Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування Звернувшись до суду із вказаним позовом, представник позивача посилався на те, що 09 липня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту № 09561-07/2024, відповідно до умов якого відповідачу надано фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. ТОВ «Стар Файненс Груп» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та строк, визначені умовами договору, а відповідач не виконав умов кредитного договору. Кредитний договір укладено відповідно до вимог чинного законодавства в електронній формі. Оскільки відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів, виникла заборгованість у розмірі 37590 грн. 23 грудня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та позивачем укладено договір факторингу № 23122024, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до осіб, які є боржниками ТОВ «Стар Файненс Груп», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 09561-07/2024 від 09.07.2024 року. Посилаючись на те, що відповідач жодних дій щодо повернення кредитних коштів не вживає, позивач через свого представника просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 09561-07/2024 від 07 липня 2024 року у розмірі 37590 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Процесуальні дії у справі Спрощене провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 05 червня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача - фізичної особи. Вказаною ухвалою судді, також задоволено клопотання представника позивача про витребування від АТ КБ «ПриватБанк» доказів. стислий виклад позиції сторін у спорі Представник позивача в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлявся належно кожного разу. Від представника позивача до судового розгляду надійшло клопотання, згідно якого просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач до суду не з`явився, направивши до суду заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги визнає частково. Суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, з огляду й на те, що обставин, визначених ч. 2 ст. 223 цього ж Кодексу, які зумовлюють відкладення розгляду справи установлено не було. За такого, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, позаяк, жоден із учасників справи у судовому засіданні присутнім не був. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин з посиланням на докази, а також оцінка аргументів, наведених учасникам справи У свою чергу, суд, дослідивши надані позивачем докази, оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а також достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, виходив із такого. Зокрема, суд установив, що 09 липня 2024 року [PERSON] з метою отримання фінансового кредиту звернувся до ТОВ «Стар Файненс Груп» з заявкою-анкетою, яку підписав за допомого електронного підпису одноразовим ідентифікатором W3141. 09 липня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту № 09561-07/2024, відповідно до п. 1.1 якого [PERSON] надано фінансовий кредит в розмірі 15400 грн. Згідно умов п. 1.2 договору про надання фінансового кредиту, кредит надано строком на 120 днів зі строком погашення кредиту 05 листопада 2024 року. Відповідно до пункту 1.4.1 договору денна процентна ставка становить 1,50% та застосовується у межах строку кредитування, вказаного у п. 1.2 цього договору. Умовами вказаного договору також передбачено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5457-08хх-ххх-8965 (п. 1.6 договору про надання фінансового кредиту). Відповідно до п. 7.6 договору, підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства, розміщених на веб-сайті товариства. Договір про надання фінансового кредиту № 09561-07/2024 від 07 липня 2024 року підписано [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора W3141. Графік платежів, види платежів за кредитом, реальну річна процентна ставка та загальну вартість кредиту викладено в додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 09561-07/2024 від 07 липня 2024 року, який також підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису W3141. Крім того, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти викладено у паспорті споживчого кредиту, який також підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Судом також досліджено Правила надання коштів у кредит ТОВ «Стар Файненс Груп» (нова редакція), затверджені наказом директора ТОВ «Стар Файненс Груп» № 19-1/04/24 від 19 квітня 2024 року. Згідно довідки про ідентифікацію вбачається, що [PERSON] , з яким укладено договір 09561-07/2024 від 09 липня 2024 року ідентифікований ТОВ «Стар Файненс Груп». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснено за допомогою одноразового ідентифікатора W3141. Інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» № 3426_250416092214 від 16 квітня 2025 року підтверджується проведення успішних транзакції 09 липня 2024 року на суму 15400 грн., з призначенням платежу: зарахування 15400 грн. на карту [NUMBER] . Як вбачається з повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 12 червня 2025 року на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 09 липня 2024 року здійснено переказ коштів в сумі 15400 грн. Проте, як слідує із матеріалів справи, відповідач умов укладеного договору про надання фінансового кредиту належним чином не виконав, внаслідок чого, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, [PERSON] станом на 23 грудня 2025 року має заборгованість, яка складається з: 15400 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 14990 грн. - заборгованості за відсотками; 7700 грн. - штраф. Крім того, судом встановлено, що 23 грудня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (Фактор) укладено договір факторингу № 23122024 за умовами якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших та інших зобов`язань за кредитними договорами. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 23122024 від 23 грудня 2024 року набуло право грошової вимоги за договором № 09561-07/2024 від 09.07.2024 року на суму 37590 грн., яка складається з 15400 грн. - основного боргу за кредитом; 14490 грн. - заборгованості по відсотках; 7700 грн. - заборгованості попеням/штрафам. Умови договору факторингу були виконані обома сторонами про що суд робить висновок із наявних у матеріалах справи акту приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 23 грудня 2024 року до договору факторингу № 23122024 від 23 грудня 2024 року та платіжної інструкції від 23 грудня 2024 року, де призначенням платежу є плата за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 23122024 від 23 грудня 2024 року. Тим самим суд встановив, що до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором, який є предметом цього судового розгляду. Про укладення договору факторингу та відступлення прав вимоги заборгованості за договором про надання споживчого/фінансового кредиту № 09561-07/2024 від 07 липня 2024 року на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», [PERSON] письмово повідомлено ТОВ «Стар Файненс Груп» 23 грудня 2024 року, що підтверджується відповідним письмовим повідомленням, наявним в матеріалах справи. Тож, вирішуючи справу по суті, суд ураховував наступне. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Отже, між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] існували зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентирічних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договоромабо законом. Однак, згідно підпункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Визначення факторингу як кредитної операції міститься у статті 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність», відповідно до якої факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, у ракурсі установлених фактичних обставин щодо неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, ураховуючи наведені вище правові норми, які регулюють відносини, що виникли між сторонами, суд вважає правомірними вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості, яка складається з заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками та відхиляє вимоги позивача щодо стягнення з відповідача неустойки, оскільки такі прямо суперечать вимогам закону. При цьому, суд перевірив правильність нарахування позивачем складових заборгованості, як то, щодо заборгованості за тілом та відсотками, нарахованими згідно умов договору на дійсну заборгованість відповідача і вважає ці розрахунки в цій частині вірними, позаяк, вони відповідають вимогам закону. Отже, суд робить висновок, що права позивача порушені відповідачем через неналежне виконання ним умов укладеного договору про надання фінансового кредиту та непогашення дійсної заборгованості, а тому вони підлягають захисту шляхом стягнення на його користь установленої судом заборгованості, яка складається з заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками, яка у цій справі є підтвердженою належними, допустимим і достовірними доказами, у тому числі й їх сукупністю. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки, суд вважає, що такі не підлягають задоволенню, оскільки у відповідності до підпункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, а неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Як наслідок, цей позов підлягає частковому задоволенню. Щодо питання розподілу судових витрат За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збірпокладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути 1926 грн. 26 коп. судового збору, що становить 79.52 відсотків задоволених вимог. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то суд керується правилами ст. 137 ЦПК України і вважає, що розмір цих витрат належно доведений і обґрунтований, оскільки в матеріалах справи наявний договір про надання правової (правничої) допомоги від 01 березня 2025 року № 0103, замовлення до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0103 від 01 березня 2024 року, детальний опис наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги від 01 березня 2024 року, рахунок на оплату від 25 квітня 2025 року, документи, що підтверджують надання професійної правової допомоги адвокатом; відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру цих витрат та недоведеність їх не співмірності, в зв`язку з чим не виходячи за межі позовних вимог, суд вважає, що ця вимога позивача підлягає повному задоволенню у розмірі, що ним визначений і доведений, а саме - у розмірі 7000,00 грн. Крім цього, суд не убачає підстав для відхилення тих правових норм, на які представник позивача посилався в позовній заяві, оскільки всі вони визначені правильно і підлягають застосуванню до спірних правовідносин. З цих підстав,

Outcome: partial