Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

30.04.2024 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення відповідачки батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог зазначив про те, що між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя у них народився - син, [PERSON] , [INFO] , видано свідоцтво про народження дитини серія [NUMBER] . Спільне життя з відповідачкою не склалося, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова по справі № 466/11312/23 від 30.11.23 року, шлюб розірвано, з того часу відповідачка не бачила дитину ні разу. Відповідачка ніяким чином не піклується про дитину, станом здоров`я, фізичним і духовним розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не проявляє заінтересованості в подальшій долі дитини, не цікавиться успіхами, зокрема : в академії раннього розвитку футболу (про що свідчить довідка від 06.03.24 року ); в дошкільному навчальному закладі (про що свідчить довідка та платіжки з вищезгаданого навчального закладу від 09 січня 2024 року); листом від 06.03.2024 року від [PERSON] , він доводиться його синові хресною матір`ю, про те, що відповідачка не бере участі у вихованні нашого сина - [PERSON] ; лист від 06.03.24 про те, що позивач сам виховує та піклується про свого сина [PERSON] . Оскільки відповідачка покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере будь-якої участі у вихованні дитини, дитина знаходиться на повному його утриманні, позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 06.05.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13.01.2025 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з мотивів, які викладені у позові, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] в підготовчі та судові засідання жодного разу не з`явилась, причину неявки не повідомила. Представник третьої особи органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради Андрес Л.П. у судовому засіданні проти позову заперечила, підтримала висновок від 20.10.2024 про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Представник третьої особи орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Миргород В.В. в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] - адвоката Мушинського Т.Б., представника третьої особи органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації ЛМР Андрес Л.П., з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За ст.77 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За загальними нормами ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували між собою в зареєстрованому шлюбі з 14.07.2005 року. Від спільного подружнього життя у сторін а [INFO] народився син [PERSON] , а [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30.11.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Вказаним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30.11.2023 року встановлено, що 26.10.2023 батьки дітей, сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Глодом А.Р., зареєстрований в реєстрі за № 962, відповідно до якого сторони визначили, що місцем проживання їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] є місце проживання батька за адресою: [ADDRESS] . З пояснень представника позивача [PERSON] , наданих в судовому засіданні встановлено, що 04.03.2022 року відповідачка [PERSON] разом із старшим сином [PERSON] , 2011р.н. виїхала за межі України та перебуває у Німеччині. Органом опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради при підготовці висновку у даній справі проведено бесіду з [PERSON] по відео зв`язку (VIBER), вона повідомила, разом з старшою дитиною [PERSON] , [INFO] , у березні 2022 року виїхала до Польщі, у 2023 році повернулась в Україну та на даний час проживає у Німеччині. Не планує повертатись в Україну. З молодшою дитиною [PERSON] вона не спілкується, його вихованням займається батько. Крім того, 12.09.2024 [PERSON] надав комісії копію нотаріально засвідченого договору від 26.10.2023, зареєстрованого в реєстрі за №962, укладеного між [PERSON] та [PERSON] щодо здійснення ними своїх батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Відповідно до даного договору п.п.3.2.1. п.3.2 мати зобов`язується брати участь у вихованні та духовному розвитку дитини, незалежно від стосунків з батьком. У відносинах матері і дитини позитивних змін не відбулось. З врахуванням всіх встановлених обставин, заслухавши пояснення батьків, малолітнього [PERSON] , 2018р.н., орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації ЛМР надав висновок від 20.10.2024 року, за яким вважає недоцільним позбавлення [PERSON] батьківський прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Комісією не було встановлено достатніх підстав для застосування такого крайнього заходу як позбавлення матері дитини [PERSON] батьківських прав з огляду на недоведеність батьком дитини факту її свідомого ухилення від виконання батьківських обов`язків, і щодо якої є нагальна необхідність позбавлення батьківських прав. Орган опіки вважає, що мати дитини свої обов`язки щодо неї виконує на недостатньому рівні. Позбавлення прав є крайнім заходом, який тягне за собою серйозні правові наслідки, як для матері, так і для дитини, і допускається лише тоді, коли змінити поведінку матері у кращу сторону неможливо. Пояснення матері дитини надані на засіданні комісії (29.08.2024) не можуть бути взяті комісією до уваги, оскільки фактично є заявою про відмову від батьківських прав, та не відповідають інтересам дитини. Наведене вище, за висновком комісії, в сукупності свідчить про відсутність правових підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав. При розгляді справи в суді позивачем, його представником не було надано будь-яких інших доказів, крім тих, що подавалися на розгляд органу опіки та піклування, які б свідчили про умисне ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини [PERSON] , [INFO] , забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти та слугували визначеною у п.2 ч.1 ст.164 СК України підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав. Перебування одного з батьків дитини закордоном та неможливість безпосередньо приймати участь у вихованні дитини, приводити її до освітньо-виховних закладів, гуртків, особисто спілкуватися з вчителями та вихователями не може саме по собі бути свідченням ухилення від виконання батьківських обов`язків. Надані позивачем квитанції в підтвердження оплати витрат свідчить лише про участь батька у фінансовому утриманні дитини. Суд зважає і на те, що звертаючись в суд з даним позовом, [PERSON] у позовній заяві не вказав, що сторони є батьками не лише [PERSON] , [INFO] , а і [PERSON] , [INFO] ; що батьки дітей 26.10.2023 року уклали між собою договір про здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , який посвідчено нотаріально, в якому передбачили проживання дитини з батьком та обов`язок батька забезпечити дитині якісні умови проживання, харчування та відпочинку за власний рахунок. Представник позивача [PERSON] в суді про наявність такого договору не повідомляв та копії такого договору суду не подав, хоча приймав участь як представник позивача у справі про розірвання шлюбу, де цей договір був предметом дослідження суду. Лише на запитання суду та представника третьої особи представник позивача підтвердив наявність цього договору між сторонами. Зазначена обставина розцінюється судом як недобросовісність сторони та намагання приховати обставини, що мають значення у справі. Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16 Постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Також, суд зазначає, що незважаючи на посилання позивача на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини [PERSON] , будь-яких матеріалів щодо притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП «Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей» в підтвердження зазначеного не складалося, докази зворотного суду не надано. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому виникнення між дитиною і матір`ю конфлікту чи погіршення їх особистих стосунків, що може мати тимчасовий характер, не є підставою для позбавлення цих прав. За таких обставин, суд вважає, що в суді не доведено наявність підстав, визначених п.2 ч.1 ст.164 СК України, для застосування крайнього заходу у виді позбавлення відповідачки батьківських прав. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Так, судом встановлено, що відповідачка дійсно не в повному обсязі виконує свої батьківські обов`язки щодо дитини. Суд вважає за необхідне попередити відповідачку про необхідність зміни ставлення до виховання дитини [PERSON] та приділяти більшу увагу виконанню своїх батьківських обов`язків. Поданий органом опіки та піклування висновок щодо недоцільності позбавлення відповідачки батьківських прав є обґрунтованим, підстав відхиляти його немає. Оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог належними, допустимими та достатніми доказами, а тому у задоволенні позову [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] відмовляє. Водночас попереджає [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання своєї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та виконання батьківських обов`язків. Суд вважає за необхідне покласти на орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов`язків щодо виховання [PERSON] , [INFO] .

Outcome: dismissed