Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 серпня 2010 року у справі №2-1471/10, аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 / 4 частки від заробітку (доходу),але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . \~ \~Свої вимоги\~аргументує тим\~що,\~з 13\~червня 2009\~року [PERSON] \~перебувала з\~ [PERSON] у\~шлюбі,\~який був\~розірваний рішенням\~Прилуцького міськрайонного\~суду Чернігівської\~області 17\~вересня 2010\~року. У шлюбі\~ [INFO] у\~сторін народилась\~спільна дочка\~ [PERSON] . У зв`язку з тим, що відповідач не надавав ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, вона вимушена була звернутись до суду з заявою про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дочки. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 серпня 2010 року у справі №2-1471/10 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] твердій грошовій сумі у розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи з 03 серпня 2010 року і до досягнення нею повноліття. Станом на зараз неповнолітня донька зареєстрована та проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . З моменту ухвалення судом рішення про стягнення аліментів витрати позивачки на утримання доньки суттєво зросли, що пов`язано з зростанням дитини, необхідністю забезпечення повноцінного та всебічного розвитку дитини. Витрати на утримання доньки повинні покривати потреби дитини у харчуванні, одязі, навчанні, медичному обслуговуванні та інших необхідних для її розвитку речах. У той же час матеріальний стан відповідача з 2010 року навпаки покращився, до прикладу, лише в період часу з 2018 року по 2025 рік розмір його пенсії збільшився вдвічі і становить зараз 17243,52 грн. Тому, позивач звернулася з даним позовом до суду. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду від 25 червня 2025 року призначено справу до розгляду на 10 год 00 хв 04 вересня 2025 року. ІІІ.Позиції сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, але надала заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився та не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву. Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV.Фактичні обставини встановлені судом. [INFO] народилася [PERSON] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області зроблений відповідний актовий запис (а.с.7). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 вересня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 13 червня 2009 року, за актовим записом №164 відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції в Чернігівській області розірвано(а.с.9). Відповідно до виконавчого листа від 30 серпня 2010 року, № 2-1471/10, суд вирішив Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , щомісячно аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у тведрій грошовій сумі 400 (чотириста) гривнів щомісячно, починаючи з 03 серпня 2010 року і до досягнення нею повноліття( а.с.10). Згідно Інформації про виконавче провадження від 22.06.2025 року, вбачається, що 23.09.2010 року державним виконавцем Гнатченком Юрієм Олексійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження відповідно до виконавчого листа від 17.09.2010 року №2-1474. 15.01.2019 року державний виконавець Шибіко Євгенія Миколаївна, винесла постанову про передачу ВД на виконання до підприємства, установи, організації, Прилуцькому об`єднаному УПФУ. 13.01.2020 року, державний виконавець Шибіко Євгенія Миколаївна, винесла постанову про передачу виконавчого провадження до Прилуцького МР ВДВС Північно-Східного Управління Міністерства юстиції (м.Суми). 24.03.2021 року, винесла постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, підстави: доповнення стягнення(а.с.11-12). Згідно Звіту про здійснення відрахування та виплати Прилуцьке об`єднане управління ПФУ 25405, повідомляє, відносно [PERSON] , аліменти на дитину за постановою від 24.11.2015 року ВП №1765 виданої за виконавчим документом, вбачається факт стягнення (відсоток,частина) за період з лютого 2018 року по травень 2018 року. Утримана сума 06.03.2018 року 800 грн; 08.05.2018 року 800 грн; 12.02.2018 року 800 грн; 10.04.2018 року - 800 грн(а.с.13). Відповідно до Звіту про здійснення відрахування та виплати ГУ ПФУ в Чернігівській області, відносно [PERSON] , аліменти на дитину за постановою від 15.01.2019 року ВП 31886477 виданої за виконавчим документом 226/а від 16.01.2019 року за період з січня 2025 року березень 2025 року. Утримана сума 15.01.2025 року 1598 грн; 12.02.2025 року 1598 грн; 13.03.2025 року 1598 грн; (а.с.14). V.Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментівна утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною другою статті 182 СК України у редакції Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України). Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, матеріалами справи підтверджено що, відповідач отримує стабільний щомісячний дохід, а раніше визначений судом розмір аліментів є меншим, ніж визначний законом як мінімальний, отже недостатнім для забезпечення належного утримання дитини і її гармонійного розвитку. Відповідач не надав належних доказів на підтвердження неможливості сплачувати на утримання дитини аліменти у розмірі 1 / 4 частини його доходу (заробітку). Суд приймає до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2025 року - для дітей віком від 6 до 18 років він становить 3 196 гривень.\~ Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає донька, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказування. Судом враховано, що змінюються потреби в коштах для утримання і розвитку дітей, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про зміну способу їх стягнення . Зважаючи на інтереси дитини - [PERSON] , [INFO] , ураховуючи вимоги статей 182, 184 СК України, встановлений законодавством прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . \~ VI. Судові витрати. Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача. Враховуючи, що позона заява подана через систему «Електронний суд» то з урахуванням коефіцієнту 0,8 з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 968 гривень (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок. Відповідно до п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.2-6\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На виконання вказаних вимог, позивачем надано: договір №2206-2025 від 22 червня 2025 року про надання правової допомоги укладеного між Адвакатським Бюро «В`ячеслава Драчука» та [PERSON] (а.с.15). \~ \~ Відповідно\~додаткової угоди\~№ 1\~до договору\~про надання\~правової допомоги,\~вартість послуг:\~- дослідження\~нормативно-правових\~актів,\~що регулюють\~відносини з\~яких виник\~спр;\~\~усна\~консультація;\~\~пошук\~та дослідження\~судово практики;\~\~побудова\~та відпрацювання\~правової позиці\~захисту інтересів\~клієнта;\~визначення\~переліку документів,\~що можуть\~бути доказами\~у справі;\~підготовка\~та подання\~позовної заяви\~з додатками; підготовка та подання (за неоохідность) інших заяв по суті та заяв/клопотань з процесуальних питань;\~\~участь (за необхідності) у судових засіданнях, у тому числі в режимі відеоконференції, фіксований розмір 10000 гривнів(а.с.16). Рішенням від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Судом встановлено, що сума витрат на правничу допомогу, яку просить стягнути позивач становить 10000 грн, однак беручи до уваги складність справи, об`єм позовної заяви, суд вважає заявлені витрати на правову допомогу завищеними. З урахуванням складності справи та виконаних робіт адвокатом, задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про зменшення витрат на правничу допомогу до суми 5000 грн, яка відповідає розумному розміру.

Outcome: approved