Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

09 травня 2025 року на адресу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 8200 гривень 00 копійок та судових витрат. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 30.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено Кредитний договір (оферти) № 30.04.2024-100000983, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до умов Договору та квитанції про перерахунок коштів кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 2500 грн, строком на 112 днів. Відповідачем отримані кредитні кошти, позивачем свої зобов`язання перед відповідачем виконано у повному обсязі. У свою чергу відповідач свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконує, в зв`язку з чим станом на 09.05.2025 утворилася заборгованість в розмірі 8200 грн, яка складається з наступного: 2500 грн - заборгованості по тілу кредиту; 4200 грн - заборгованість по процентам; 250 грн комісії та 1250 грн неустойки, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість та понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12.05.2025 року справу за вищевказаним позовом постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення (викликом) сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, встановлено відповідачу строк на подання до суду відзиву на позовну заяву та роз`яснено право та порядок такого подання. Заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву, зустрічного позову, відповіді на відзив, заперечень відповідач не надала. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 4). Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно. Про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила (а. с. 26-28, 31-33). 10 вересня 2025 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений електронний кредитний договір № 30.04.2024-100000983, шляхом підписання відповідачем, за допомогою одноразового ідентифікатора надісланого йому позивачем на зазначений ним номер, електронних документів, що містять істотні умови договору, а саме: пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки кредитного договору та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) кредитного договору (а.с. 8-13). Відповідно до\~умов кредитування,\~датою надання\~кредиту є\~30.04.2024;\~сума кредиту\~становить 2500\~грн,\~строком на\~112\~днів з\~дати його\~надання.\~За умовами\~договору застосовується\~процентна ставка\~-\~фіксована незмінна\~процентна ставка\~у розмірі\~1,5\~%\~за 1\~день користування\~кредитом,\~яка застосовується\~протягом всього\~строку,\~на який\~надається кредит.\~Розмір процентної\~ставки не\~може бути\~збільшено в\~односторонньому порядку.\~Комісія,\~пов`язана з\~наданням кредиту\~ 10\~%\~від суми\~кредиту та\~дорівнює 250\~грн,неустойка 25 грн за кожен день не виконання кожного окремого зобов`язання. 30.04.2024 ТОВ «Споживчий центр» на виконання умов кредитного договору було здійснено переказ грошових коштів в сумі 2500 грн 00 коп. на картковий рахунок відповідача (а.с. 18). Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 30.04.2024-100000983 від 30.04.2024 загальна сума заборгованості відповідача становить 8200 грн, з яких: основний борг - 2500 грн, проценти 4200 грн, комісія 250 грн, неустойка 1250 грн (а.с. 15). За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, чинне законодавство України надає можливість укладати кредитні договори у формі електронного документу з використанням електронних підписів сторонами. Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Положенням ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів обставини, які вказують, що відповідачу були надані кредитні кошти. Такі кошти вона використовувала, і у неї утворилася заборгованість. За вказаних обставин, суд вважає, що в даному випадку позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення заборгованості за кредитом. Судом встановлено, що [PERSON] зобов`язання за договором належним чином та своєчасно не виконувалися, чим істотно були порушені умови кредитного договору. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, у передбачений у договорі строк кошти не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за тілом кредиту 2 500 грн, 4 200 грн проценти, 250 грн комісія, тому вимога позивача в цій частині є доведеною та підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення з відповідача пені суд зазначає наступне. 17 березня 2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ, яким були внесені зміни до Цивільного кодексу України та Закону України «Про споживче кредитування», а Національним банком України прийнято «Правила роботи банків у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, затверджені постановою правління НБУ від 25 березня 2022 року № 23 «Про деякі питання діяльності банків України та банківських груп». Зокрема, «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п. 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи викладене, позов в частині стягнення з відповідача неустойки в розмірі 1 250 грн задоволенню не підлягає. Оскільки позичальник\~ [PERSON] не\~виконала умови\~договору належним\~чином та\~своєчасно,\~то виходячи\~з вищевикладеного\~суд дійшов\~висновку,\~що позов\~необхідно задовольнити\~частково та\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~заборгованість за\~кредитним договором\~№ 30.04.2024-100000983 від 30.04.2024 станом на 09.05.2025 в розмірі 6 950 гривень 00 копійок, з яких: 2500 грн заборгованість по тілу кредиту; 4200 грн заборгованість по процентам та 250 грн - комісія. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 6950 грн.*100% : 8200 грн ціни позову = 84,76 %, тобто 84,76 % від ціни позову 84,76 % * 2422,40 грн : 100%), що складає 2053,23 грн.

Outcome: partial