Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою, в якій просить встановити факт смерті його матері - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в місті Донецьк, Донецька область. Заява обґрунтована тим, що [INFO] померла матір заявника - [PERSON] , [INFO] . Місцем смерті є тимчасово окупована територія України - місто Донецьк. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 99300001 Донецьким міським відділом запису актів цивільного стану Управління ЗАГС Донецької Народної Республіки. Встановлення факту смерті необхідно для одержання свідоцтва про смерть встановленого зразка. У поряду автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заяву передано на розгляд судді Марфіній Н.В. 19 серпня 2025 року. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 серпня 2025 року задоволено заявлений головуючим суддею Марфіною Н.В. самовідвід, вирішено відвести суддю Марфіну Н.В. від розгляду цивільної справи за заявою [PERSON] , заінтересована особа - Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті, та передано справу для проведення повторного автоматизованого розподілу для визначення іншого складу суду. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 вересня 2025 року справу передано судді Хромовій О.О. 01 вересня 2025 року о 15-20 год. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 вересня 2025 року заяву [PERSON] залишено без руху та надано заявникові строк для усунення недоліків - два дні з дня отримання копії ухвали. Копію ухвали про залишення позову без руху вручено заявникові 08 вересня 2025 року, про що свідчить розписка, що міститься в матеріалах справи. 08 вересня 2025 року заявник [PERSON] подав заяву про усунення недоліків заяви, до якої долучив квитанцію про сплату судового збору, чим виконав вимоги ухвали про залишення заяви без руху у встановлений судом строк. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 вересня 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати у порядку окремого провадження, судове засідання у справі призначено на 10 вересня 2025 року на 11-00 годину. 10 вересня 2025 року заявник у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У заяві про встановлення факту смерті [PERSON] просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Представник заінтересованої особи - Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані заявником докази, суд приходить до таких висновків. Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. До матеріалів справи долучено копію паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Калінінським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 03 січня 2001 року, що належить [PERSON] , [INFO] , який народився у місті Донецьк. Також наявний штамп про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10 травня 1967 року Бюро ЗАГС Виконавчого комітету Кіровського району Ради депутатів трудящихся міста Донецьк, встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у місті Донецьк, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 10 травня 1967 року зроблено відповідний запис № 14. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Також в матеріалах справи міститься копія паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Калінінським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 12 січня 2001 року, що належить [PERSON] , [INFO] , місце народження - с. Чемериське, Барський р-н, Вінницька обл. Також міститься штамп про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] . З копії медичного свідоцтва про смерть серії 21 № 201100099, виданого 19 березня 2025 року так званою Державною бюджетною установою Донецької Народної Республіки «Республіканське бюро судово-медичної експертизи», [PERSON] , [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , померла [INFO] в місті Донецьку. У графі причина смерті зазначено, що причина смерті не встановлена через гнилісні зміни. Також до матеріалів справи долучено довідку про смерть від 05 травня 2025 року № С-05631, видану так званим Донецьким міським відділом запису актів громадянського стану Управління ЗАГС Донецької Народної Республіки (форма № 11), відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в місті Донецьк. Причина смерті не встановлена внаслідок гнилісних змін. Актовий запис від 05 травня 2025 року № 170259930000103401007, складений так званим Донецьким міським відділом запису актів громадянського стану Управління ЗАГС Донецької Народної Республіки. Так званим «Донецьким міським відділом запису актів громадянського стану Управління ЗАГС Донецької Народної Республіки, 99300001» видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Чемериське, Барського району Вінницької області, Україна, померла [INFO] у місті Донецьк, Донецька Народна Республіка, про що 05 травня 2025 року складено актовий запис про смерть № 170259930000103401007. До матеріалів справи також долучено копію Договору-замовлення на організацію і проведення захоронення від 20 березня 2025 року № 11353/118, укладеного між [PERSON] та виконавцем так званою «Державною корпорацією «Ритуал», предметом якого є організація і проведення захоронення [PERSON] . Також надано Акт приймання-передачі наданих послуг від 20 березня 2025 року № 11353/118. З метою реєстрації факту смерті матері [PERSON] звернувся до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Листом Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18 серпня 2025 року № 1638/33.4-52 заявнику у державній реєстрації смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 травня 2025 року, виданого Донецьким міським відділом ДРАЦС Донецької області, відмовлено, оскільки даний документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до пункту 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5 (далі - Правила), державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)» від 07 травня 2022 року № 562, абзац четвертий підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2022 року № 457 викладено в такій редакції: «Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), формується в електронній формі відповідно до Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2022 року № 562, а у разі відсутності технічної можливості формування такого переліку в електронній формі - затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій». Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», відповідно до якого вся територія Донецького району Донецької області вважається тимчасово окупованою територією України з 07 квітня 2014 року. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно із статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Також суд бере до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, Loizidou v. Turkey, Cyprus v. Turkey), проти Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia, Ilascuand Others v. Moldovaand Russia), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі Cyprus v. Turkey, ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Підставою звернення заявника до суду є неможливість реєстрації факту смерті його матері [PERSON] та отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка. В силу положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , при цьому, заявником надано документи, які у своїй сукупності підтверджують факт смерті [PERSON] , [INFO] , в місті Донецьк Донецької області. Враховуючи те, що [PERSON] померла в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а реєстрація її смерті в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, то заява [PERSON] про встановлення факту смерті підлягає задоволенню. З наданих документів суд вважає встановленим, що [PERSON] , [INFO] , уродженка села Чемериське Барського району Вінницької області, померла [INFO] у місті Донецьк Донецької області, перебуваючи на тимчасово окупованій території, і тому факт її смерті суд вважає доведеним і встановленим. Дата смерті також встановлена. Оскільки реєстрація смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, тому є підстави для встановлення у судовому порядку факту смерті, а також для подальшого внесення відповідного актового запису. Відповідно до частини другої статті 319 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Даний факт має юридичне значення, оскільки на його підставі для заявника виникають правові підстави для реалізації своїх прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved