Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «ЄАПБ» звернувся до\~Сумського районного\~суду Сумської\~області із\~позовом,\~у якому\~просить стягнути\~з [PERSON] \~заборгованість за\~кредитними договорами\~в розмірі\~21905\~грн та\~судовий збір.\~Свої позовні\~вимоги обґрунтовує\~тим,\~що 21\~лютого 2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №310284. 29 лютого 2024 року між\~ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29022024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно з реєстром боржників №1 від 29 лютого 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21905 грн., з яких 10000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 11905 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконував свого зобов`язання і у нього утворилась заборгованість за договором на загальну суму 21905,00 грн. Ухвалою суду від 10 липня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити його без участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, раніше направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 21 лютого 2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено електронний Договір про надання споживчого кредиту №310284, згідно з умовами якого мета отримання кредиту - на споживчі (особисті) потреби, сума позики 10000 грн, строк позики 30 днів, стандартна процентна ставка 1,90%/день, знижена процентна ставкам 0,01%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 24079,41% річних, за зниженою ставкою - 3,71% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою 15700,00 грн, за заниженою ставкою 10030,00 грн. Договір кредиту підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора (а.с. 6-18). 29 лютого 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №29022024, відповідно до умов якого ТОВ «СЕЛФІ Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СЕЛФІ Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Також укладено Акт прийому передачі реєстру боржників №1 від 29 лютого 2024 року (а.с. 22-25). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №1 до договору факторингу №29022024 від 29 лютого 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в загальній сумі 21905,00 грн, з яких: 10000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 11905,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 26). Згідно з розрахунком заборгованості за договором кредиту №310284 від 21 лютого 2022 року станом на 29 лютого 2024 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 21905,00 грн (а.с. 15). Відповідно до п. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За приписами п. 9 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до п. 12 вказаної статті Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким чином, реєстрація відповідача на сайті позивача, подання відповідачем заповненої заявки на отримання кредиту із зазначенням номера банківської картки для перерахування коштів, підтвердження позивачем заявки на отримання коштів у передбачений правилами спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання кредиту свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання кредиту, а договір кредиту було укладено та підписано в електронній формі, що в силу приписів ст. ст.\~6,\~627 ЦК України, ст. ст.\~1, 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. За вимогами ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог статей\~525-526,\~530,\~1050\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Відповідно до частини 1\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями\~ст. ст. 610-612 ЦК України\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кошти не повернув, тому наявні підстав для стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №310284 від 21 лютого 2022 року. Таким чином, враховуючи, що відповідач, отримавши кошти в кредит, своїх зобов`язань по їх поверненню і сплаті процентів за користування грошима не виконав, суд, установивши всі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, задоволення їх в повному обсязі та стягнення з відповідача боргу у розмірі 21905,00 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн, а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову, та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved