Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-25 00:00:00

16 квітня 2025 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У вказаній позовній заяві позивач просить суд призначити до стягнення з [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , народився [INFO] , доньки [PERSON] , народилась [INFO] , та доньки [PERSON] , народилась [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, допустити негайне виконання рішення суду в межах строку, встановленого законодавством України, судові витрати покласти на відповідана. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що шлюб між позивачем та відповідачем зареєстровано виконавчим комітетом Гонорівської сільської ради Піщанського району Вінницької області 3 вересня 2010 року та розірвано рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 15 вересня 2021 року в справі № 142/325/21. В цьому шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] , [INFO] народилась донька [PERSON] , а [INFO] народилась донька [PERSON] . З моменту припинення спільного проживання відповідач припинив матеріально забезпечувати дітей, не бере участь в їх вихованні та жодним чином не контактує з ними. З огляду, на наведене, позивач просить стягнути з відповідача на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 квітня 2025 року дану справу було передано для розгляду судді Нестеруку В.В. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 22 квітня 2025 року було направлено запит до Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] 30 квітня 2025 року на адресу суду від Студенянської сільської ради Вінницької області надійшла відповідь за вих. № 20 від 24 квітня 2025 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] . Ухвалою суду від 30 квітня 2025 року в даній справі було відкрито провадження та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено по цивільній справі судове засідання. Судове засідання 18 червня 2025 року було відкладено за письмовим клопотанням відповідача. В судове засідання 30 липня 2025 року відповідач не з`явився. 25 серпня 2025 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] адвоката Близнюка В.В. надійшла заява про збільшення позовних вимог відповідно якої, представник просить призначити до стягнення з [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , народився [INFO] , доньки [PERSON] , народилась [INFO] , та доньки [PERSON] , народилась [INFO] , в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Близнюк В.В. в судове засідання 26 серпня 2025 року не з`явились, проте на адресу суду надійшла заява представника позивача, в якій він просить суд розгляд справи за позовом про стягнення аліментів проводити у його відсутності,позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання по даній справі не з`явився, повідомлявся належним чином. Будь-яких заяв та клопотань, окрім про відкладення розгляду справи, а також відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що відповідач, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки два рази, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 03 вересня 2010 року, та який відповідно до рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 15 вересня 2021 року було розірвано за позовом [PERSON] (а.с. 8-9 зворот). Сторони по справі являються батьками трьох неповнолітніх дітей сина [PERSON] , народився [INFO] , доньки [PERSON] , народилась [INFO] , та доньки [PERSON] , народилась [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , та серії [NUMBER] (а.с. 10, 12, 14). В частині 1 ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. В частині 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, не заперечувалось під час судового розгляду та не спростовано учасниками справи, що сторони по справі проживають окремо, неповнолітні діти проживають разом з матір`ю, що підтверджується відповідними витягами з реєстру територіальної громади (а.с. 6, 7, 11, 13). Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що суду не надано жодних доказів та під час судового розгляду не встановлено обставин про досягнення між сторонами - батьками дитини домовленості щодо виконання обов`язку утримувати дітей, в тому числі, того з них, хто проживає окремо, суд знаходить підстави для присудження коштів на утримання дітей за рішенням суду. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Згідно положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, відповідач в судове засідання не з`явився, свої заперечення проти позовних вимог з відповідним їх обгрунтуванням суду не надав. Спільні діти сторін проживають разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по їх утриманню, забезпеченні та вихованню. Суд наголошує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дітей таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного. А тому, враховуючи, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який за віком та станом здоров`я може працювати та отримувати дохід, оскільки зворотнього під час судового розгляду не встановлено, беручи до уваги, що доказів здійснення утримання відповідачемінших дітей, непрацездатних дружини, батьків тощо суду не надано, за відсутності інших обставин, які мають істотне значення, суд погоджується із визначеним позивачем способом стягнення аліментів в частці від доходу відповідача, та приходить до висновку про задоволення позову про стягнення аліментів на утримання дітей у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , народився [INFO] , доньки [PERSON] , народилась [INFO] , та доньки [PERSON] , народилась [INFO] , в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку для кожної дитини, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення старшою дитиною повноліття, оскільки аліменти в даному розмірі суд вважає необхідними та достатніми для забезпечення потреби неповнолітніх дітей з боку батька, він є співмірним з майновим станом відповідача, а їхня сплата не поставить його у скрутне матеріальне становище. В частині 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про судові витрати суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, суд виходить із положень ст.ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір», згідно яких позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із вимогою про стягнення аліментів, а тому у порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи, ціну позову, яка у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, та розмір задоволених вимог про стягнення аліментів, вбачає підстави для стягнення із відповідача у дохід держави судового збору у сумі 1211,20 грн., яка підлягала сплаті на день звернення до суду із вказаним позовом.

Outcome: approved