Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

Позивач орган опіки і піклування Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області в особі міського голови звернувся в суд із позовом в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав мотивуючи свої вимоги тим, що 27.12.2023 року до Служби у справах дітей Косівської міської ради надійшло повідомлення з Косівського РВП про те, що 26.12.2023 року близько 23.30 год. до КНП «Косівська центральна районна лікарня» було доставлено малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , жительку с. Микитинці Косівського району у зв`язку з обставинами, що становили загрозу для життя і здоров`я дитини. Матір [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння, а батько [PERSON] був відсутній за місцем проживання та перед приїздом поліції покинув будинок. Працівники Служби у справах дітей неодноразово телефонували до [PERSON] , але той відмовлявся повертатися додому. Знаючи це, батько свідомо залишив дитину з нетверезою і хворою матір`ю, таким чином, поставивши життя і здоров`я малолітньої дочки під загрозу. Батько дитини [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] а мати дитини [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] має високий ступінь втрати здоров`я, внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків, що підтверджується висновком лікарсько- консультативної комісії від 10.03.2025 року № 57 КНП Косівська центральна районна лікарня. Окрім того, [PERSON] потребує стороннього догляду, так як є інвалідом II групи, внаслідок психічного розладу (висновок КНП Косівська центральна районна лікарня від 04.03.2025 року №150). Зважаючи на вищевикладене, виконавчим комітетом Косівської міської ради від 28.12.2023 було прийнято рішення №193 про відібрання малолітньої дитини [PERSON] від батьків та влаштування її терміном на три місяці в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] , жительки м. Івано-Франківськ. Орган опіки та піклування Косівської міської ради звернувся до Косівського районного суду з позовом про відібрання дитини від матері і батька без позбавлення їх батьківських прав та належним чином було повідомлено Косівську окружну прокуратуру про прийняте рішення. 10.06.2024 року малолітню дитину [PERSON] було виведено з сім`ї патронатного вихователя [PERSON] та влаштовано у прийомну сім`ю подружжя [PERSON] та [PERSON] , жителів м. Надвірна Івано-Франківської обл., де дівчинка проживає по даний час. [PERSON] неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. 01.11.2022 року двох старших дітей [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , працівниками поліції доставлено в КНП « Косівська центральна районна лікарня», після чого діти перебували в КНП «Івано-Франківський обласний спеціалізований будинок дитини Івано-Франківської обласної ради». Після надання статусу дітей, позбавлених батьківського піклування, їх було влаштовано в прийомну сім`ю. Однак, з даних подій, ні [PERSON] , ні [PERSON] належних висновків не зробили. Крім того, дана сім`я перебувала під соціальним супроводом КУ «Центр надання соціальних послуг Косівської міської ради». Сім`ю знято із соціального супроводу без досягнення результату. Косівський відділ державної виконавчої служби у Косівському районі Івано-Франківської області листом від 12.03.2025 року №6902/25.8-24/07 повідомлено, що стягнення аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] , розпочато з 03.01.2024 року. Станом на 12.03.2025 року на утримання малолітньої дитини заборгованість по сплаті аліментів у [PERSON] становить - 22 888, 00 грн., заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітньої дитини у [PERSON] становить - 22 888, 00 грн. Відповідно довідок-характеристик від 10.03.2025 р за №83,84, наданих Микитинецьким старостинським округом щодо [PERSON] та [PERSON] , на них неодноразово надходили усні скарги від жителів села. Окрім того [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. З письмового пояснення від 12.03.2025 року [PERSON] Службі у справах дітей Надвірнянської міської ради стало відомо про те, що з часу влаштування дитини [PERSON] у їхню прийомну сім`ю, а саме з 10.06.2024 року, батько дитини [PERSON] взагалі не телефонував до прийомної матері з приводу малолітньої [PERSON] , не цікавився її життям, ні здоров`ям. Відповідно до акта обстеження умов проживання прийомної сім`ї подружжя [PERSON] від 12.03.2025 року, наданого Службою у справах дітей Надвірнянської міської ради, житловий будинок знаходиться у хорошому стані, санітарно-гігієнічні норми дотримані, порушень немає, створені всі належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини [PERSON] . 21.03.2025 року до Служби у справах дітей з`явився [PERSON] з дружиною [PERSON] . Батьки [PERSON] повідомили про те, що вони впродовж року не цікавились та не знають, де їхня дитина проживає, до Служби у справах дітей не приходили, щоб дізнатись місце перебування дочки. Зважаючи на вище викладене, внаслідок протиправної поведінки відповідача, малолітня дитина фактично залишились без батьківського піклування. У зв`язку з цим просить позов задоволити. Представник позивача в судове засідання не з`явилася подала суду заяву із клопотанням про розгляд справи без їх участі, вимоги позову підтримують повністю та просять задоволити. [PERSON] який був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав. \~ \~ \~ \~При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомленим про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області була постановлена ухвала від 04.09.2025 року про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що 27.12.2023 року до Служби у справах дітей Косівської міської ради надійшло повідомлення з Косівського РВП про те, що 26.12.2023 року близько 23.30 год. до КНП «Косівська центральна районна лікарня» було доставлено малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , жительку с. Микитинці Косівського району у зв`язку з обставинами, що становили загрозу для життя і здоров`я дитини. Матір [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння, а батько [PERSON] був відсутній за місцем проживання та перед приїздом поліції покинув будинок. Працівники Служби у справах дітей неодноразово телефонували до [PERSON] , але той відмовлявся повертатися додому. Знаючи це, батько свідомо залишив дитину з нетверезою і хворою матір`ю, таким чином, поставивши життя і здоров`я малолітньої дочки під загрозу. Батько дитини [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] а мати дитини [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] має високий ступінь втрати здоров`я, внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків, що підтверджується висновком лікарсько- консультативної комісії від 10.03.2025 року № 57 КНП Косівська центральна районна лікарня. Окрім того, [PERSON] потребує стороннього догляду, так як є інвалідом II групи, внаслідок психічного розладу (висновок КНП Косівська центральна районна лікарня від 04.03.2025 року №150). Зважаючи на вищевикладене, виконавчим комітетом Косівської міської ради від 28.12.2023 було прийнято рішення №193 про відібрання малолітньої дитини [PERSON] від батьків та влаштування її терміном на три місяці в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] , жительки м. Івано-Франківськ. Орган опіки та піклування Косівської міської ради звернувся до Косівського районного суду з позовом про відібрання дитини від матері і батька без позбавлення їх батьківських прав та належним чином було повідомлено Косівську окружну прокуратуру про прийняте рішення. 10.06.2024 року малолітню дитину [PERSON] було виведено з сім`ї патронатного вихователя [PERSON] та влаштовано у прийомну сім`ю подружжя [PERSON] та [PERSON] , жителів м. Надвірна Івано-Франківської обл., де дівчинка проживає по даний час. [PERSON] неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. 01.11.2022 року двох старших дітей [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , працівниками поліції доставлено в КНП « Косівська центральна районна лікарня», після чого діти перебували в КНП «Івано-Франківський обласний спеціалізований будинок дитини Івано-Франківської обласної ради». Після надання статусу дітей, позбавлених батьківського піклування, їх було влаштовано в прийомну сім`ю. Однак, з даних подій, ні [PERSON] , ні [PERSON] належних висновків не зробили. Крім того, дана сім`я перебувала під соціальним супроводом КУ «Центр надання соціальних послуг Косівської міської ради». Сім`ю знято із соціального супроводу без досягнення результату. Косівський відділ державної виконавчої служби у Косівському районі Івано-Франківської області листом від 12.03.2025 року №6902/25.8-24/07 повідомлено, що стягнення аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] , розпочато з 03.01.2024 року. Станом на 12.03.2025 року на утримання малолітньої дитини заборгованість по сплаті аліментів у [PERSON] становить - 22 888, 00 грн., заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітньої дитини у [PERSON] становить - 22 888, 00 грн. Як вбачається із долучених позивачем до матеріалів справи довідок-характеристик від 10.03.2025 №83,84, наданих Микитинецьким старостинським округом: [PERSON] , [INFO] , жителька с. Микитинці Косівського району Івано-Франківської обл., є інвалідом II групи психічних розладів. [PERSON] неодноразово здійснювала виклики на «спец.лінію 102», які в подальшому не знаходили свого підтвердження. До Микитинецького округу на дану жительку надходило багато усних скарг від членів її сім`ї та жителів села; [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] здійснює догляд за своєю дружиною [PERSON] . До Микитинецького старостинського округу на даного жителя неодноразово надходили усні скарги від членів його сім`ї. Відношенням Косівського РВП ГУНП в Івано- Франківській області від 24.03.2025 року №48716-2025 (а.