Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

15.07.2025 до суду через сисму «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.11.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір № 504578-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 22.11.2024 ТОВ «Бізнес Позика» було направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 504578-КС-002 про надання кредиту та того ж дня, 22.11.2024 [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 504578-КС-002 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» було направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3646 на номер телефону [NUMBER] (що зазначений позичальником [PERSON] у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 22.11.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 504578-КС-002 1 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого позивач надає відповідачу грошові кошти у розмірі 10000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а відповідач (позичальник) зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами про надання грошових коштів у кредит. При цьому, згідно з умовами кредитного договору сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1 процент за кожен день користування кредитом. Позивач ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за кредитним договором виконав та надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 10000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку відповідача № [NUMBER] , яку [PERSON] було вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Отже, у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № 504578-КС-002 від 22.11.2024, у відповідача станом на 22.06.2025 утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 26912,04 грн, що складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 8600,00 грн, суми прострочених платежів по процентах у розмірі 12745,00 грн, суми прострочених платежів за штрафами у розмірі 4367,04 грн та суми прострочених платежів за комісією у розмірі 1200,00 грн, яку позивач просить суд стягнути на свою користь, а також судовий збір в сумі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 02.07.2024 відкрито провадження у справі № 141/618/25 та з врахуванням вимог ст. 274 ЦПК України вирішено розгляд справи провести в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами 02.09.2025, а також зобов`язано позивача надати суду обґрунтований розрахунок з посиланням на докази сплати відповідачем коштів за договором №504578-КС-002 про надання кредиту від 22.11.2024, зобов`язщано відповідача надати суду докази погашення боргу за договором №504578-КС-002 про надання кредиту від 22.11.2024. Також ухвалою суду від 21.07.2025 витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» письмовий доказ у виді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у виді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] , а також виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 22.11.2024 (дата видачі кредиту) по 09.05.2025 (дата закінчення терміну кредитування). 07.08.2025 до суду через сисму «Електронний суд» від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву від 06.08.2025, відповідно до змісту якого [PERSON] зазначає, що позовні вимоги визнає частково. В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідач [PERSON] , як дружина військовослужбовця, учасника бойових дій [PERSON] , має право на перерахунок та не нарахування відсотків по кредиту, в чому їй було відмовлено позивачем. Також відповідач просить врахувати той факт, що вона вагітна та виховує малолітню дитину до трьох років. 11.08.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача ТОВ «Бізнес Позика» Басалиги Д.М. надійшли додаткові пояснення у справі від 11.08.2025, зі змісту яких убачається, що у відзиві на позовну заяву сторона відповідача не заперечує наступних юридичних фактів, а саме укладення кредитного договору з позивачем, отримання кредитних коштів за кредитним договором, здійснення платежів за кредитним договором, наявність заборгованості за кредитним договором. Стосовно посилання відповідача [PERSON] на п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» представник позивача зазначає, що дійсно, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Представник позивача звертає увагу суду, що поширення дії ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на дружин та чоловіків військовослужбовців щодо не нарахування штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом відбулося лише з набранням чинності Закону України № 3633-ІХ від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», що відбулося 18.05.2024. У всіх попередніх редакціях Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які були чинними протягом строку дії кредитного договору укладеного між позивачем та відповідачем, ч. 15 ст. 14 цього закону не містила згадку про те, штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом не нараховуються дружинам та чоловікам військовослужбовців. Окрім того, стороною відповідача не було надано належних та достатніх доказів перебування чоловіка відповідача на військовій службі саме протягом строку дії кредитного договору, оскільки у випадку надання зазначених доказів з відповідача підлягала б стягненню заборгованість за тілом кредиту та комісією за надання кредитних коштів у повному обсязі. Разом з тим, як убачається з доданих стороною відповідача до відзиву на позовну заяву доказів, сторона відповідача не надала суду жодних належних та достатніх доказів того, що її чоловік був діючим військовим саме протягом строку дії кредитного договору, що було б правовою підставою для застосування у даній справі ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо не нарахування процентів дружинам військових. Стосовно наданої довідки представник позивача зазначає, що з її змісту убачається, що чоловік відповідача із 18.12.2023 по 12.01.2024 перебував на військовій службі, тобто, до моменту укладення кредитного договору. Відповідно, посвідчення участика бойових дій чоловіку відповідача було видано 29.07.2024 на підставі зазначеної вище довідки, тобто, до моменту укладення кредитного договору Таким чином, з 12.01.2024 (відповідно до наданої довідки, дата до якої чоловік відповідача перебував на військовій службі) та до 22.11.2024 (дата укладення кредитного договору) минуло 10 (десять) місяців, чоловік відповідача міг бути вже демобілізований станом на дату видачі посвідчення УБД. (оскільки, відповідно до чинного законодавства України, військовослужбовець, який звільнився (демобілізований), може отримати статус УБД, подавши відповідну заяву особисто або через ТЦК та СП, де він перебуває на обліку, разом з необхідним пакетом документів). У зв`язку з викладеним, з вищезазначених документів неможливо встановити чи справді саме чоловік відповідача був діючим військовослужбовцем, саме протягом строку дії кредитного договору своєї дружини, що було б підставою для застосування у даній справі норми ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо не нарахування процентів дружинам військових. Відтак, представник позивача вважає, що правові підстави для застосування у даній справі ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо не нарахування процентів дружинам військових відсутні, а з відповідача підлягає стягненню вся сума заборгованості за кредитним договором. Також представник позивача зазначає, що посилання позичальника на важкий майновий стан або введений воєнний стан в Україні не є підставою для зменшення суми процентів за користування кредитом, які позичальник зобов`язаний сплатити відповідно до умов кредитного договору та норм Цивільного кодексу України. Стосовно стягнення процентів за кредитним договором, порядку їх нарахування та розміру, а також правомірності встановлення та стягнення комісії представник позивача зазначає, що умовами кредитного договору чітко визначено розмір та порядок нарахування процентів, та, окрім того, кредитодавець жодним чином не обмежував час на ознайомлення позичальника з умовами кредитного договору та правилами, позичальник добровільно погодився з умовами кредитного договору та погодився його виконувати (що відповідає принципу свободи договору, який встановлений у статті 627 ЦК України). Якби позичальника не влаштовували умови кредитного договору, він міг його просто не укладати, а також протягом строку дії кредитного договору та/або після його закінчення позичальник не звернувся із заявою про розірвання кредитного договору та/або визнання кредитного договору недійсним в цілому або його окремих частин. Представник позивача звертає увагу суду, що позивач за кредитним договором не нараховував та не заявляв до стягнення у позовних вимогах жодну форму відповідальності за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України (у вигляді індексу інфляції за весь час прострочення чи трьох процентів річних від простроченої суми), а також не нараховував проценти поза межами строку дії кредитного договору (як вбачається з розрахунку заборгованості, розмір заборгованості позичальника після останнього дня строку дії кредитного договору не змінювався, тобто жодних процентів після закінчення строку дії кредитного договору не нараховувалося. Оскільки розрахунок заборгованості у ТОВ «Бізнес Позика» формується автоматично у відповідній програмі, ця програма «протягнула» дати після закінчення строку дії кредитного договору до дати створення цього розрахунку заборгованості). Щодо подорожчання вартсоті кредиту представник позивача зауважує, що порушення позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення кредиту. Тобто, якщо позичальник не здійснив платіж (платежі) за графіком або здійснив його (їх) у меншому розмірі, ніж передбачено графіком, це закономірно призводить до нарахування процентів у більшому розмірі, тому що як вже було зазначено вище, проценти нараховуються щоденно на залишок заборгованості (тобто порушення позичальником графіку платежів призводить до подорожчання загальної вартості кредиту). Представник позивача звертає увагу суду, що встановлення у кредитному договору процентів, які нараховуються на залишок заборгованості за кредитним договором відповідає принципу свободи договору, який встановлений статтею 627 ЦК України. Таким чином, уклавши кредитний договір позичальник добровільно погодився з його умовами. Окрім того, всі істотні умови кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту, строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо - встановлені не у правилах надання кредитів чи паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у кредитному договорі, який уклав відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідач здійснювала платежі за кредитним договором знаючи про те, що вони будуть розподілятися зокрема на погашення її заборгованості за комісією за надання кредиту, та не заперечувалп проти цього протягом всього строку дії кредитного договору. У кредитних договорах ТОВ «Бізнес Позика» встановлена комісія саме за надання кредиту, яка є разовою, та розмір якої є незмінним. Комісія за надання кредиту у кредитних договорах ТОВ «Бізнес Позика» встановлюється не у правилах надання кредитів чи паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у самих кредитних договорах, які укладаються у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» та які підписуються позичальниками за допомогою одноразових ідентифікаторів. На підставі викладеного, представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» Басалига Д.М. просить суд врахувати при розгляді справи викладену у додаткових поясненнях інформацію, розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. 13.08.2025 до суду на виконання вимог ухвали суду від 21.07.2025 надійшов лист АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250728/9947-БТ від 05.08.2025 про надання інформації, а також виписка по рахунку № [NUMBER] за період з 22.11.2024 по 09.05.2025. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи №141/618/25, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається зі змісту договору № 504578-КС-002 про надання кредиту від 22.11.2024, ТОВ «Бізнес Позика» було запропоновано [PERSON] укласти договір про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Того ж дня, 22.11.2024 [PERSON] ознайомилась з умовами ТОВ «Бізнес Позика» щодо пропозиції (оферти) укласти договір про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому законом України «Про електронну комерцію», повністю і безумовно прийняла їх, що підтверджується прийняттям (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 504578-КС-002 про надання кредиту. Таким чином, 22.11.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір № 504578-КС-002 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому законом України «Про електронну комерцію» (далі по тексту - кредитний договір), який було підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3643. Відповідно до умов кредитного договору відповідачу було надано кредит в сумі 10000,00 на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Тип кредиту: кредит, строк, на який надається кредит: 24 тижні. Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1%, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Комісія за видачу кредиту складає 2 000,00 грн. Загальний розмір наданого кредиту: 10 000,00 грн (Десять тисяч гривень 00 копійок), строк дії договору: до 09.05.2025. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 24 572,32 грн, загальні витрати за кредитом: 14 572,32 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: Шість тисяч шістсот шістдесят дев`ять цілих шістнадцять сотих процентів (п. 2.1. - п. 2.10 кредитного договору). Дата видачі кредиту - 22.11.2024, дата повернення кредиту - 09.05.2025. Мета (цілі) отримання кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей кредит є споживчим кредитом (п. 2.12 - п. 2.14 кредитного договору). Позичальнику здійснюється нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, вказаною у п. 10.2. договору, починаючи з першого для користування кредитом. Позичальник зберігає можливість сплати проценти за зниженою процентною ставкою, протягом усього періоду дії договору за умови сплати позичальником своєчасно і у повному обсязі процентів, комісії та частини суми наданого кредиту, в порядку та в розмірах, зазначених в графіку платежів, що вказаний в п. 4.2.2. та Додатку №1 до договору. У разі несплати позичальником у повному обсязі платежу, передбаченого графіком платежів та не погашення заборгованості із внесення платежу, передбаченого графіком платежів протягом наступних 7 (семи) діб, починаючи з 8 (восьмого) дня прострочення внесення платежу, передбаченого графіком платежів, подальше нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою до закінчення строку кредитування за цим договором (п. 4.2. кредитного договору). У разі, якщо погашення кредиту здійснюється відповідно до погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п. 4.2.2. та додатку № 1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. договору (п. 4.2.1 кредитного договору). У п. 4.2.2 кредитного договору зазначено, що сторони на момент укладення договору встановили графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка. Зокрема, сторонами встановлено кількість платежів - усього 12 платежів, дати платежів, розмір процентів за користування кредиту - усього 12 572,32 грн, розміри часткових платежів за користування кредитом - усього 10000,00 грн, розмір комісії за надання кредиту - усього 2000,00 грн, а також розмір загального платежу (з урахуванням сум процентів за користування кредиту, часткових платежів за користування кредитом, а також комісії за надання кредиту) - усього 24572,32 грн. У разі неповернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, зокрема врахувуючи те, що у такому разі умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою починаючи з 8 (восьмого) дня прострочення внесення платежу, передбаченого графіком платежів, надалі не застосовуються, водночас, проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, водночас сторони погодили, що кредитодавець за аналогією з порядком, визначеним в абз. 2 п. 1 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» надає позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в особистому кабінеті позичальника. Скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою та початок нарахування процентів за стандартною процентною ставкою на умовах, викладених в цьому договорі не є зміною істотних умов цього договору (п. 4.2.4, п. 4.2.5. кредитного договору). У разі несвоєчасного повернення отриманого кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 1 (один) процент від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення сплати в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України. Нарахування процентів відповідно до положень статті 625 Цивільного кодексу України за несвоєчасне повернення отриманого кредиту здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день після закінчення строку кредитування до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. У разі не здійснення сплати процентів та/або комісії за видачу кредиту (якщо умови цього договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту), та/або комісії за видачу додаткових грошових коштів у кредит (якщо умови додаткової угоди до цього договору передбачають сплату комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів), та/або суми кредиту у визначені цим договором та додатковими угодами до договору терміни, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 32 % від розміру простроченої заборгованості. Штраф застосовується за кожен факт невиконання або неналежного виконання позичальником передбаченого цим договором грошового зобов`язання згідно з графіком платежів, якщо станом на 00 годин 00 хвилин 3 (третього) дня після дати чергового платежу згідно з графіком, позичальник не погасив і має прострочену заборгованість за договором, на яку нараховується штраф. Складові простроченої заборгованості, на яку нараховується штраф: сума прострочених процентів, сума простроченої комісії за користування кредитом, сума комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів, суму простроченого кредиту, що не були оплачені в дати, які передбачені до сплати у відповідному періоді користування кредитом графіком платежів (і не нараховується на суми простроченоїзаборгованості у попередніх періодах і на суми будь-яких штрафів) (п. 7.5., п. 7.6. кредитного договору). Позичальнику здійснюється нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою починаючи з першого для користування кредитом. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1%, фіксована. Позичальник зберігає можливість сплати відсотків за користування кредитом за зниженою процентною ставкою протягом усього періоду дії договору за умови сплати позичальником своєчасно і у повному обсязі процентів та комісії шляхом сплати кредитодавцю платежу відповідно до погодженого сторонами графіку платежів, передбаченого умовами п. 4.2.2. та додатку № 1 цього договору у повному обсязі не пізніше 7 (сьомого) календарного дня після визначеного цим договором строку (позичальник зберігає можливість користуватися кредитом за зниженою процентною ставкою, якщо прострочення внесення позичальником платежу, передбаченого графіком платежів не перевищує 7 (семи) календарних днів). У разі несплати позичальником у повному обсязі платежу, передбаченого графіком платежів та не погашення заборгованості із внесення платежу, передбаченого графіком платежів протягом наступних 7 (семи) діб, починаючи з 8 (восьмого) дня прострочення внесення платежу, передбаченого графіком платежів подальше нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою до закінчення строку кредитування за цим договором (п. 10.2., п. 10.3. кредитного договору). Підписуючи цей договір, позичальник підтверджу, що до укладення договору уважно ознайомився з текстом цього договору та правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, частиною другою та п`ятою статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на вебсайті кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Позичальник не має інших документів, що посвідчують його особу, окрім документа, реквізити якого зазначені в розділі 12 цього договору (п. 11.3 - п. 11.3.2. кредитного договору). Договір підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-3643 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Як убачається з паспорту кредиту від ТОВ «Бізнес Позика», сторонами погоджено, у тому числі, основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника, зокрема, ліміт кредиту - 10000,00 грн, строк, на який надається кредит - 24 тижні (169 днів); спосіб та строк надання кредиту та ін.; погоджено інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника, у тому числі процентну ставку (відсотків річних) - 365,00, а також платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору (комісію за надання кредиту - 2000,00 грн, загальні витрати за кредитом - 14572,32 грн, орієнтовну загальну вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) - 24572,32 грн); погоджено порядок повернення кредиту (графіки платежів згідно умов обраних клієнтом), а також зазначено додаткову інформацію (за наявності) та інші обставини, які повідомляються позичальнику. Згідно анкети клієнта (витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.tpozyka.com) від 01.07.2025, у ній, окрім анкентних даних [PERSON] , зазначено також інформацію стосовно кредиту, а саме: суму бажаного кредиту - 10000,00 грн, дату отримання кредиту: 22.11.2024, електронну пошту позичальника - [INFO] , номер телефону позичальника - [NUMBER] , а також електронний платіжний засіб - [NUMBER] . Як убачається зі змісту підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, наданого ТОВ «ПрофітГід», в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, Товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: номер платіжної інструкції 67ad5d99-a89f-11ef-b90a-000c29d57ed2_1, платник ТОВ «Бізнес Позика», номер транзакції 43225-88261-73853, дата / час здійснення переказу коштів 2024-11-22 09:00:28, сума переказу - 10000.00 грн, номер платіжної картки отримувача [NUMBER] , призначення переказу - перерахування коштiв [PERSON] ІПН [NUMBER] згідно кредитного договору №504578-КС-002 від 22.11.2024. Як убачається з інформації АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250728/99475-БТ від 05.08.2025, на ім`я [PERSON] в АТ КБ «ПриватБанк» емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Також із виписки по рахунку № [NUMBER] за період з 22.11.2024 по 09.05.2025 убачається, що 22.11.2024 на карту № [NUMBER] було здійснено зарахування переказу у сумі 10000,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом у гривні, а також як убачається зі змісту довідки про стан заборгованості, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 504578-КС-002 від 22.11.2024 станом на 03.07.2025 складає 26912,04 грн, у тому числі: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8600,00 грн, заборгованість по процентам у розмірі 12745,00 грн, заборгованість по комісії у розмірі 1200,00 грн, заборгованість по штрафам у розмірі 4367,04 грн. Таким чином, зобов`язання за кредитним договором № 504578-КС-002 від 22.11.2024 було повністю виконано позивачем, зокрема, відповідачу був наданий кредит та можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. У свою чергу, відповідач не виконала умови взятих на себе зобов`язань, не сплатила кредит таінші платежі за користування кредитом у повному обсязі, у зв`язку із чим загальна заборгованість відповідача перед позивачем не погашена та становить 26912,04 грн. Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених позовних вимог, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. ст. 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Досліджуючи наявні у справі № 141/618/25 докази, суд доходить висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту № 504578-КС-002 від 22.11.2024, оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами договору про надання кредиту №504578-КС-002 від 22.11.2024. Наявними у справі доказами підтверджується той факт, що відповідачу було надано кредитні кошти на умовах, передбачених договором, однак [PERSON] допустила прострочення виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами укладеного договору про надання кредиту №504578-КС-002 від 22.11.2024. Поряд з цим, визначаючись щодо розміру загальної суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає наступне. На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано суду розрахунок заборгованості за кредитом, а також довідку про стан заборгованості [PERSON] за договором про надання кредиту №504578-КС-002 від 22.11.2024, відповідно до яких заборгованість [PERSON] , станом на 03.07.2025 та становить 26912,04 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8600,00 грн, заборгованість по процентам - 12745,00 грн, заборгованість по комісії - 1200,00 грн, заборгованість по штрафам - 4367,04 грн. Суд не погоджується із вимогами позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором договором №504578-КС-002 про надання кредиту від 22.11.2024 в частині нарахування та стягнення з відповідача заборгованості за процентами у розмірі 12745,00 грн, а також заборгованості по штрафам у розмірі 4367,04 грн, з огляду на таке. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також згідно положення статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ (далі по тексту Закон № 2011-ХІІ), дія цього закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, розвідувального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів), які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, у тому числі на території держави-агресора, під час їх безпосередньої участі у здійсненні та/або забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, а також на членів їх сімей. Згідно з частиною 15 статті 14 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Так, військовослужбовці, визначені пунктом 15 статті 14 Закону, які мають кредитні зобов`язання перед банками, а також їх дружини (чоловіки) мають право на встановлені законодавством пільги, а саме: 1) звільнення від сплати відсотків за користування кредитом; 2) звільнення від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту. Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час. За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу. У частині четвертій статті 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду. Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду. Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу. Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. 24 лютого 2022 року у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 в Україні введено воєнний стан. В подальшому, Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» неодноразово продовжено строк дії воєнного стану в Україні й по теперішній час. Судом установлено, що [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням [NUMBER] , виданного 29.07.2024. Також, як убачається зі змісту довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з війською агресією російськї федерації проти України № 1246 від 18.05.2024, солдат [PERSON] , [INFO] , в період з 18.12.2023 по 12.04.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з війською агресією російськї федерації проти України, перебуваючи в н.п. Брусівка Лиманської міської громади Донецької області. Як убачається зі свідоцтва про шлюб, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 08.04.2022, про що 08.04.2022 складено відповідний актовий запис № 559. Прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] ». Таким чином, судом установлено, що відповідач у справі № 141/618/25 [PERSON] , [INFO] , є дружиною військовослужбовця [PERSON] , [INFO] , який брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, а тому має право на пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме на звільнення від нарахування відсотків за користування кредитом та від нарахування заборгованості по штрафам. Стосовно твердження представника позивача про незастосування п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки чоловік відповідача перебував на військовій службі з 18.12.2023 по 21.01.2024 суд зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів та підтвердження факту звільнення чоловіка відповідача з військової служби, а інформація, зазначена у довідці № 1246 від 18.05.2024, свідчить про участь [PERSON] у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з війською агресією російськї федерації проти України. Суд зауважує, що договір №504578-КС-002 про надання кредиту від 22.11.2024 було укладено після набрання чинності Закону України № 3633-ІХ від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», що відбулося 18.05.2024 та в період дії в Україні воєнного стану, відтак вважає безпідставними нарахування позивачем суми заборгованості за процентами у розмірі 12 745,00 грн та за штрафами у розмірі 4 367,04 грн, оскільки зазначені суми процентів та штрафів підлягають списанню позивачем, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Отже, враховуючи фактичні обставини справи № 141/618/25, предмет та підстави заявлених позовних вимог, відсутність доказів сплати відповідачем кредитної заборгованості у повному обсязі, суд доходить висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором про надання кредиту №504578-КС-002 від 22.11.2024 в сумі 9800,00 грн, з яких 8600,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 1200,00 грн - сума заборгованості за комісією. Натомість, належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених у позові, а також доказів погашення заборгованості за тілом кредиту та комісією за надання кредиту у строки, визначені умовами договору про надання кредиту № 504578-КС-002 від 22.11.2024, відповідачем суду не надано та матеріали справи № 141/618/25 не містять. Також суд відзначає, що інші доводи представника позивача та відповідача, викладені у заявах по суті справи, суд оцінює критично та до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують висновків суду та встановлених судом фактичних обставин справи № 141/618/25 і не можуть впливати на законність даного судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно з частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України та частковим задоволенням позовних вимог, з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 882,12 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial