Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

30.09.2024 року [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~нерухомого майна\~об`єктом права\~особистої приватної\~власності,\~просить визнати\~нерухоме майно,\~а саме\~кв.\~ [ADDRESS] .\~ Позов обґрунтований тим, що з 2022 року після початку повномасштабного військового вторгнення росії на територію України [PERSON] був мобілізований до лав ЗСУ і до цього часу перебуває на військовій службі. В кінці грудня 2023 року несподівано для позивача [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) познайомився з відповідачкою. З переписки [PERSON] дізнався, що відповідачка зараз тимчасово мешкає і працює у м. Києві, куди з фронту повернули військову частину позивача на реформування та відпочинок. Тому, перебуваючи в м. Києві, почали зустрічатися та між ними склалися близькі стосунки. Згодом позивач запропонував відповідачці зареєструвати шлюб і сказав, що вже давно хоче купити і має кошти на придбання собі окремої квартири в м. Кривому Розі, і що після купівлі ним квартири вони зможуть разом повернутися до Кривого Рогу і жити в його квартирі разом. Відповідачка [PERSON] одразу погодилась на пропозицію позивача і 22.05.2024 року вони офіційно зареєстрували шлюб. 19.09.2024 році між [PERSON] та продавцем квартири був укладений нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Ставніченко О.П., реєстр № 2531, договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 31.0 кв.м. Квартиру [PERSON] придбав на свої накопичені за час військової служби гроші. Відповідачка [PERSON] була присутня при укладанні вказаного договору і дала нотаріусу свою письмову згоду на укладення вказаного договору. Після купівлі вказаної квартири стосунки з відповідачкою погіршилися та подружжя припинило спільне проживання, подружні стосунки і мешкають за різними адресами. Відповідачка [PERSON] заперечує право особистої приватної власності позивача на вказане нерухоме майно та вважає його спільним сумісним майном подружжя. Тому, позивач звернувся до суду та просить визнати за ним право особистої приватної власності на спірну квартиру Ухвалою суду від 15 жовтня 2024 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження з викликом сторін на 14.11.2024 року. Ухвалою суду від 28.02.2025 задоволено клопотання представника позивача про залучення письмових доказів та про виклик свідка. Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 25.04.2025 року. Розгляд справи неодноразово відкладався, у тому числі на 22.08.2025 року. Представник позивача - адвокат Саліна М.О. з`явилась в судове засідання, підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Вказала, що відповідачка власних накопичених коштів не мала, для купівлі квартири ніяких коштів не надавала. Сторони фактично проживали окремо. На цей час шлюб між сторонами судом розірвано. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому Законом порядку, відзиву на позов не подала. Сукупністю належних і допустимих доказів судом встановлено такі фактичні обставини і правовідносини. Позивач [PERSON] перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації з 19.03.2022 року, (а.с. 7). 22.05.2024 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було зроблено актовий запис № 772, (а.с. 8). 19.09.2024 році між [PERSON] та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 31.0 кв.м., житловою площею 18,2 кв.м. (а.с. 9-14). Вартість квартири становить 77000 гривень згідно звіту ТОВ "Кабінет оцінки "Браєр", а.с.13. Згідно виписки з карткового рахунку АТ КБ Приватбанк, довідки військової частини [PERSON] з березня 2023 по серпень 2024 року отримав грошове забезпечення за військову службу на суму 568056,77 грн. (а.с. 15-17,40). \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила той факт, що позивач має постійний і значний дохід як військовослужбовець, передавав їй на зберігання свої заощадчення, перед купівлею квартиру забирав назад свої кошти. Відповідачка фінансово участі в купівлі квартири не брала. \~ \~ \~ \~Позивач в досудовому порядку намагався вирішити спір (а.с.34-39) Оцінка суду. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, ст. 13 ЦПК України. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Також статтями 57, 60 Сімейного кодексу України встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила. Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 Сімейного кодексуУкраїни особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічна правова позиція, висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2641цс15. Так у даному випадку спірна квартира придбана в період шлюбу між сторонами. Водночас, як випливає з матеріалів справи, показань свідка, джерелом коштів для її купівлі були особисті кошти позивача, який мав постійний дохід, якого було достатньо для придбання квартири. Вказані обставини відповідачкою не спростовано . На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що з метою захисту майнових прав позивача позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved