01.2021 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Сучасний Факторинг» становить 22 597,74 гривень, та яка складається з наступного: нарахування по тілу кредиту - 9 128,00 гривень; нарахування відсотків - складає 13 469,74 гривень; нарахування суми комісії за обслуговування - 0 гривень. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором №10210951834 від 30.01.2021 року не виконав і тому станом на 07.05.2025 року має перед позивачем заборгованість у розмірі 22 597,74 гривень, та яка складається з наступного: нарахування по тілу кредиту 9 128,00 гривень; нарахування відсотків 13 469,74 гривень; нарахування суми комісії за обслуговування складає 0 гривень. Таким чином, відповідач порушив умови договору, має невиконані перед позивачем зобов`язання за кредитним договором, а тому суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Для підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем ТОВ «Сучасний Факторинг» надані (в копіях) укладений із адвокатом Дрешель А.В. Договір про надання правової (правничої) допомоги № 28/08/24 від 28 серпня 2024 року, акт № 363 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 19.05.2025 року, рахунок на оплату № 523009 від 23 травня 2025 року. Відповідно до наданих документів вартість витрат на правничу допомогу ТОВ «Сучасний Факторинг» складає 6\~500,00 гривень. Надання правничої допомоги ТОВ «Сучасний Факторинг» адвокатом Дрешель А.В. підтверджується наданими доказами, і тому позивач має право на відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у виді судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 6 500,00 гривень. Щодо судових витрат Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Позивач при подачі позову через електронний суду сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Оскільки позовні вимоги задоволено, то суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved