Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

Позивач 28.09.2020 року звернулась до Шевченківського районного суду м. Харкова з урахуванням уточнень із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між сторонами у справі укладено шлюб, який було зареєстровано 16.03.2016 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №97, який було розірвано 13.11.2019 року Дзержинським районним судом міста Харкова. Від шлюбу у сторін народились спільні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що після розірвання шлюбу діти проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . В подальшому представник позивачки вказував про те, що вона разом із дітьми мешкає за кордоном. З моменту народження дітей і після фактичного припинення сімейних відносин відповідач не бере жодної участі у вихованні, розвитку, оздоровленні та лікуванні дітей. Вказує, що всі фінансові витрати на утримання дітей позивач несе самостійно, відповідач не виконує свій обов`язок по сплаті аліментів. Позивач у судове засідання не з`явилась, однак від представника позивача - Заруцького Р.М надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, надав до суду клопотання про витребування доказів та розгляд за його відсутністю. Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з`явився. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи стадію судового розгляду, а саме розгляд справи по суті, суд не вважає за доцільне задовольнити клопотання про витребування доказів, Крім того, запитувані відомості не мають ніякого доказового значення, оскільки факт спільного перебування дітей із матір`ю не ставиться під сумнів. Доказів про перебування дітей із відповідачем суду не надано. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив відповідні їм правовідносини і дійшов до наступного. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Дзержинським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, батьками [PERSON] , [INFO] , вказано сторони у справі: батьком [PERSON] та матір`ю - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області батьками [PERSON] , [INFO] , записано [PERSON] та [PERSON] . Шлюбні відносини між сторонами припинено на підставі рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 13.11.2019 року, яким розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 16 березня 2016 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №97. Рішення набрало законної сили 16.12.2019 року. Як вбачається з довідки Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок №27 комбінованого типу Харківської міської ради від 09.11.2020 року за вих. № 01-36/113 [PERSON] , [INFO] , відвідував комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок №27 комбінованого типу Харківської міської ради» в період з 02.09.2019 по січень 2020 року включно. Дитину до навчального закладу приводила та забирала мати, [PERSON] , яка відвідувала батьківські збори, цікавилась життям та перебуванням сина в садочку. Зі слів вихователя групи №3, яку відвідував [PERSON] , за період перебування хлопчика у закладі дошкільної освіти батько [PERSON] не з`являвся, життям дитини не цікавився. Згідно з медичною документацією, наданою ТОВ «Ай-Кью Клінік Харків» від 07.09.2016, 30.07.2019, 04.08.2020 року з дитиною [PERSON] , та [PERSON] на прийомі у лікаря була мати [PERSON] , яка отримувала інформацію стосовно стану здоров`я дітей. Згідно з відповіді начальника Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області Е.Коваленка від 02.10.2020 року звернень, заяв чи повідомлень стосовно [PERSON] не надходило. Відповідач тривалий час не бере участі у вихованні дітей, не цікавиться станом їх здоров`ям, розвитком та дозвіллям, матеріально їх не утримує. Згідно\~\~ст. 151 СК України\~батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Згідно\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (XIV) від 20.11.1959 року встановлено, що дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини (Принцип 2). Дитині, яка є неповно справною фізично, психічно або соціально, мають бути забезпечені спеціальні режим, освіта і піклування, необхідні з огляду на її особливий стан (принцип 5). Статтею 181\~Сімейного\~кодексу\~України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положень ст.\~182\~СК\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.\~182\~СК\~України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідност.\~183\~СК\~України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При цьому, відповідно до положень ст.\~191\~Сімейного\~кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення кожною із дітей повноліття. Поруч з тим, відповідно до положень ч.5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial