Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 39 978 (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят вісім ) грн. 73 коп. , витрати на проведення експертної оцінки спричиненого прямого збитку у розмірі 3000 (три тисячі ) грн., моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч ) грн. та судовий збір у розмірі 3178 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу № 35 від 07.03.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Марюхніч Ж.Є. позивачці належить однокімнатна квартира [ADDRESS] . 08.12.2020 року, сталось залиття гарячою водою з квартири №; [ADDRESS] , яка належить відповідачу [PERSON] . Відповідно Акту обстеження від 22.12.2020 року, складеному комісією дільниці № 30 КП «Жилкомсервіс» : «...На момент обстеження 09.12.2020 року у квартирі [ADDRESS] при візуальному огляді виявлено: у кухні сліди залиття та руйнування покриття натяжної стелі на загальній площі 11,2 кв.м.; у кімнаті сліди залиття та руйнування покриття стелі та стін з шпалерів на загальній площі 25,0 кв.м; у коридорі сліди залиття на загальній площі 2,3 кв.м; Також залиті меблі, особисті речі та внутрішньо-квартирна мережа електропостачання з освітлюваними приладами. Висновки комісії: причиною залиття квартири [ADDRESS] стало руйнування крану внутрішньої квартирної розводки холодного постачання у квартирі [ADDRESS] ...» Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі Свідоцтва на право власності б/н від 30.06.2010 року, Виконавчий комітет Харківської міської ради. Залиття водою квартири [ADDRESS] з квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] спричинило [PERSON] матеріальну та моральну шкоду. Відповідно Звіту про оцінку розміру прямого збитку (матеріального збитку) р.н.4104/03-21-в від 25.03.2021 року, заподіяного власнику квартири [ADDRESS] , що наданий ТОВ «Аргумент-Експерт» (Сертифікат Фонду державного майна Українського товариства оцінщиків № 658 від 28.10.1996 року, Свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінщиків № 3727 від 14.07.2005 року, Сертифікат ш% оціночної діяльності ФДМУ № 702/19 від 09.09.2019 року), становить 39978,73 дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят вісім) грн. 73 коп. За проведення експертної оцінки прямого збитку позивачем на користь ТОВ «Аргумент-Експерт» сплачено 3000,00 (три тисячі) грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.2062412159.1 від 23.03.2021 року. Крім матеріальної шкоди позивачу спричинено моральну шкоду , яку вона оцінює в розмірі 10 000 грн. і яка полягає в наступному: було порушено її право власності, яке вона не змоги реалізувати в повному обсязі, оскільки вона не могла повноцінно користуватись квартирою. З 2016 році позивач здійснила ремонт і вимушена знову проводити ремонтні роботи,в квартирі присутнє відчуття сирості, вологи, запах плісені, позивач зазнала багато переживань та страждань з приводу того, що особа яка пошкодила її майно та повинна відповідати за свої дії, протягом тривалого часу ігнорує та не бажає добровільно відшкодувати заподіяні матеріальні збитки, постійні хвилювання та думки про те як відновити квартиру привели до постійної нервової та психологічної напруги, що вплинуло на стан здоров`я, у зв`язку з чим вона вимушена була звертатись до медичних закладів для отримання кваліфікованої медичної допомоги. Залиття квартири створило дискомфорт для позивача, що відчувається внаслідок негативної зміни інтер`єру квартири після затоплення, вона витрачала багато часу на отримання необхідних документів для підтвердження розміру шкоди, та доведення вини відповідача , що спричинило ряд незручностей та проблем, марно згаяного часу, який міг би витрачений на сім`ю та роботу. Позивачка, представник позивача в судове засідання не з`явились, просили слухати справу у їх відсутність та наполягали на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи. Представник 3-х осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківводоканал» в судове засідання не з`явились . Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником та проживає у квартирі [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 07.03.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Марюхніч Ж.Є. 08.12.2020 року, сталось залиття квартири позивачки [ADDRESS] . Відповідно Акту обстеження від 22.12.2020 року, складеному комісією дільниці № 30 КП «Жилкомсервіс» : «...На момент обстеження 09.12.2020 року у квартирі [ADDRESS] при візуальному огляді виявлено: у кухні сліди залиття та руйнування покриття натяжної стелі на загальній площі 11,2 кв.м.; у кімнаті сліди залиття та руйнування покриття стелі та стін з шпалерів на загальній площі 25,0 кв.