Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої її представник зазначила, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після смерті батька позивачка прийняла спадщину шляхом постійного спільного проживання з ним на момент відкриття спадщини. До складу спадкового майна померлого входять: житловий будинок у [ADDRESS] , а також земельні ділянки: - площею 0,15 га, яка розташована в межах населеного пункту за тією ж адресою, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку; - площею 0,4818 га в урочищі «Лаз», з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, в межах населеного пункту Міжгір`я. Однак приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області відмовив у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що її зареєстроване місце проживання відрізнялося від зареєстрованого місця проживання померлого батька, а отже, на думку нотаріуса, вона вважається особою, яка пропустила строк для прийняття спадщини за законом. Це незважаючи на те, що фактичне місце проживання позивачки та її батька було спільним. У зв`язку з цим приватний нотаріус рекомендував звернутися до суду з позовом для вирішення питання оформлення спадкових прав. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивачки до суду з позовною заявою про встановлення факту її постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 19.08.2025 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Представник позивачки подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та участі її довірительки. У поданій заяві зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги, викладені у поданій позовній заяві. Від Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області надійшла заява з проханням розглядати справу без участі їх представника. Висловлено позицію за якою селищна рада визнає вимоги позову. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до таких висновків Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 11). Сімейні стосунки між позивачкою та померлим підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 12, 13). Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина на нерухоме майно померлого, а саме: - житловий будинок в [ADDRESS] , який побудований в 1960 році, на земельній ділянці площею 0,15 га, свідоцтво про право власності на даний житловий будинок за життя [PERSON] не видавалось, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Міжгірської селищної ради від 26.02.2020 та інформацією з КП «Міжгірське БТІ» Міжгірської селищної ради від 30.05.2025 (а.с. 26, 19); - земельні ділянки: площею 0,15 га, яка знаходиться в межах населеного пункту по [ADDRESS] , цільове призначення для обслуговування житлового будинку; площею 0,4818 га в урочищі «Лаз», цільове призначення для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту Міжгір`я, які були виділені та передані безоплатно у приватну власність гр. [PERSON] , на підставі рішення 8-ї сесії 24 скликання Міжгірської селищної ради народних депутатів від 27.05.2003 «Про виділення, передачу у приватну власність та користування земельних ділянок» (а.с. 37). За життя, [PERSON] , заповітного розпорядження не залишив, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с. 16). Згідно довідки виконавчого комітету Міжгірської селищної ради від 19.12.2024 за № 16-08/1303, на час смерті [PERSON] , 1923 року народження, який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але постійно до дня смерті проживав за адресою: [ADDRESS] та був постійним мешканцем [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] в будинку [ADDRESS] проживали: [PERSON] , 1949 р.н., - дочка померлого, [PERSON] , 1973 р.н., - онука померлого, ніхто інший не проживав (а.с. 18). У лютому 2025 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Дунаєва Ю. М. із заявою про видачу свідоцтва на спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Нотаріус встановив, що на час смерті спадкодавця місце реєстрації [PERSON] не збігалося з місцем реєстрації батька, тому вважав, що вона пропустила строк прийняття спадщини, незважаючи на фактичне спільне проживання. У зв`язку з цим, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва та рекомендував звернутися до суду (а.с. 14). Із системного аналізу пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», пункту 2 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» вбачається, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов?язки інших осіб або за наявності інших спадкоємців і спору між ними розглядаються судами за правилами позовного провадження. Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217\~ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Частиною першою статті 1258\~ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі статтею 1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом статті 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (статті 317 ЦК України). Частиною першою та другою статті 321\~ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як встановлено статтею 392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному захист прав власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Цивільні права можуть виникати з рішення суду, як зазначено у частині 5 статті 11 ЦК України, лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України). Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Матеріалами справи підтверджено, що на момент відкриття спадщини позивачка фактично проживала разом зі спадкодавцем за однією адресою. Відповідно до положень частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України вона вважається такою, що прийняла спадщину. Крім того, встановлено, що спадкодавець за життя набув право власності на майно, яке стало предметом спадкування. З огляду на наведені обставини, визнання позову відповідачем, а також відсутність даних про порушення прав чи законних інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved