Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін В Рівненський міський суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів звернувся [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 лютого 2023 року рішенням Рівненського міського суду Рівненської області шлюб між ним та відповідачкою розірвано. Від зазначеного шлюбу мають спільних доньок: повнолітню [PERSON] , [INFO] , та малолітню [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що за рішенням суду місце проживання малолітньої доньки визначено з батьком. Той факт, що донька проживає з ним не звільняє відповідачку від батьківських обов`язків щождо виховання та піклування про дитину. Однак відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків хоч і має нормальний стан здорлв`я, інших осіб на утриманні не має, офіційно працевлаштована Позивач, посилаючись на норми права, які містяться в ст. ст. 51, 80, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, просить стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 червня 2025 року справу передано судді Балацькій О.Р. 01 липня 2025 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшла відповідь № 1532103 з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання відповідача. Відповідач [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , знята з реєстрації 01.12.2022 р. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 липня 2025 року зазначену позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України та надано десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення вказаних в ухвалі недоліків. Позивач у встановлений судом строк усунув зазначені в ухвалі недоліки. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 липня 2025 року зазначена позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзиву із запереченнями на позовну заяву відповідач не надала. Інших заяв та клопотань до суду від учасників справи не надходило. Відтак суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи. За таких обставин у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в порядку визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин Суд встановив, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 лютого 2023 року шлюб між сторонами розірвано. Від зазначеного шлюбу мають двох спільних доньок: повнолітню [PERSON] , [INFO] та малолітню [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 липня 2023 року визначено місце проживання малолітньої [PERSON] з батьком [PERSON] . Згідно відомості про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції (актовий запис №3139) проживає за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається в акті обстеження умов проживання від 03.05.2023 р., проведеного головними спеціалістами Служби у справах дітей ВК РМР, за адресою [ADDRESS] проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Для дітей відведено окрему кімнату, в квартирі створено достатні умови для проживання дітей. ІV. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд при прийнятті рішення Стаття 51 Конституції України визначає, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Похідний характер означає відсутність пріоритету інтересів батьків над інтересами дитини та переважність права захисту прав дитини, а тому у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин кожної конкретної справи, а вже тільки потім - права батьків. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; \~доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. \~Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. \~Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Суд встановив, що малолітня донька [PERSON] проживає разом із батьком, проживання дітей з одним із батьків не звільняє обох батьків від обов`язку піклуватися та матеріально забезпечувати спільних дітей, у зв`язку з цим позивач звернувся до суду із позовом про стягнення аліментів. Враховуючи те, що відповідачка проживає окремо, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, а протилежного суду не доведено, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх дитини. З урахуванням викладеного вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей (ч. 1 ст. 141 СК України), суд доходить висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у розмірі 1/4\~частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до положення частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 30 червня 2025 року. З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1 211 грн 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved