Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу 3 липня 2025 року представник позивача адвокат Адвокатського об`єднання «Галицька правнича група» Фрей Андріан Васильович звернувся до суду з позовом в інтересах позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів. Свої вимоги представник позивача обґрунтував тим, що Позивач [PERSON] та Відповідач [PERSON] перебували у шлюбних відносинах, проживали разом та вели спільне господарство. [INFO] народився син [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №13 від 02 квітня 2008 року. [INFO] народився син [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №27 від 11 липня 2011 року. Після припинення шлюбних відносин (розірвання шлюбу) між Позивачем та Відповідачем, син [PERSON] та син [PERSON] залишилися на утриманні матері та постійно проживають з Позивачем. Відповідач проживає окремо, участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, іншої матеріальної допомоги окрім визначених судом аліментів не надає. На сьогоднішній день сума призначених аліментів не відповідає потребам дітей, оскільки, їм повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років складає 3196 гривень. Такий рівень Позивач одна не може забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, може та повинен забезпечити їхнім синам належний рівень життя та матеріально допомагати. З цих підстав, позивач просить суд змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які призначені до стягнення на підставі Виконавчого листа №1317/692/2012, виданого 15.05.2012, та стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи із дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяви, клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі Суд своєю ухвалою від 23 липня 2025 року прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання (а.с.1-2). 27 серпня 2025 року до суду поступила заява позивача, у якій вона просить розглянути справу без сторони позивача. Позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.28). Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином (а.с.27). Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечив представник позивача. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України суд не здійснював фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Установлені судом фактичні обставини справи Суд установив, що Позивач [PERSON] та Відповідач [PERSON] перебували у шлюбних відносинах, проживали разом та вели спільне господарство. [INFO] народився син [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №13 від 02 квітня 2008 року. Місце народження: с. Павлів, Радехівського району, Львівської області. У відомостях про батьків зазначено: Батько: [PERSON] , мати: [PERSON] (а.с.15). [INFO] народився син [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №27 від 11 липня 2011 року. Місце народження: с. Павлів, Радехівського району, Львівської області. У відомостях про батьків зазначено: Батько: [PERSON] , мати: [PERSON] (а.с.14). Після припинення шлюбних відносин (розірвання шлюбу) між Позивачем та Відповідачем, син [PERSON] та син [PERSON] залишилися на утриманні матері та постійно проживають із нею. Відповідач проживає окремо, участі у вихованні та утриманні дітей не бере, іншої матеріальної допомоги окрім визначених судом аліментів не надає. Згідно з Витягом з Реєстру територіальної громади №2025/007811893 від 12.06.2025 та Витягу з Реєстру територіальної громади №2025/007811962 від 12.06.2025, діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] ., тобто разом з матір`ю (а.с.12,13). Відповідно до Виконавчого листа, виданого Радехівським районним судом Львівської області 15 травня 2012 року у справі №1317/692/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей, суд вирішив (присудив): «Стягувати з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі по 400 гривень на кожну дитину, починаючи з 10 квітня 2012 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, з проведенням індексації розміру аліментів, відповідно до закону» (а.с.11, 11-зворот). 6 червня 2012 року за заявою стягувача [PERSON] на підставі виконавчого листа №1317/692/2012 виданого 15 травня 2012 року Радехівським районним судом Львівської області, Постановою відділу державної виконавчої служби Радехівського районного відділу державної виконавчої служби Радехівського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження ВП №32904818, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі по 400 гривень на кожну дитину, починаючи з 10 квітня 2012 року і до досягнення старшою дитиною повноліття» (а.с.10). Згідно з довідкою №02.1-13/16 від 12 червня 2025 року, виданої Закладом загальної середньої освіти 1-3 ст. с. Павлів, [PERSON] навчається в 9 класі закладу загальної середньої освіти 1-3 ст. с. Павлів Радехівської міської ради Шептицького району Львівської області (а.с.9). Як видно з довідки №02.1-13/17 від 12 червня 2025 року, виданої Закладом загальної середньої освіти 1-3 ст. с. Павлів, [PERSON] закінчив 30.05.2025 11 клас закладу загальної середньої освіти 1-3 ст. с. Павлів Радехівської міської ради Шептицького району Львівської області (а.с.8). На сьогоднішній день сума призначених аліментів не відповідає потребам дітей, оскільки, їм повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з бажанням позивача збільшити розмір та змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням суду, на неповнолітніх дітей. Позиція суду Згідно із статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши подані сторонами документи, вислухавши позицію відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Норми права, які застосував суд, мотивована оцінка наведених сторонами аргументів та висновки суду До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосував норми Конвенції про права дитини, Конституції України, Сімейного кодексу України (СК України) та Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік». У статті 19 та частинах 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи інших осіб. Разом з тим, держава визнала право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Як визначено ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися усупереч інтересам дитини. Згідно із ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Розмір аліментів з урахуванням статті 48 Конституції України має забезпечувати такий достаток, який би забезпечив покриття поточних основоположних життєвих потреб. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд ураховує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку із чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного. Вказана правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду у справі №565/2071/19 від 16 вересня 2020 року. Як видно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 3 ст. 80 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Ураховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може означати й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» установлено, що у 2025 році прожитковий мінімум становить для дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. За таких умов, зважаючи на законодавчо змінений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також збільшення вікових потреб дітей з часу присудження аліментів у 2012 році, їх розмір, визначений рішенням суду від 4 травня 2012 року, не може задовольнити необхідні потреби дітей, та не в повній мірі відповідає вимогам ст. 141 СК України стосовно рівності обов`язків батьків щодо дитини. Змінюючи розмір аліментів, судом враховано те, що діти потребують матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним та може таку надати. Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили. Виходячи з критеріїв розумності та справедливості, а також враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд робить висновки про те, що необхідно змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, встановлених рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 4 травня 2012 року з 400 гривень на кожну дитину щомісячно на 1/3 частину всіх видів заробітку відповідача щомісячно, з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене та рекомендації, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо способу та розміру стягнення аліментів на утримання дітей є законними та обґрунтованими, відтак такі необхідно задовольнити. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на це, суд вважає необхідним з відповідача на користь держави стягнути судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять копійок) на користь держави.

Outcome: approved