м; у коридорі сліди залиття на загальній площі 2,3 кв.м; Також залиті меблі, особисті речі та внутрішньо-квартирна мережа електропостачання з освітлюваними приладами. Висновки комісії: причиною залиття квартири [ADDRESS] стало руйнування крану внутрішньої квартирної розводки холодного постачання у квартирі [ADDRESS] ...» Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі Свідоцтва на право власності б/н від 30.06.2010 року, Виконавчий комітет Харківської міської ради. Залиття водою квартири [ADDRESS] з квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] спричинило [PERSON] матеріальну та моральну шкоду. Відповідно Звіту про оцінку розміру прямого збитку (матеріального збитку) р.н.4104/03-21-в від 25.03.2021 року, заподіяного власнику квартири [ADDRESS] , що наданий ТОВ «Аргумент-Експерт» (Сертифікат Фонду державного майна Українського товариства оцінщиків № 658 від 28.10.1996 року, Свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінщиків № 3727 від 14.07.2005 року, Сертифікат ш% оціночної діяльності ФДМУ № 702/19 від 09.09.2019 року), становить 39978,73дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят вісім) грн. 73 коп. За проведення експертної оцінки прямого збитку позивачем на користь ТОВ «Аргумент-Експерт» сплачено 3000,00 (три тисячі) грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.2062412159.1 від 23.03.2021 року. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи неінакше як за зверненням особи,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч. 1ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 2постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення. Відповідно до ч. 5ст. 319 ЦК України- власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири може на власний розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартири у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. За правилами ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2018 року у справі справа № 759/4781/16-ц, провадження № 61-9338св18, дотримуючись зазначеної правової позиції, дійшов висновку, що з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. З наведеного убачається, що обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди. Відповідач, представник відповідача не скористався правом, передбаченим нормами ЦПК України та не надав до суду доказів відсутності своєї вини у заподіянні шкоди, а також доказів на спростування вимог позивача. Таким чином, під час розгляду справи, дослідивши всі надані сторонами докази в обґрунтування своїх вимог і заперечень, судом встановлено, що саме з вини відповідача - власника квартири [ADDRESS] позивачці [PERSON] завдано матеріальної шкоди від залиття її квартири 08.12.2020 року, яка підлягає відшкодуванню. Крім того, у відповідності до положень ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, натомість відповідачем жодним доказом у розумінні положень ст. 76ЦПК України не доведено того, що залиття сталося не з вини відповідача. За правилами ст. 1192ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди. За таких обставин, встановивши, що позивач довів розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, врахувавши акт про залиття квартири та висновок експертів щодо вартості прямих збитків, спричинених власнику квартири [ADDRESS] , обставини та тривалість часу, протягом якого позивач вживає заходи для відновлення своїх порушених прав, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що саме з вини відповідача-власника квартири [ADDRESS] відбулось залиття квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , тому спричинена матеріальна шкода в розмірі, визначеного звітом про оцінку розміру прямого збитку (матеріального збитку) р.н.4104/03-21-в від 25.03.2021 року, в розмірі 39978,73 грн., витрати на проведення експертної оцінки спричиненого прямого збитку у розмірі 3000 (три тисячі ) грн. та судовий збір у розмірі 3178 грн. підлягають стягненню на користь позивача. Стосовно стягнення з відповідача завданої позивачу моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Вивчивши зібрані у справі докази та встановивши обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачу завдано моральної шкоди у зв`язку із пошкодженням належного йому майна, що в свою чергу призводить до моральних страждань, які вимагають додаткових зусиль для організації життя. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, завданих пошкодженням його майна, а також керується принципами співмірності, розумності та справедливості, і приходить до висновку про необхідність стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved