Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

Представник позивача - адвокат Перемот О.Г., 24 грудня 2024 року подала до суду позовну зачяву, в якій позивач просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно їх неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . Вимоги обгрунтовані тим, що сторони у справі не перебували в зареєстрованому шлюбі, але проживали однією сім`єю як чоловік та дружина. Від цих стосунків у них, [INFO] народилась дочка [PERSON] . За час проживання сторін однією смі`єю, відповідач була поганою матір`ю, вона ніколи не піклувалась про розвиток та виховання дитини, про стан її здоров`я, зовнішній вигляд. Підготовкою дівчинки до дорослого життя та розвитком нормального самоусвідомлення ні тоді, ні зараз не займається, не надає своїй дитині доступу до загальнокультурних та сімейних цінностей. Життям своєї дитини відповідач також не цікавиться, жодного контакту зі своєю донькою не підтримує, участі у її вихованні, розвитку і утриманні не приймає. Проживаючи спільно з позивачем в одному будинку, відповідач весь цей час демонструвала повну байдужість до своєї дитини, не зігрівала малолітню доньку турботою та родинним теплом. До того ж, [PERSON] неодноразово сама виявляла реальне бажання написати відмову від своєї дитини, у зв`язку з чим зверталася до Дмитрівської сільської ради. Влітку 2024 року [PERSON] виїхала за кордон, доньку залишила з позивачем. Жодного контакту з дитиною з того часу вона не підтримує, питаннями утримання дитини не цікавиться. Наведені обставини призвели до повного перекладення відповідачем своїх обов`язків по вихованню доньки на позивача. Зазначені фактори, як окремо, так і в сукупності, явно свідчить про умисне тривале ухилення матері від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно доньки та є наслідком винної поведінки з її боку внаслідок свідомого нехтування нею своїми зобов`язаннями, покладеними на матір. Всі турботи як з матеріального забезпечення дитини, так і зі створення їй належних умов для проживання, навчання і розвитку перебувають повністю на позивачу. На даний час всі базові потреби доньки забезпечені лише зусиллями останнього, через що він змушений звернутись з даною позовною заявою до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, пояснив, що відповідач за спільною з ним домовленістю влітку 2024 року поїхала за кордон на заробітки, дочка залишилася з ним. Потім відповідач, перебуваючи за кордоном, покинула його і влаштовує там своє особисте життя, з тих пір дитиною не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просили задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у розумінні положень п.3,4 ч.8 ст.128 ЦПК України. Про причини неявки суду не повідомила, відзив не подала, клопотання про розгляд справи за її участю суду не надходили. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти їх задоволення. Вказала, що відповідач приходила до сільської ради з бажанням відмовитися від дитини ще до звернення позивача до суду із цим позовом. В подальшому як відомо виїхала за кордон, тривалий час не займається вихованням дитини, тому орган опіки та піклування вважає, що позбавлення її батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідків, а також думку дитини, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу та [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , батьками дитини в якому записані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.6). 12 вересня 2024 року позивач [PERSON] на ім`я директора Дмитрівського ліцею імені Т.Г.Шевченка Дмитрівської сільськох ради подав заяву, в якій повідомив навчальний заклад про виїзд матері [PERSON] за кордон, самоусунення її від виховання та утримання дитини та перебування у зв`язку з цим доньки на його повному утриманні та вихованні (а.с.47). Таку ж заяву про виїзд відповідача за кордон та перебування дитини [PERSON] на вихованні батька до Дмитрівського ліцею імені Т.Г.Шевченка Дмитрівської сільської ради було подано сусідом позивача [PERSON] (а.с.48). Вказані вище звернення були вивчені психологічною службою Дмитрівського ліцею імені Т.Г.Шевченка, складено акти обстежень житлово-побутових умов проживання [PERSON] , педагогічна та психологічна характеристика. За результатами вивчення звернень прихологічна служба дійшла висновку про самоусунення [PERSON] від обов`язків материнства стосовно дочки [PERSON] . Після чого, ці факти листом ліцею від 24 вересня 2024 року були повідомлені Дмитрівській сільській раді з метою вивчення та подальшого звернення до служби у справах дітей Дмитрівської сільської ради. У свою чергу, Дмитрівська сільска рада листом від 24 вересня 2025 року повідомила відділ освіти, молоді та спору про ситуацію, яка виникла в сім`ї дитини [PERSON] та просила вжити заходів відповідно до повноважень. До заяви додала лист Дмитрівського ліцею імені Т.Г.Шевченка та долучені до нього додатки (а.с. 45,46,47, 48). Так, з характеристик складених директором Дмитрівського ліцею ім.Т.Г.Шевченка Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області вбачається, що [PERSON] є ученицею 1-го класу Дмитрівського ліцею ім.Т.Г.Шевченка. Зарекомендувала себе як доброзичлива, врівноважена учениця. Програмовий матеріал засвоює повільно, проявляє інтерес лише до окремих предметів. Конфліктів з однокласниками та вчителями не мала. Правила поведінки завжди свідомо виконує, на уроки не запізнюється, відвідування закладу без поважних причин не пропускає. Школярка має постійне місце для навчання та відпочинку. Дитина одягається відповідно до сезону, завжди охайна. Шкільним приладдям забезпечена достатньо, стан речей задовільний. До закладу приводить і забирає постійно батько, який завжди цікавиться успіхами дитини, приділяє велику увагу вихованню та утриманню доньки, її підготовці до дорослого життя, забезпечує всім необхідним, постійно слідкує за її станом здоров`я, активно бере участь в заходах ліцею, відвідує батьківські збори. Мати [PERSON] у розвитку та вихованні доньки участі не бере, інтерес не виявляє. За період навчання [PERSON] жодного разу не з`явилася на батьківські збори, на зв`язок з класним керівником не вийшла (а.с.11, 50-51). У протоколі психологічного обстеження [PERSON] проведенного практичним психологом Дмитрівського ліцею імені Т.Г.Шевченка вказано, що за результатами бесіди з дитиною та аналізу методики "Моя сім?я" було виявлено, що батько є авторитетом для дівчинки, завжди цікавиться її успіхами, приділяє велику увагу вихованню та утриманню доньки; працює на різних роботах по найму, час яких підлаштований під графік занять [PERSON] . З батьком у дитини тісний емоційний зв?язок, у той час, як мама не займається своїм прямим виховним обов?язком (у розвитку та вихованні доньки інтересу не виявляє). Дитина сумує за матір?ю, адже вона втрачає той відповідний психологічний вплив, який повинна отримувати від матері у певний віковий період. Тому, по відношенню до матері у дівчинки спостерігається вияв емоції образи та формування байдужості. За період навчання [PERSON] , [PERSON] жодного разу не з?явилася на батьківські збори і не вийшла на зв?язок з класним керівником (а.с. 117-118). У актах обстеження житлово-побутових умов проживання здобувача освіти №1 від 13 вересня 2024 року та №2 від 24 вересня 2024 року складених стосовно учениці Дмитрівського ліцею ім.Т.Г.Шевченка зазначено, що [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Будинок відповідає санітарно-гігєнічним нормам, подвір`я чисте, територія прибрана. У будинку тепло, охайно. Всі кімнати в належному стані. Кімната дитини знаходиться в чистому стані. Дитина охайна, одяг виправний. Батько [PERSON] добросовісно виконує свої батьківські обов`язки. Дитина дуже прив`язана до батька, взаємини між ними доброзичливі, щирі (а.с.53-55, 56-57). Відповідно до довідки від 20 листопада 2024 року та характеристики виданих Дмитрівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а проживає без обліку та реєстрації за адресою: [ADDRESS] . До складу його сім`ї входить дочка [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , з сім`єю не проживає. [PERSON] емоційно вразлива, неврівновжена, конфліктна. Свої батьківські обов`язки не виконує, дитиною не цікавиться, не прислухається до рекомендацій комісії. Не приймає участі в житті доньки, не виявляє інтересу до навчальної діяльності, не займається її вихованням. Здоров`ям дитини, умовами її проживання, зовнішнім виглядом не цікавиться. Дитина фактично проживає з батьком (а.с.8,9). З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її доньки [PERSON] складеного 29 листопада 2024 року службою у справах дітей Дмитрівської сільської ради вбачається, що під час вивчення даного питання встановлено, що сторони по справі проживали деякий період разом, але в шлюбі не перебували. [INFO] у них народилася дочка - [PERSON] . Влітку 2024 року мати поїхала за кордон, а дочку залишила з батьком. З того часу вихованням, навчанням, та розвитком дитини не цікавиться. Малолітня [PERSON] проживає разом з батьком, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним нормам. У будинку два види опалення - газове і пічне. На момент відвідування тепло, чисто, достатньо меблів і побутової техніки, у дитини є окреме ліжко, одяг та взуття відповідно віку та сезону, іграшки, дитячі книжки, розмальовки. Є запас продуктів харчування. [PERSON] обробляє город, утримує домашнє господарство (свині, кури). Батьком створені необхідні умови для проживання, навчання та виховання дитини. [PERSON] не перебуває на обліку як безробітній станом на 20 листопада 2024 року. Кошти заробляє, працюючи по найму. Згідно з довідкою Дмитрівського ліцею імені Т.Г.Шевченка, [PERSON] відвідує даний заклад з 02 вересня 2024 року. Відповідно до характеристики дитина регулярно відвідує навчальний заклад, ніколи не пропускає занять без поважних причин, на уроки не запізнюється. Фізичний розвиток відповідає віковим особливостям учениці. Дитина одягнена відповідно до сезону, завжди охайна. До ліцею дівчинку постійно приводить і забирає батько. Дитина завжди у хорошому настрої. Батько цікавиться успіхами дитини, приділяє велику увагу вихованню та утриманню доньки. Забезпечує необхідним харчуванням, кожного дня в неї є перекуси. Постійно слідкує за станом її здоров`я, вчасно звертається до лікаря. Активно приймає участь в заходах ліцею, відвідує батьківські збори. Розвитком та вихованням дитини повністю займається батько. Мама у розвитку та вихованні доньки інтересу не виявляє. За період навчання [PERSON] , жодного разу не з`явилася на батьківські збори і не вийшла на зв`язок з класним керівником. Мати відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, її обов`язок піклуватися про здоров`я, стан розвитку, незалежно від того з ким дитина проживає. З моменту від`їзду за кордон, [PERSON] не спілкується із своєю донькою у жодній формі, не цікавиться її життям, здоров`ям, навіть у телефонному режимі. Матеріально дитину не забезпечує. Неодноразово виявляла бажання написати відмову від дитини. На теперішній час мама влаштувала своє особисте життя, у якому місця та часу для доньки не має. Враховуючи зазначене вище виконавчий комітет прийшов до висновку про доцільність позбавлення прав [PERSON] стосовно її доньки [PERSON] (а.с.14-16). Надана Державною прикордонною службою України на виконання ухвали суду, інформація свідчить про те, що громадянка України [PERSON] , [INFO] . 03 червня 2024 року виїхала за межі території України, 13 жовтня 2024 року повернулася в Україну, та 20 жовтня 2024 року знову здійснила віїзд за межі території України (а.с. 89). В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона проживає по сусідству з [PERSON] у будинку [ADDRESS] . [PERSON] разом із [PERSON] переїхали в село та оселилися поряд близько 4-х років тому. Її син товаришує з позивачем, а тому останній із родиною часто приходили до неї в гості. Під час подібних візитів вона помічала, що [PERSON] була грубою до дитини, у неї в пріорітеті був телефон. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона є класним керівником малолітньої [PERSON] . Вказала, що в перший клас привів дитину батько, всі питання підготовки дочки до школи та і загалом всі питання вирішує батько. Мати одного разу привела [PERSON] до школи, при цьому дитина була з ознаками хвороби, вона попросила почекати [PERSON] , однак остання зазначила, що поспішає і порадила зі всіма питаннями звертатись до батька. Малолітня [PERSON] в судовому засіданні в присутності психолога пояснила, що мама поїхала за кордон, зв`язку з нею не підтримує, подарунків не надсилає. Загалом не бачила її і не чула майже один рік, через що має на маму образу, оскільки та її покинула. У частині першій статті 9 Конституції Українипередбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктами 1, 3 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (пункту 1 статті 18 Конвенції). Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частини восьма, дев`ята\~статті 7 СК України). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини (пункти 1-6 частини першої статті 164 СК України). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Згідно з частиною першою\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Позбавлення батьківських прав скасовує зв`язок одного з батьків з дитиною і позбавляє його всіх батьківських прав щодо неї, у тому числі права на контакт. Поділ сім`ї є дуже серйозним втручанням (рішення ЄСПЛ від 18.06.2019 у справі «Хаддад проти Іспанії» (Haddad v. Spain), заява № 16572/17, пункт 54). У рішенні від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява N 39948/06, пункт 49, ЄСПЛ зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Позбавлення особи батьківських прав є особливо далекосяжним заходом, який позбавляє одного з батьків сімейного життя з дитиною, і не відповідає меті їх возз`єднання. Ця сфера особливо потребує захисту від свавільного втручання (рішення ЄСПЛ від 08.01.2013 у справі «S.S. проти Словенії» (S.S. v. SLOVENIA), заява № 40938/16, пункт 96). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 (провадження № 61-8918сво23) вказано, що «тлумачення змісту пункту 2 частини першої\~статті 164\~СК України дає можливість зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц, від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19 та від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2024 року в справі №722/225/23 (провадження № 61-248св24) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Та обставина, що відповідач тимчасово перебуває за кордоном, не є підставою для позбавлення її батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивач не довів. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2023 року у справі №522/9895/22 зазначено, що «доводи касаційної скарги про ненадання відповідачем, який перебуває за кордоном, матеріальної допомоги на утримання дитини, колегія суддів не приймає, оскільки вказана обставина в силу положень статті 164\~СК України не є підставою для позбавлення особи батьківських прав, адже сама по собі не свідчить про ухилення відповідачем від виконання обов`язків із виховання дитини». Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення його батьківських прав, покладено на позивача (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2023 року у справі № 358/689/22 (провадження №61-13923св23). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (с.89 ЦПК України). У спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дітей, інтереси яких превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків у вигляді позбавлення батьківських прав, слід вирішувати у контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України). Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (стаття 171 СК України). У даній справі позивач та його представник як на підставу позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дочки [PERSON] , посилаються на те, що вона протягом їх спільного життя була поганою матір`ю, не займалася доглядом дитини, її вихованням, не піклувалася про її розвиток, а влітку 2024 року виїхала за кордон, залишивши дитину разом з ним, і з того часу жодного контакту з дитиною не підтримує, питанням утримання не цікавиться. Разом з тим, з досліджених під час судового розгляду доказів суд не встановив винної поведінки відповідача та умисного ухилення нею від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Так, суду не надано доказів, що стосовно відповідача до виїзду її за кордон за неналежне виконання батьківських обов`язків застосовувались заходи впливу у вигляді попередження з боку органів поліції, або ж вона притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, чи з нею проводилися бесіди та виносились попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Та обставина, що відповідач тимчасово перебуває за кордоном, не може слугувати підставою для позбавлення її батьківських прав, оскільки як пояснив позивач за кордон остання поїхала влітку 2024 року на заробітки за їх спільним рішенням, проте в подальшому вони посварилися і вже у вересні 2024 року відповідач подав до навчального закладу заяву, в якій поміж іншого вказав, що мати покинула дитину і не спілкується з нею, а в грудні 2024 року він вже подав до суду даний позов про позбавлення батьківських прав. Оскільки між позивачем та відповідачем виник конфлікт, є очевидним, що позивач не бажає спілкуватися з відповідачем, і через це вона позбавлена можливості спілкуватися з дочкою, яка в силу віку не має власного телефону і не може спілкуватися з мамою в інший спосіб. Вимушене тимчасове перебування відповідачки за кордоном (внаслідок життєвих обставин) дійсно створює певні труднощі у налагодженні стосунків між матір`ю та дитиною, проте не може слугувати підставою для позбавлення її батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивач не довів, як і не довів, яка реальна мета має бути досягнута шляхом позбавлення матері дитини батьківських прав, як це змінить існуючу ситуацію на краще і сприятиме захисту інтересів дитини. Щодо посилання позивача на те, що мати не надає матеріальної допомоги дитині, слід звернути увагу, що з відповідним позовом до суду про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини позивач не звертався. Зрештою, ненадання матеріальної допомоги на дитину в силу положень статті 164\~СК України не є підставою для позбавлення особи батьківських прав, адже сама по собі не свідчить про ухилення відповідача від виконання обов`язків із виховання дитини. Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки цей висновок не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, та які б були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення матері батьківських прав, не містить даних, які об`єктивно характеризують відповідачку як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов`язків, органом опіки та піклування не надано оцінки можливим причинам ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Органом опіки та піклування не виносилися попередження про неналежне виконання батьківських обов`язків відповідачем, і її поведінка не була предметом розгляду компетентних органів, вона не перебувала в полі зору освітнього закладу, органів опіки та піклування, поліції до звернення позивача з питанням про позбавлення її батьківських прав. Принаймні таких доказів суду не надано. Та обставина, що відповідач не відвідує освітній заклад, де навчається дочка не є достатньою підставою для висновку про доцільність позбавлення її батьківських прав з огляду на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом для впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків, крім того відповідач проживає за межами України. У висновку не надано оцінку тій обставині, що відповідач проживає за межами України. Також у висновку не мотивовано в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері батьківських прав. Свідки, представники сільської ради чи освітнього закладу не можуть категорично стверджувати чи надавати оцінку тому, чи належно матір виконує батьківські обов`язки стосовно дитини. Таким чином, при розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Позивачем та його представником не доведено та не надано суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її матері батьківських прав. З урахуванням вищевикладеного, у позові слід відмовити. Судові витрати позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд відносить на його рахунок

Outcome: dismissed