с.20) стверджено, що на [PERSON] , [INFO] , складалися протоколи про адміністративне правопорушення, а саме: за ч.І ст.184 КУпАП; за ч.І ст.173-2 КУпАП та за ч.3 ст. 173-3 КУпАП. З письмового пояснення від 12.03.2025 року (а.с.21) [PERSON] Службі у справах дітей Надвірнянської міської ради стало відомо про те, що з часу влаштування дитини [PERSON] у їхню прийомну сім`ю, а саме з 10.06.2024 року, батько дитини [PERSON] не телефонував до прийомної матері з приводу малолітньої [PERSON] , не цікавився її життям, ні здоров`ям, не передавав дитячі іграшки, речі, одяг, солодощі. На День народження дитини не приїжджав та не телефонував. Для встановлення контакту з дочкою ніяких дій зі сторони батька [PERSON] не було зроблено. За час перебування малолітньої [PERSON] у прийомній сім`ї дитина забезпечена харчуванням, необхідним для здорового розвитку, іграшками, одягом, відповідно до сезону. Здійснено профілактичні огляди та необхідні щеплення. Дівчинка називає прийомних батьків «мама», «тато». З вересня 2024 року дитина почала повноцінно ходити, розмовляти (вимовляти окремі склади, слова). Дівчинка живе у здоровій атмосфері, життєрадісна, її розвиток відповідає віковим нормам, вона грайлива, комунікабельна, активна. Наразі дитина записана в чергу у дошкільний заклад. У разі звернення [PERSON] щодо передачі дитині солодощів, іграшок, хоча б домовленості про зустрічі - прийомні батьки не заперечували. Згідно медичної довідки КНП «Дитяча лікарня Надвірнянського району Надвірнянської міської ради» про проходження медичного огляду від 21.03.2025 року дитина [PERSON] - здорова. Відповідно до акта обстеження умов проживання прийомної сім`ї подружжя [PERSON] від 12.03.2025 року, наданого Службою у справах дітей Надвірнянської міської ради, житловий будинок знаходиться у хорошому стані, санітарно-гігієнічні норми дотримані, порушень немає, створені всі належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини [PERSON] . Із долученого до матеріалів справи висновку (а.с.25-26) вбачається, що 21.03.2025 року до Служби у справах дітей з`явився [PERSON] з дружиною [PERSON] . Батьки [PERSON] повідомили про те, що вони впродовж року не цікавились та не знають, де їхня дитина проживає, до Служби у справах дітей не приходили, щоб дізнатись місце перебування дочки. У своєму письмовому поясненні-заяві на адресу Служби від 21.03.2025 року [PERSON] вказав, що відколи дочку [PERSON] вилучили з сім`ї, він не їхав до дитини, не відвідував її, не дзвонив, не цікавився її здоров`ям, не знав, де їхня дитина перебуває. На даний час, [PERSON] веде догляд за своєю дружиною [PERSON] , [INFO] , так як вона є інвалідом II групи і потребує стороннього догляду, тому він не може доглядати, утримувати, забезпечувати дитину [PERSON] та займатися її вихованням. У зв`язку із цим, [PERSON] погоджується на позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . 24.03.2024 року [PERSON] разом із старостою Микитинецького старостинського округу Атаманюком Костянтином Дмитровичем були присутні на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Косівської міської ради. [PERSON] перед членами комісії повідомив про те, що погоджується та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] , пояснивши, що він не зможе доглядати за дитиною, виховувати її, утримувати. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до частини першої\~статті 164 СК України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 15, 16 його\~Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином із долучених позивачем до матеріалів справи письмових доказів встановлено та підтверджено, що відповідач [PERSON] фактично не піклується про малолітню дитину та не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами дитини та станом її здоров`я, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються із дитиною взагалі та не проявляє інтересу до її внутрішнього світу. Таким чином внаслідок такої поведінки відповідача, виникли підстави для прийняття рішення про позбавлення його батьківських прав внаслідок ухилення від виконання батьківських обов`язків батьком. Суд звертає увагу, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на відповідача, адже позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в його діях. Рівність прав батьків щодо дітей є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. При цьому в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Враховуючи наведені обставини, суд вважає вимоги позивача підставними і такими, що підлягають до задоволення в частині позбавлення батьківських прав відповідача щодо його малолітньої дитини. Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір. На підставі\~наведеного,\~ст.51\~Конституції України,\~пунктів 1,\~2\~статті 3\~,\~ст.9\~Конвенції про\~права дитини,ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» , ст. ст. 164-166 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved