Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

29 травня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, який зареєстрований 29 травня 2025 року, до відповідачки [PERSON] із вимогами про розірвання шлюбу (а. с. 1-4). В обґрунтування позову зазначено, що 23 листопада 2007 року сторони уклали шлюб, від якого мають дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Приблизно з початку 2023 року між сторонами припинені шлюбні стосунки, з цього ж періоду проживають окремо, інтимні відносини припинено, спільного бюджету не ведуть, спільні витрати тільки на утримання дітей. Причиною вищевказаного є те, що сторони не знайшли порозуміння, у відповідачки змінилися погляди на життя, на побут і сімейні відносини. Дані розбіжності породжували постійні суперечки та непорозуміння, що призвело до розпаду шлюбу. Відповідачка не бажає бути жінкою позивача. Вказує, що позивач намагався зберегти шлюб, застосовував всі можливі заходи для відновлення шлюбних відношень, але всі спроби були марні. Ставлення відповідачки до позивача та до шлюбу не змінилось. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки втрачено почуття любові та поваги один до одного, також надання строку для примирення, а також збереження шлюбу, не має сенсу, тому що сторони не бажають відновлювати сімейні стосунки. Прохає розірвати шлюб, судовий збір залишити за позивачем. Ухвалою суду від 03\~червня 2025\~року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а. с. 25). Позивач у судове засідання не з`явився, представниця позивача надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, прохає задовольнити (а. с. 51). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 61), про причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 23 листопада 2007 року у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, між [PERSON] , [INFO] , уродженим у м. Дніпропетровськ, та [PERSON] , [INFO] , уродженою у м. Дніпропетровськ, укладено шлюб, про що складено актовий запис № 1190, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23 листопада 2007 року (а. с. 20). Прізвище відповідачки після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 травня 2008 року (а. с. 17), малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 травня 2016 року (а. с. 16) та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 грудня 2020 року (а. с. 18). Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Приписами ст.\~13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст.\~77\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст.\~81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст.\~24\~СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.\~56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з вимогами ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Приписами ч. 2 ст.\~112\~СК України визначено, що суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принцип рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що зазначено в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки жоден з подружжя за час перебування справи у суді не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Нормами ст.\~113\~СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка не виявила бажання відновити дошлюбне прізвище, суд залишає їй шлюбне прізвище. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки понесені позивачем судові витрати. Оскільки позивач у позовній заяві прохав покласти судові витрати на нього, суд не вирішує питання щодо відшкодування судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved