Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

16 червня 2025 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статті 7, 84, 104, 105, 112, 180-184,191 СК України, просить: - розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 25 липня 2020 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 30; - стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; - здійснити розподіл судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 25 липня 2020 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 30. Від спільного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою про розірвання шлюбу стало те, що останнім часом сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, оскільки кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Між позивачем та відповідачем постійно виникають сварки, сторони спільно не здатні підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Ведення спільного господарства та спільне проживання між сторонами припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини на думку позивача немає. Діти проживають разом із позивачем та знаходяться на її повному утриманні. Згоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Власного доходу позивач не має, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів (доходу) на кожну дитину буде достатнім та таким, що забезпечить нормальне їх утримання та забезпечення (а. с. 3-6). Ухвалою судді від 30 червня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 21 серпня 2025 року (а. с. 26-27). Ухвалою суду від 21 серпня 2025 року судовий розгляд справи було відкладено на 08 вересня 2025 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України. Вказаною ухвалою суду за клопотанням позивача було витребувано від Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» довідку про доходи відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , за останні шість місяців (а. с. 40-41). 26 серпня 2025 року до суду засобами поштового зв`язку від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому він, посилаючись на статті 180-183 СК України, позовні вимоги визнав частково та просив розірвати шлюб, укладений між ним та позивачем, зареєстрований 25 липня 2020 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 30; призначити стягнення з нього на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника доходів щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісяця є достатніми на утримання двох дітей. Крім цього, відповідач зазначив, що на його утриманні перебуває його мати [PERSON] , яка є пенсіонеркою та має проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з чим потребує допомоги на лікування (а. с. 46-61). Ухвалою суду від 08 вересня 2025 року долучено до матеріалів справи: відзив на позов разом з доданими документами, а також з доказами направлення відповідачу відзиву на позов з доданими документами, які 26 серпня 2025 року надійшли до суду засобами поштового зв`язку від відповідача [PERSON] ; довідку про доходи [PERSON] № 170 від 27.08.2025, яка надійшла 27 серпня 2025 року до суду від Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» на виконання ухвали суду від 21 серпня 2025 року (а. с. 75-76). Позивач в призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, до суду подала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, до суду подав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності. Відповідно до\~частини другої\~статті 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 25 липня 2020 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 25 липня 2020 року зареєстрували шлюб у Славутицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що 25 липня 2020 року складено відповідний актовий запис № 30. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] (а. с. 8). Під час шлюбу в них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач, мати позивач, що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучені до матеріалів справи (а. с. 9-10). Відповідно до Витягів з реєстру територіальної громади № 2025/000922290 від 22.01.2025, № 2025/001956698 від 10.02.2025, № 2025/000936397 від 22.01.2025, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а. с. 13-15). Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою про розірвання шлюбу стало те, що останнім часом сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, оскільки кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Між позивачем та відповідачем постійно виникають сварки, сторони спільно не здатні підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Ведення спільного господарства та спільне проживання між сторонами припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини на думку позивача немає Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року, ратифікована Україною 17 липня 1997 року) вбачається, що кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов`язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми, а також щодо одруження, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною другою статті 18, пункту 3 статті 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України, дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, яка виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача. З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як зазначено у позовній заяві, діти сторін: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишаються проживати разом з позивачем. Спірних питань по розподілу майна, набутого за час шлюбу, між сторонами немає. У відповідності до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачем заяви про відновлення дошлюбного прізвища не подано, отже після розірвання шлюбу їй необхідно залишити прізвище [PERSON] . Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей, суд виходить з такого. Як вбачається зі змісту позовної заяви, між сторонами виник спір щодо утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції про права дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків (частина третя статті 51 Конституції України). У відповідності до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Як вбачається із змісту статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною першою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як зазначено у частині першій статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За правилом частини другої цієї статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом частини першої, другої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до довідки № 01-42.7/194, виданої 28.04.2025 Комунальним закладом «Заклад дошкільної освіти № 58 «Лісова казка», [PERSON] , [INFO] , з 11.09.2023 була зарахована до списку вихованців закладу дошкільної освіти № 58 «Лісова казка» та відвідує заклад дошкільної освіти по теперішній час (а. с. 16). Як вбачається з довідки № 34-34/36, виданої 24.04.2025 КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради, [PERSON] працює в КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради з 01.02.2019, з 01.12.2022 на посаді лікаря-педіатра відділення екстреної медичної допомоги (приймальне) по нинішній час. З 21.04.2025 по 12.01.2028 [PERSON] надано відпустку по догляду за дитиною до трьох років (а. с. 18). Із змісту відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з вересня 2024 року по лютий 2025 року вбачається, що [PERSON] за період в лютому 2025 року отримала соціальні виплати, які надійшли від Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, в розмірі 15 000,00 гривень (а. с. 19-20). Відповідно до довідки про доходи № 170, виданої 27 серпня 2025 року ДСП «Чорнобильська АЕС» на виконання ухвали суду від 21 серпня 2025 року, [PERSON] працює на ДСП «Чорнобильська АЕС» та займає посаду фахівця з неруйнівного контролю ІІ рівень класифікації. Загальна сума доходу за період з 01.03.2025 по 31.08.2025 складає 286 510,83 гривень (а. с. 63). З відзиву на позовну заяву вбачається, що на утриманні у відповідача перебуває його непрацездатна мати [PERSON] , яка є пенсіонеркою та має проблеми із здоров`ям. Відповідачем до відзиву на позовну заяву було додано: копію свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] ; копію пенсійного посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] ; копію висновку КТ Долматової Л.Б. № [NUMBER] , виданого 18.06.2024; роздруківку огляду лікарем [PERSON] від 31.03.2025; копію паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] . Проте, доказів того, що мати відповідача [PERSON] , [INFO] , перебуває на утриманні у відповідача [PERSON] , суду не надано. Разом з тим, суд погоджується з доводами відповідача про те, що стягнення аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини його доходу щомісяця буде необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей та відповідатиме засадам розумності, справедливості. Слід зазначити, що позивачем не надано переконливих та достатніх доказів на підтвердження здійснення постійних реальних витрат щомісячно на утримання дітей в більшому розмірі ніж 1/3 частина від доходу відповідача щомісяця. З урахуванням наведеного, при визначенні розміру аліментів з врахуванням обставин, зазначених у частині 1 статті 182 СК України, суд бере до уваги стан здоров`я дітей, нормальний стан здоров`я відповідача, оскільки доказів іншого суду не надано, матеріальне становище дітей, матір яких перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, матеріальне становище відповідача, який має постійний дохід у виді заробітної плати і немає інших осіб на своєму утриманні, та вважає правильним визначити аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, що забезпечить необхідну участь батька в їх утриманні. В іншій частині позов є необґрунтованим, не доведеним та таким, що не підлягає задоволенню. Згідно з частиною першою статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Виходячи з того, що датою направлення позову до суду є 12 червня 2025 року, про що свідчить дата на поштовому конверті, в якому надійшла позовна заява до суду, то аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з 12 червня 2025 року. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 211,20 гривень за позовну вимогу про розірвання шлюбу, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 211,20 гривень. Крім цього, за правилами статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого звільнена позивач на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 799,40 гривень. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду у межах сум платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial