Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

До Дніпровського районного суду Дніпропетровської області звернувся позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором №2028102671 від 21 грудня 2019 року у розмірі 203317,76 грн., яка складається з загальної суми боргу по тілу у розмірі 122153,71 грн., загальної суми боргу по комісії 81164,05 грн., а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. 09 червня 2025 року представник відповідача подала до суду відзив в якому зазначила, що договір про надання позики не містить ознак кредитного договору, реєстр прав вимоги не є належним документом, який підтверджує факт передачі кредитних коштів, а виписки по рахункам не відповідають вимогам первинних документів, тому у задоволенні позову слід відмовити. 12 червня 2025 року представником позивача було подано відповідь на відзив в якому вона зазначила, що відповідач особисто погодився з умовами кредиту та підписав заяву про отримання кредитних коштів готівкою, а розрахунок заборгованості відображає нарахування відсотків, які після відступлення права вимоги не нараховувалися. Представник позивача просив суд розглянути справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явилися, надали до суду відзив, в якому заперечували проти задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Судом встановлено, що 21 грудня 2019 року [PERSON] уклала із Акціонерним товариством «ОТП БАНК» Кредитний договір №2028102671. Згідно п.1.11 Кредитного договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: розмір, валюта та цільове використання кредиту 230000 грн. на споживчі цілі. Загальний розмір кредиту становить 244950 грн. Дата повернення кредиту 21 грудня 2024 року. Відповідно до договору річна процентна ставка 0,01 %. Комісія за управління кредитом 1,7% щомісячно від суми кредиту. За Договором Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за управління кредитом в 60 щомісячних внесків кожного місяця, згідно з Графіком. Нарахування процентів та комісії за управління кредитом припиняється після повного повернення кредиту. Відповідно до заяви про видачу готівки № 300Т004UQQ від 21 грудня 2019 року в касі банку АТ «ОТП Банк» було отримано Відповідачем суму в розмірі 230 000,00 (зміст операції Виплата коштів за кредитним договором № 2028102671 від 21 грудня 2019) про що був пред`явлений документ, а саме: Паспорт [NUMBER] виданий Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 07.08.1998 року. 13 жовтня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 13/10/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2028102671, укладеним між АТ «ОТІ БАНК» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Згідно п. 1.1. Договору факторингу АТ «ОТП БАНК» (Первісний Кредитор) передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП БАНК», і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП БАНК» і Боржниками, в розмірі Портфеля Заборгованості. Пунктом 1.3. Договору факторингу передбачено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» одержує право (замість АТ «ОТП БАНК») вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов`язань за Кредитними договорами. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2028102671, в сумі 203317,76 грн., яка складається з загальної суми боргу по тілу у розмірі 122153,71 грн., загальної суми боргу по комісії 81164,05 грн. Відповідно до положень ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно до ст. 512 ЦК України , кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.\~527\~ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. У відповідності до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст.\~628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050\~ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. У відповідності до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно із ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Окрім того суд враховує, що відповідачем було сплачено частину заборгованості за кредитним договором №2028102671 від 21 грудня 2019 року у розмірі 52300 грн., що підтверджується квитанцією №8948605 від 08 квітня 2025 року та вважає за необхідне врахувати сплату відповідачем частини заборгованості за тілом кредитного договору №2028102671 від 21 грудня 2019 року. Отже, в такому випадку з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №2028102671 від 21 грудня 2019 року, яка складається з заборгованості за тілом у розмірі 122153,71 грн. 52300 грн. = 69853,71 грн. та загальної суми боргу по комісії 81164,05 грн., а всього 151017,76 грн. Таким чином, товариство належним чином виконало свої зобов`язання за кредитними договорами №2028102671 від 21 грудня 2019 року, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору, а відповідач отримав кредитні кошти і у нього виникли зобов`язання повернути їх у розмірі та у строки, зазначені у кредитних договорах. З матеріалів справи вбачається, що позичальник кредитні кошти отримав, користувався цими коштами, що підтверджується наданою випискою по особовому рахунку, всупереч умов договору позичені на відповідних умовах кошти не повернув, як і не надав доказів відсутності заборгованості за отриманими кредитними коштами, чим порушив права та законні інтереси позичальника. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності ч.1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. За правилами ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Як передбачено ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Враховуючи вищенаведене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача проте, що відповідач [PERSON] має існуючу перед позивачем прострочену заборгованість за кредитними договорами №2028102671 від 21 грудня 2019 року у розмірі 151017,76 грн. На підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №2028102671 від 21 грудня 2019 року у розмірі 151017,76 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 3028 грн.

Outcome: partial