Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 64\~728,16 грн., та судові витрати у розмірі 3028 грн. Позовна заява мотивована тим, що 10.03.2023 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія (далі Позивач, ПрАТ «УТСК») та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 213650590 (далі - Поліс). У відповідності до умов вказаного Полісу Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Камаз 53212», державний реєстраційний номер: [NUMBER] , VIN код: [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 08.07.2023 року на а/д М-14 Одеса - Новозаводськ, 125 км. відбулась дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля «Камаз 53212, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Touareg», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок вказаної пригоди, автомобіль «Volkswagen Touareg», д.р.н. [NUMBER] отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05.10.2023 року, вказана ДТП сталася з вини [PERSON] . Власник пошкодженого автомобіля «Volkswagen Touareg», д.р.н. [NUMBER] [PERSON] звернулась до Страховика ПрАТ «СК «Арсенал страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспортну № 470/22-Т/М від 21.12.2022 року. 18.07.2023 року страховик потерпілої ПрАТ «СК «Арсенал страхування» здійснило виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 60 636,36 грн., з яких: - 12 349,36 грн. перераховано ТОВ «Автомобільний дім» за виконані роботи та матеріали; - 48 287,00 грн. перераховано ФОП [PERSON] за вартість запчастин. В подальшому, страховик потерпілої ПрАТ «СК «Арсенал страхування» звернулася до Страховика - Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № 213650590. На підставі страхового акту № 1114-23, страховику потерпілої ПрАТ «СК «Арсенал страхування», Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 59\~136, 36 грн. 11.09.2023 року на адресу Позивача надійшла претензія від страховика потерпілої ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на суму 5 591,80 грн., в доповнення до попередньої претензії, оскільки потерпілій [PERSON] було здійснено доплату страхового відшкодування за наслідками даної ДТП. З урахуванням цього, Позивачем на підставі страхового акту 1114-23 страховику потерпілої ПрАТ «СК «Арсенал страхування», було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 5\~591,80 грн. Таким чином, загальний розмір фактично понесених витрат Позивача склав: 64\~728,16 грн. Оскільки, відповідно до постанови Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05.10.2023 року (справа № 945/1526/23), причиною ДТП було те, що водій автомобіля «КАМАЗ 53212» перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу , внаслідок чого, під час руху відбувся злам деталі реактивної тяги та викидання її на проїзну частину дороги зустрічного руху, де рухався транспортний засіб марки «Volkswagen Touareg», що є порушенням Закону та є підставою для стягнення суми збитку в порядку регресу з винуватця (страхувальника) ДТП. Відтак, Відповідачем було порушено умови договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № 213650590 та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортнх засобів». З метою врегулювання цього питання в досудовому порядку, 18.01.2024 року та 25.05.2024 року, Позивач звернувся до Відповідача з Вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. Однак, ніяких дій зі сторони Відповідача проведено не було, щодо погашення заборгованості в добровільному порядку, а відтак, Позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ЦК України. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.05.2025 року по справі було відкрито провадження та призначено судове засідання. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином судовою повісткою за місцем реєстрації. Про причини своєї не явки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання, згідно якого підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити у повному обсязі та розглянути справу без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку\~статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 223 ЦПК України. Згідно\~ст. 223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом третім главою 82 книги\~п`ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими вказані правовідносини регулюються. Судом встановлено, що\~10.03.2023 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 213650590, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Камаз 53212», державний реєстраційний номер: [NUMBER] , VIN код: [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. З матеріалів справи вбачається, що 08.07.2023 року на а/д М-14 Одеса - Новозаводськ, 125 км. відбулась дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля «Камаз 53212, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Touareg», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок вказаної пригоди, автомобіль «Volkswagen Touareg», д.р.н. [NUMBER] отримали механічні пошкодження. Вина\~\~ [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05.10.2023 року, за якою відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. Відповідно до ч. ч. 4, 6\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, суд при винесенні рішення не з`ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю марки «Volkswagen Touareg», д.р.н. [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки\~«Volkswagen Touareg», д.р.н. [NUMBER] - [PERSON] застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал страхування», за Договором добровільного страхування наземного транспортну № 470/22-Т/М від 21.12.2022 року, який був дійсний на момент ДТП. 10.07.2023 року потерпілий власник транспортного засобу [PERSON] звернулась з заявою до ПрАТ «СК «Арсенал страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспортну № 470/22-Т/М від 21.12.2022 року. 18.07.2023 року страховик потерпілої ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на підставі Страхового акту № 006.01849123-1 від 17.07.2023 року здійснило виплату страхового відшкодування у загальному розмірі: 60 636,36 грн., з яких: - 12 349,36 грн. перераховано згідно рахунку-фактури № АдСЧТ02595 від 12.07.2023 року ТОВ «Автомобільний дім» за виконані роботи та матеріали; - 48 287,00 грн. перераховано згідно рахунку-фактури № ОД-1-00133 від 14.07.2023 року ФОП [PERSON] за вартість запчастин. В подальшому, страховик потерпілої ПрАТ «СК «Арсенал страхування» звернулася до Страховика - Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № 213650590. На підставі страхового акту № 1114-23, страховику потерпілої ПрАТ «СК «Арсенал страхування», Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 59\~136,36 грн. 11.09.2023 року на адресу Позивача надійшла претензія від страховика потерпілої ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на суму 5 591,80 грн., в доповнення до попередньої претензії, оскільки потерпілій [PERSON] було здійснено доплату страхового відшкодування за наслідками даної ДТП на підставі страхового акту № 006.01849123-2 від 28.08.2023 року. Позивачем на підставі страхового акту 1114-23-а страховику потерпілої ПрАТ «СК «Арсенал страхування», було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 5\~591, 80 грн. Таким чином, право регресної вимоги виникло у Позивача з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто з 06.09.2023 року, що підтверджується платіжними дорученнями, які наявні в матеріалах справи. Враховуючи викладене, у Відповідача виникло зобов`язання відшкодувати Позивачу завдані збитки в порядку регресу з розмірі сплаченого страхового відшкодування за Полісом № 213650590. Відповідно до ч. 1\~ст. 14 ЦК України\~цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтею 1166 ЦК України\~визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч.1\~ст. 1188 ЦК України). Відповідно до\~ст. 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі визначеній у договорі грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1\~ст. 990 ЦК України\~страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Частиною 3\~ст. 988 ЦК України\~страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. У\~ст.\~6\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно\~ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сумаце грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За змістом ст. ст.\~9,\~22-31,\~35,\~36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до п. 22.1\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями\~28,\~29 Закону №1961-ІV\~передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Частиною 1\~ст. 20 Закону України «Про страхування»\~встановлено, що при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом п. 1 ч. 2\~ст. 22 ЦК України\~реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За змістом\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року по справі №147/66/17 (Провадження №14-95цс20) визначено, що принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у\~статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень\~статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. З огляду на вказане, Велика Палата Верховного Суду вважає, що\~стаття 1194 ЦК України\~застосовується до будь-яких правовідносин, в яких бере участь особа, яка заподіяла шкоду та застрахувала свою цивільну відповідальність. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил\~статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі\~статтею 1194 ЦК України\~відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Судом встановлено, що матеріальні збитки особисто винуватцем ДТП, а саме відповідачем у справі, відшкодовані позивачу не були. Згідно\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальника бо інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 27 Закону України «Про страхування»\~передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Отже, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми в розмірі 64728,16 грн. перейшло право вимоги, яке потерпіла особа, на підставі ст. ст.\~1187,\~1188 ЦК України, мала би до відповідача. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом для досудового врегулювання спірних правовідносин. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь в порядку регресу страхового відшкодування в розмірі 64728,16 грн., підлягають\~задоволенню у повному обсязі. Згідно\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до змісту частини 2\~статті 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved