Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачки. У травні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором кредитної лінії №557358648 від 17.02.2022 (далі Договір). В обґрунтування вимог зазначило, що 17.02.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі ТОВ «МАНІВЕО ШФД») та відповідачка уклали Договір у формі електронного документа. Того ж дня первісний кредитор виконав умови договору, зокрема, надав відповідачці грошові кошти у розмірі 6200,00 грн шляхом їх перерахування на її банківський картковий рахунок. Надалі право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, а згодом право вимоги відступлено позивачу, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Внаслідок невиконання відповідачкою умов кредитного договору утворилась заборгованість, яка складає 10258,52 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 6200,00 грн та заборгованість за відсотками - 4058,52 грн. Оскільки відповідачка у добровільному порядку не виконала своїх зобов`язань, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідачці копія ухвали про відкриття провадження, пам`ятка про права та обов`язки надсилалась судом 06.05.2025 за її зареєстрованим місцем проживання. Поштовий конверт повернувся на адресу суду 20.05.2025 з відміткою відділення АТ «Укрпошта», що адресат відсутній за вказаною адресою, при цьому відправлення, надіслане за зареєстрованим місцем проживання відповідачки згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважається врученим (а.с. 99). У встановлений судом строк відповідачка відзив на позов не подала. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Позовна заява надійшла до суду 01.05.2025. Ухвалою суду від 05.05.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження і постановлено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с. 93). Ухвалою суду від 05.05.2025 задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с. 94). Копію позовної заяви з додатками відповідачці направлено позивачем цінним листом 16.04.2025 (а.с. 34, зворот). Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, за згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з вимогами ч. 2 \~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 17.02.2022\~ ТОВ «МАНІВЕО ШФД» та відповідачка уклали кредитний договір в електронній формі шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV82SQ9 (а.с. 38, зворот 46, зворот). Відповідно до умов Договору, кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії з кредитним лімітом у сумі 6200,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним. Згідно з п. 2.3. Договору, кредитодавець надав Позичальнику перший транш у розмірі 6200,00 грн, який підлягав поверненню до 19.03.2022 року. Договором встановлено дисконтний період кредитування строком на 30 днів від дати отримання першого траншу. Сторони погодили, що строк дисконтного періоду може бути продовжено (пролонгація) необмежену кількість разів шляхом сплати позичальником всіх фактично нарахованих відсотків. Для здійснення першої пролонгації позичальнику необхідно було сплатити 2734 грн 20 коп. нарахованих відсотків. Таке продовження строку не вважається зміною істотних умов договору в бік погіршення для позичальника та не потребує укладення додаткових угод. Відповідно до п. 7.1. Договору, сума кредиту мала бути повернена не пізніше дати закінчення дисконтного періоду, а саме 19.03.2022. Разом з тим, п.п. 7.2.2. Договору передбачено, що у разі продовження користування кредитом після закінчення Дисконтного періоду, зобов`язання позичальника щодо повернення основної суми кредиту відкладається щоденно, але не більше ніж на 90 календарних днів. Розділом 8 Договору визначено вартість кредиту. За користування кредитом позичальник сплачує відсотки за фіксованими ставками, які не можуть бути змінені кредитодавцем в односторонньому порядку в бік погіршення для позичальника. Умовами договору передбачено декілька відсоткових ставок, застосування яких залежить від дотримання позичальником строків оплати. Так, базова ставка за користування кредитом протягом дисконтного періоду становить 766,50 % річних (що дорівнює 2,10 % в день). За користування кредитом після закінчення дисконтного періоду застосовується ставка у розмірі 1087,70 % річних (що дорівнює 2,98 % в день). Водночас Договором передбачено умови, за яких загальні витрати за кредитом можуть бути зменшені. Якщо позичальник повертає кредит до закінчення дисконтного періоду, відсотки нараховуються за дисконтною ставкою у розмірі 536,55 % річних (1,47 % в день). Якщо позичальник здійснює пролонгацію і повертає кредит вчасно, то за період до первинної дати погашення (19.03.2022) відсотки нараховуються за дисконтною ставкою, а за наступний період - за індивідуальною ставкою 766,50 % річних (2,10 % в день). У разі ж порушення строків оплати та користування кредитом після закінчення дисконтного періоду, знижки не застосовуються, і відсотки за весь час користування протягом дисконтного періоду перераховуються за базовою ставкою (2,10 % в день). Сторони погодили, що такий перерахунок є відкладальною обставиною і не є односторонньою зміною умов договору. У Договорі наведено орієнтовні розрахунки загальної вартості кредиту для першого траншу. Без застосування знижок (за базовою ставкою) вона складає 10106,00 грн (з яких 3906,00 грн - відсотки). За умови застосування знижки (за дисконтною ставкою), вартість складає 8934,20 грн (з яких 2734,20 грн - відсотки), а орієнтовна реальна річна відсоткова ставка - 8419,45%. Сторони погодили, що ці розрахунки можуть змінюватись, а продовження строку кредитування та застосування різних ставок не є зміною істотних умов, оскільки погоджені сторонами під час укладення Договору. Згідно з довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШФД», судом встановлено, що 17.02.2022 о 02:50 відповідачка подала заявку на отримання кредиту на суму 6200,00 грн строком на 30 днів за відсотковою ставкою 1,47% в день. Для підписання договору кредитодавець 17.02.2022 о 02:52:50 надіслав на номер телефону відповідачки 0969140038 одноразовий ідентифікатор MNV82SQ9. Відповідачка ввела зазначений ідентифікатор, чим здійснила акцепт оферти та підписала договір, 17.02.2022 о 02:54:03 (а.с. 53). Факт перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника підтверджується платіжним дорученням №D498AC22-04C0-4DF5-9396-E9826C214А4А від 17.02.2022 (а.с. 63). Згідно з цим документом, 17.02.2022 первісний кредитор ТОВ «МАНІВЕО ШФД» ініціювало переказ коштів на виконання умов кредитного договору № 557358648. Грошові кошти в сумі 6200,00 грн перераховані шляхом безготівкового зарахування на платіжну картку, що належить позичальнику, з маскою номера № [NUMBER] . Банком-емітентом картки отримувача є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а банком платника АТ «СЕНС БАНК». Дані платіжного доручення узгоджуються з інформацією, яка надана АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі ухвали суду про витребування доказів, а саме, що на ім`я відповідачки емітовано банківську карту № [NUMBER] , на яку 17.02.2022 зараховано 6200,00 грн (а.с. 106-107). Право вимоги за Договором відступлено первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШФД» на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с. 69-74). Цей договір неодноразово доповнювався та змінювався, зокрема Додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 (а.с. 76-80), договір викладено в новій редакції, а востаннє його продовжено Додатковою угодою № 32 від 31.12.2023 до 31.12.2024 (а.с. 83). Згідно з умовами договору, клієнт (ТОВ «МАНІВЕО ШФД») зобов`язувався відступити фактору (ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») права грошових вимог до боржників, перелік яких зазначався у відповідних Реєстрах прав вимог. Згідно з реєстром права вимоги № 175 від 05.05.2022 (а.с. 84) до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги за Договором на суму 7069,24 грн. Надалі право вимоги за Договором відступлено ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на підставі договору факторингу №27/0524-01 від 27.05.2024 (а.с. 86-90). Згідно з умовами цього договору, відступлення конкретних прав вимог відбувається шляхом підписання Реєстру прав вимог. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 27.05.2024, до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідачки за Договором на загальну суму 10258,52 грн, з яких 6200,00 грн основний борг та 4058,52 грн відсотки. Виконання фінансових зобов`язань за цим договором факторингу підтверджується платіжною інструкцією № 6617 від 30.05.2024, згідно з якою ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» сплатило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» фінансування за відступлення права вимоги згідно з вказаним реєстром (а.с. 33). Також встановлено, що надалі право вимоги за Договором відступлено від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь позивача, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», на підставі договору факторингу № 140325-У від 14.03.2025 (а.с. 15-19). Відповідно до умов цього договору, відступлення прав вимог відбувається шляхом підписання Реєстру Боржників та Акту прийому-передачі. Згідно з Реєстром Боржників (Додаток №1) від 14.03.2025 (а.с. 20-21), ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступило, а ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» прийняло право вимоги до відповідачки за Договором. Загальна сума відступленої заборгованості становить 10258,52 грн, з яких 6200,00 грн - прострочене тіло кредиту та 4058,52 грн - прострочені відсотки. Факт передачі прав вимоги підтверджується також Актом прийому-передачі Реєстру Боржників від 14.03.2025, яким засвідчено, що ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло статус кредитора стосовно боржників, вказаних у реєстрі. Виконання фінансових зобов`язань за цим договором факторингу підтверджується платіжною інструкцією № 327 від 17.03.2025. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШФД» (а.с. 22), відображено рух коштів за Договором з моменту видачі кредиту 17.02.2022 до моменту продажу боргу 05.05.2022. Розрахунок показує, що 17.02.2022 позичальнику видано кредит у сумі 6200,00 грн. З цього ж дня кредитор розпочав щоденне нарахування відсотків у розмірі 91,14 грн. Ця сума повністю відповідає дисконтній відсотковій ставці в розмірі 1,47% в день, яка, згідно з п. 8.5.1. договору, застосовується протягом початкового строку користування кредитом. Нарахування за цією ставкою тривало до 03.03.2022. Надалі в розрахунку відображено коригування нарахованих відсотків, після чого з 11.04.2022 до 30.04.2022 щоденне нарахування відсотків становило 9,30 грн, а з 01.05.2022 - 27,28 грн. Протягом усього періоду, охопленого цим розрахунком, позичальник не здійснив жодного платежу в рахунок погашення заборгованості. Станом на 05.05.2022, дату продажу боргу, загальна сума заборгованості, що була відступлена новому кредитору, складала 7069,24 грн, з яких 6200,00 грн - повна сума основного боргу, та 869,24 грн - сума нарахованих та скоригованих відсотків. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданим ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (а.с. 23), на момент придбання боргу заборгованість складалася з 6200,00 грн основного боргу та 869,24 грн відсотків, що разом становило 7069,24 грн. Розрахунок показує подальше щоденне нарахування відсотків на суму основного боргу. З 06.05.2022 по 15.05.2022 щоденно нараховувалось по 27,28 грн. Починаючи з 16.05.2022 і до 16.06.2022, сума щоденно нарахованих відсотків становила 91,14 грн. Протягом усього періоду, відображеного в розрахунку, платежі від боржника не надходили. Станом на 16.06.2022 загальна сума заборгованості досягла 10258,52 грн, з яких 6200,00 грн основний борг, а 4058,52 грн загальна сума нарахованих відсотків. У виписці з особового рахунка, наданою позивачем ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (а.с. 24), станом на 04.04.2025 заборгованість [PERSON] за кредитним Договором складає 10258,52 грн. Ця сума складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 6200,00 грн та простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 4058,52 грн. У виписці також зазначено, що заборгованість за комісіями, штрафами та пенею відсутня. Документ містить відмітку стягувача про те, що станом на 04.04.2025 вказана заборгованість боржницею не погашена. 4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд. \~ \~ \~ За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умови договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання\~електронного підпису відповідно до вимог законів України\~«Про електронні документи та електронний документообіг»\~та\~«Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналізом положень вище вказаного законодавства установлено, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання цього засобу усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України цього Закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Також відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом такого договору, згідно зі статтею 1078 ЦК України, може бути право грошової вимоги, що існує на даний час. Сторонами є клієнт та фактор, яким, відповідно до статті 1079 ЦК України, може бути банк або інша фінансова установа, що має право здійснювати факторингові операції. При цьому, згідно зі статтею 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові (новому кредитору) за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги. Згідно з правовою позицією яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного вище суд вважає, що Договір, підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора, є укладеним , первісний кредитор ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» виконав умови договору та надав позичальнику кредит в узгодженому сторонами розмірі. Своєю чергою, відповідачка свої обов`язки за договором не виконала, у встановлений договором строк кредит не повернула, відсотків за користування кредитними коштами не сплатила, що підтверджується відсутністю оплат у наданих розрахунках. Судом встановлено, що відповідачка отримала кредит у сумі 6200,00 грн, що підтверджується матеріалами справи. Також встановлено, що відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала у встановлений строк, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість. Дослідивши надані позивачем докази щодо зміни кредитора у зобов`язанні, суд доходить до висновку про правомірність набуття ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» права вимоги до відповідачки. Судом встановлено, що право вимоги за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» спочатку перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018. Надалі право вимоги відступлено від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на підставі договору факторингу №27/0524-01 від 27.05.2024. Також право вимоги перейшло до позивача на підставі договору факторингу № 140325-У від 14.03.2025. Ці правовідносини за своєю правовою природою та змістом відповідають вимогам статті 1077 Цивільного кодексу України. Позивач, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», є фінансовою установою, що відповідає вимогам статті 1079 ЦК України. Таким чином, перехід права вимоги до позивача є правомірним, а отже, обов`язок з погашення заборгованості виник у відповідачки саме перед новим кредитором відповідно до положень статті 1082 ЦК України. Суд зазначає, що сума права вимоги, яка була відступлена на користь позивача згідно з Реєстром боржників від 14.03.2025 , повністю збігається із сумою, заявленою до стягнення у позові та підтвердженою випискою з особового рахунка станом на 04.04.2025. Таким чином, суд розглядає справу в межах документально підтверджених кредитором вимог. Суд, перевіривши розрахунок заборгованості, наданий позивачем, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Вимога про стягнення заборгованості за основним боргом в розмірі 6200,00 грн підлягає задоволенню. Судом встановлено, що саме цю суму\~ перераховував первісний кредитор та зараховано на особистий картковий рахунок відповідачки. Враховуючи, що відповідачка не надала доказів повернення отриманих грошових коштів, сума основного боргу стягується в повному обсязі. Щодо вимоги про стягнення відсотків, позивач просить стягнути залишок заборгованості в розмірі 4058,52 грн. Суд, перевіривши надані розрахунки попередніх кредиторів, а також Реєстр боржників, за яким позивач набув право вимоги, встановив, що сума нарахованих відсотків є обґрунтованою та відповідає умовам кредитного договору. Так, розділом 8 Договору встановлено декілька відсоткових ставок, застосування яких залежить від моделі поведінки Позичальника. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим первісним кредитором, з 17.02.2022 на суму кредиту щоденно нараховувались відсотки в розмірі 91,14 грн. Ця сума відповідає Дисконтній відсотковій ставці в розмірі 1,47% в день (6200,00 грн ? 1,47%), яка згідно з п. 8.5.1 Договору застосовується за умови своєчасного повернення коштів. Надалі, як встановлено з розрахунків першого та другого кредиторів, у зв`язку з простроченням виконання зобов`язань та з урахуванням пільгових періодів, ставка змінювалась, однак не перевищувала ставок, узгоджених сторонами. Розрахунок, наданий ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», демонструє, що станом на 16.06.2022 загальна сума нарахованих відсотків склала 4058,52 грн. Саме ця сума заборгованості за відсотками була відступлена на користь позивача. Оскільки відповідачка не надала доказів сплати цих відсотків, суд погоджується із заявленою до стягнення сумою. Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачки, складається із 6200,00 грн залишку основного боргу та 4058,52 грн заборгованості за нарахованими відсотками, а всього на суму 10258,52 грн. 5. Розподіл судових витрат. Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд керується положеннями статей 137, 141 Цивільного процесуального кодексу України. Розмір таких витрат встановлюється судом на підставі наданих стороною доказів, що підтверджують їх обсяг та вартість. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав такі документи. Основою для надання послуг є договір про надання правничої допомоги № 17/03/25-02 від 17.03.2025, укладений між позивачем ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» (а.с. 25-26). Додатковою угодою №1 до цього договору від 17.03.2025 (а.с. 27-28) сторони конкретизували доручення, включивши до переліку справ, за якими надається допомога, справу про стягнення заборгованості з відповідачки за Договором. Вартість послуг визначена у Протоколі погодження вартості послуг (Додаток №1 до договору), де встановлено тарифи за годину роботи адвоката (а.с. 26, зворот). Повноваження представника позивача, адвоката Тараненка А.І., підтверджуються довіреністю від 04.12.2024 (а.с. 31) та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 4956 (а.с. 30). Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 17.03.2025, були надані наступні послуги: складання позовної заяви (2 години, 5000,00 грн), вивчення матеріалів справи (2 години, 1000,00 грн), підготовка адвокатського запиту (1 година, 500,00 грн) та підготовка клопотання (1 година, 500,00 грн). Загальна вартість наданих послуг, що підтверджена актом, складає 7000,00 грн. При розв`язанні цього питання суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24) висловив думку, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони з обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат зі складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд,

Outcome: approved