Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

І.\~Виклад позиції\~позивача та заперечень відповідача. 1. 24.03.2021 року Акціонерне товариство\~«Райффайзен Банк\~Аваль»(далі первісний кредитор та/або АТ «Райффайзен Банк Аваль») в особі представника, звернулося з позовом до [PERSON] (далі відповідач та/або позичальник), з вимогами про стягнення 3% річних та витрат на сплату судового збору. 2. Свої вимоги мотивує тим, що між 29.08.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/0037/82/64209, згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 18000,00 доларів США строком до 29.08.2011 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 14% річних та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором. 09.07.2009 року між банком та позичальником було укладено Додаткову угоду № 014/0037/82/64209/1, відповідно до умов якої, фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв`язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Окрім того, тимчасово, на період з 15.07.2009 року до 15.12.2009 року сторони домовилися зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті суми кредиту та змінити строк його сплати відповідно до Графіку повернення кредиту та сплати інших платежів. Позичальник взяті на себе зобов`язання не виконав. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 26.04.2010 року по справі № 2-913/10 позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] задоволено та з останнього на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість в сумі 88917,28 гривень та вирішено питання судових витрат. Рішення суду та умови Кредитного договору не виконані. Отже у позивача виникло право згідно ст. 625 ЦК України, відповідно до якого розмір 3% річних за період з 27.01.2018 року по 27.01.2021 року складає 2021,38 доларів США. У зв`язку з вищевикладеним позивач, в особі представника, звернувся до суду з вказаним позовом. 3. Відповідач відзив на позов не надав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. 08.12.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про заміну сторони у справі. (т. 1 а.с. 72-74) 5. 10.01.2022 року на адресу суду від представника ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» надійшла заява про залучення до участі у справі правонаступника позивача. (т. 1 а.с. 87-88) 6. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, але до матеріалів позовної заяви долучено заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в якій, зокрема, зазначено про можливість розгляду справи без участі представника ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС», заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, заперечень щодо заочного розгляду справи не виклав. (т. 2 а.с. 1-2) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 7. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2021 року цивільна справа № 496/1360/21 була передана на розгляд головуючій судді Галич О.П. (т. 1 а.с. 38) 8. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 9. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 30.04.2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (т. 1 а.с. 42-43) 10. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 24.01.2022 року заяву представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» про заміну сторони у справі та заяву представника ТОВ «Девелоп Фінанс» про заміну сторони у справі задоволено. (т. 1 а.с. 119-121) 11. Відповідач, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України, строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 12. Оскільки відповідач був належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 Цивільно-процесуального кодексу України шляхом направлення рекомендованих поштових відправлень з повідомленням про вручення, де деякі повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (т. 1 а.с. 86, 124), а інші вручені 02.08.2023 року (т. 1 а.с. 185), 14.06.2023 року (т. 1 а.с. 187), 05.12.2023 року (т. 1 а.с. 197) та розміщення оголошень на офіційному веб-сайті Біляївського районного суду Одеської області (т. 1 а.с. 28, 232, 238, 241, т. 2 а.с. 5), в судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, а від представника позивача заперечень проти проведення заочного розгляду справи не надходило, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. 13. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 14. Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 13.05.2024 року у справі № 755/4829/23, останній зазначив, що суд зробив правильний висновок, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). 15. Верховний Суд у своїй Постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. 16. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. 17. Судом встановлено, що 18.08.2006 року [PERSON] звернувся до Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву-Анкету позичальника № б/н. (т. 1 зворотній а.с. 9-11) 18. За результатами розгляду Заяви-Анкети 29.08.2006 року між сторонами був укладений Кредитний договір № 014/0037/82/64209 (т. 1 а.с. 12-13) та погоджено Графік погашення кредиту по кредитному договору № 014/0037/82/64209 від 29.08.2006 року (т. 1 зворотній а.с. 13-14). 19. 01.06.2009 року [PERSON] була заповнена Анкета внесення змін до умов кредиту, відповідно до якої заявнику банком були запропоновані варіанти зміни схеми погашення. (т. 1 а.с. 8-9) 20. 09.07.2009 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 014/0037/82/64209/1 до Кредитного договору № 014/0037/82/64209 від 29.08.2006 року (т. 1 а.с. 16) та узгоджено Графік погашення кредиту за ануїтетною схемою погашення (т. 1 а.с. 17), а також сукупну вартість кредиту (т. 1 зворотній а.с. 17-18). 21. 21.08.2009 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» направлено на адресу [PERSON] вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором № 14/0037/82/64209 від 29.08.2006 року. (т. 1 а.с. 15) 22. Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 26.04.2010 року по справі № 2-913/10, яке набрало законної сили 07.05.2010 року позовну заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 88917,28 гривень задоволено. (т. 1 а.с. 20) 23. 03.02.2020 року на адресу [PERSON] Департаментом проблемної заборгованості роздрібних клієнтів АТ «Райффайзен Банк Аваль» направлено Повідомлення про неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором. (т. 1 а.с. 21) 24. 28.10.2021 року між АТ «Райффайзен Банк» (Первісний кредитор) та АТ «ОКСІ БАНК» (Новий кредитор) був укладений Договір відступлення прав вимоги № 114/2-45, згідно умов якого до АТ «ОКСІ БАНК» перейшли права вимоги Первісного кредитора до боржників, в тому числі і до відповідача. (т. 1 а.с. 79-80) 25. 12.11.2021 року між АТ «Райффайзен Банк» (Іпотекодержатель) та АТ «ОКСІ БАНК» (Новий Іпотекодержатель) був укладений Договір про відступлення прав за Договорами іпотеки. (т. 1 а.с. 81-82) 26. 29.10.2021 року між АТ «ОКСІ БАНК» (Первісний кредитор) та ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» (Новий кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-45-1, згідно умов якого до ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» перейшли права вимоги Первісного кредитора до боржників, в тому числі і до відповідача. (т. 1 а.с. 91-95) 27. 24.11.2021 року між АТ «ОКСІ БАНК» (Іпотекодержатель) та ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» (Новий Іпотекодержатель) був укладений Договір про відступлення прав за Договорами іпотеки, який посвідчено Черленюх Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 1754, відповідно до якого внеслися зміни до Державного реєстру Іпотек. (т. 1 а.с. 100) 28. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 27.01.2021 року заборгованість [PERSON] за ставкою 3% за період з 27.01.2018 року по 27.01.2021 року складає 2021,38 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ на дату розрахунку 56906,78 гривень. (т. 1 а.с. 6-7) V. Оцінка Суду. 29. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 30. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 31. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 32. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 33. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 34. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 35. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 36. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. 37. Судом встановлено, що заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 26.04.2010 року у справі № 2-913/10, яке досліджувалося судом, зокрема і шляхом повного доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень, в апеляційному порядку не оскаржувалося, заява про перегляд заочного рішення відповідачами не подавалася. У зв`язку з цим заочне рішення набрало законної сили 07.05.2010 року. Заочним рішенням була встановлена заборгованість у розмірі 88917,28 гривень. 38. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 39. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 40. Відповідно до ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 41. Відповідно до ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 42. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 43. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. 44. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). 45. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 46. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). 47. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). 48. Ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. 49. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. 50. Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц. 51. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі ст. 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 52. Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06.2019 року у справі № 916/190/18. 53. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 13.03.2023 року у справі № 554/9126/20 (провадження № 61-13760сво21) зазначила, що натуральним зобов`язанням є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. 54. Конструкція ст. 625 ЦК України щодо нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати три проценти річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 року в справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18). 55. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). 56. Тлумачення як ст. 3 ЦК України загалом, так і п. 6 ст. 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. 57. Для приватного права властивою є така засада, як розумність. 58. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20). 59. Натуральним зобов`язанням (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція ст. 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати 3 % річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18). 60. Особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності (ч. 1 ст. 267 ЦК України). 61. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором (ст. 625 ЦК України). 62. Не допускається зарахування зустрічних вимог у разі спливу позовної давності (п. 4 ч. 1 ст. 602 ЦК України). 63. Тлумачення вказаних норм, з урахуванням принципу розумності свідчить, що: 1) натуральним зобов`язання (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, оскільки боржник заявив про застосування позовної давності і яка застосована судом, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном; 2) задавненим зобов`язанням є зобов`язання, в якому стосовно задавненої вимоги спливла позовна давність, кредитор не пред`являє в судовому порядку позову про захист задавненої вимоги і боржник відповідно не заявив про застосування до неї позовної давності; 3) законодавець в п. 4 ч. 1 ст. 602 ЦК України передбачає заборону для зарахування зустрічних вимог у разі спливу позовної давності в задавненому зобов`язанні для охорони інтересів боржника. Сплив позовної давності при пред`явленій позовній вимозі кредитором в судовому порядку про стягнення боргу, за яким сплинула позовна даність, дозволяє боржнику заявити про застосування позовної давності. Зарахування, яке є по своїй суті замінником належного виконання зобов`язання, не має створювати механізм обходу заборони передбаченої в п. 4 ч. 1 ст. 602 ЦК України. Така заборона стосується випадку, коли кредитор ініціює зарахування за задавненою вимогою. У такому разі кредитор за допомогою зарахування може обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору в межах пред`явленої позовної вимоги кредитором в судовому порядку про стягнення боргу, за яким сплинула позовна даність, і яка дозволяє боржнику заявити про застосування позовної давності; 4) очевидно, що аналогічний підхід для охорони інтересів боржника при задавненому зобов`язанні має бути й стосовно 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу в задавненому зобов`язанні. Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги; 5) приватне право не може допускати ситуацію за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовну давність, а кредитору надає можливість обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.11.2022 року у справі № 285/3536/20). 64. Судом встановлено, що позивач маючи статус кредитора, не реалізовав своїх прав на звернення у встановлені законом строки до примусового виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості за кредитом, втратили своє право вимоги на примусове виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором та рішенням суду (строк пред`явлення до виконання рішення суду). 65. Тому суд вважає, що зобов`язання відповідача є задавненим, в зв`язку з чим набуло характеру натурального зобов`язання. 66. Як вбачається з встановлених обставин, що заборгованість в порядку ст. 625 ЦК України, була нарахована позивачем на вимогу, яка на даний час існує в натуральному зобов`язанні, суд вважає, що приватне право не може допускати ситуацію, за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без примусового стягнення заявленої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовної давності, а кредитора - обійти застосування до задавненої вимоги такого строку. 67. Тому у кредитора, для охорони інтересів боржника, була можливість пред`явити позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги, або після відкриття виконавчого провадження. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23.11.2022 року у справі № 285/3536/20. 68. Такі ж правові підходи також застосовано, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.08.2023 року у справі № 753/369/21 (провадження № 61-5785св23), що свідчить про сталість судової практики з питання застосування ст. 625\~ЦК України у натуральному зобов`язанні. 69. Окрім цього, згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 70. Обґрунтовуючи право на стягнення заборгованості, позивач надав суду копію Кредитного договору № 014/0037/82/64209 від 29.08.2006 року укладеного між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та відповідачем, копію Додаткової угоди № 014/0037/82/64209/1 від 09.07.2009 року укладеної між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем, копію Заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 26.04.2010 року по справі № 2-913/10, копію Договору відступлення прав вимоги № 114/2-45 від 28.10.2021 року, укладеного між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «ОКСІ БАНК», копію Договору про відступлення прав за Договорами іпотеки від 12.11.2021 року укладеного між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «ОКСІ БАНК», копію Договор відступлення права вимоги № 114/2-45-1 від 29.10.2021 року, укладеного між АТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС», копію Договору про відступлення прав за Договорами іпотеки, посвідченого 24.11.2021 року Черленюх Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 1754, між АТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» та розрахунок заборгованості. 71. З наданих позивачем документів вбачається, що достовірних доказів, які б вказували на існування у відповідачів перед попередніми кредиторами заборгованості за кредитним договором матеріали справи не містять. У справі немає, копій вимоги до відповідача про погашення заборгованості, ні документу (довідки, виписки по рахунку тощо) про ненадходження від відповідачів грошових коштів відповідно до ст. 1082 ЦК України для виключення подвійного стягнення з урахуванням давності укладених договорів та відсутності відомостей про відкриття/закриття виконавчого провадження з примусового виконання Заочного рішення суду. 72. Сам лише бездоказовий факт констатації наявності заборгованості не може слугувати підставою для задоволення позову. Перехід права вимоги та формалізація певного розміру заборгованості у Договорах про відступлення прав вимоги, не звільняє ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» від доказування наявності у [PERSON] заборгованості та її розміру на момент звернення до суду. [PERSON] не є стороною Договорів про відступлення прав вимоги, тобто визначений у витягах з Реєстрів боржників до Договорів про відступлення прав вимоги, розмір заборгованості із ним не узгоджувався, його обґрунтованість ним не перевірявся. 73. Про те, що сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову йдеться у Постанові ВСУ від 27.05.2020 року у справі № 2-879/13. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах зазначає Суд. Окрім цього Суд зауважив, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс (див. п. 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18). 74. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 75. Відповідно вимог ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 76. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 77. На підставі ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, понесені позивачем при поданні позову відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed