Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

І.\~Виклад позиції\~позивача та заперечень відповідача. 1. 28.06.2024 року Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі позивач та/або ПрАТ «НЕК «Укренерго», Сервітуарій), в особі представника, звернулося з позовом до [PERSON] (далі відповідач, власник, землекористувач), з залученням третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватного підприємства «Проектний інститут «Укрспецзем» (далі третя особа та/або ПП «Проектний інститут «Укрспецзем»), з вимогами встановити за позивачем (Сервітуарієм) право постійного, безоплатного земельного сервітуту для забезпечення будівництва та експлуатації лінії електропередачі 330 кВ Новоодеська Арциз, стосовно частини земельної ділянки площею 0,168 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5121084100:01:001:0348, та належить відповідачу, а також стягнути з відповідача судові витрати. 2. Свої вимоги мотивує тим, що ПрАТ «НЕК «Укренерго» входить до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави згідно з постановою КМ України від 18.03.2020 року № 221 «Про внесення змін до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави». Відповідно до п. 55 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про ринок електричної енергії», позивач виконує функції оператора системи передачі юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії. На виконання Розпорядження КМУ № 1581-р, Доручення Прем`єр-міністра України від 14.06.2023 року № 17579/1/1-23 та з метою реалізації заходів для забезпечення більш надійної роботи Об`єднаної енергетичної системи України, створення умов підвищення надійності енергосистеми її системоутворюючих повітряних ліній (надалі - ПЛ), які забезпечують транзит електроенергії НЕК Укренерго здійснюється реалізація проекту «Будівництво повітряної лінії 330 кВ «Новоодеська-Арциз». Маршрут ПЛ 330 кВ «Новоодеська Арциз» проходить через земельні ділянки, кадастровий номер 5121084100:01:001:0093 (розташування опори № 16), кадастровий номер 5121083900:01:003:0576 (розташування опори № 17), які знаходяться в постійному користуванні позивача на підставі рішень Біляївської міської ради Одеського району Одеської області № 688-28/VІІІ від 28.09.2022 року та Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області № 38/13-VІІІ від 26.08.2022 року, а також вздовж земельної ділянка, кадастровий номер 5121084100:01:001:0348, загальною площею 2,2986 гектарів, яка розташована за адресою: Одеська область, Одеський район, Мирненська сільська рада, яка належить на праві особистої приватної власності відповідачу. З метою дотримання прав землевласника позивачем за власний рахунок було зроблено відповідну землевпорядну документацію та підготовлено проект договору про встановлення земельного сервітуту. Позивачем було направлено відповідачу пропозицію про укладення Договору сервітуту, а також у виданні Чорноморські новини опубліковано оголошення Пропозицію про укладення договорів про встановлення земельних сервітутів. Позивач не отримав від відповідача згоди на укладання Договору сервітуту та погодження технічної документації. Специфіка технології робіт щодо будівництва лінії електропередачі ПЛ 330 кВ «Новоодеська-Арциз» передбачає, що для натягування проводів між двома опорами, їх потрібно розкласти між ними і підняти вверх. Отже, неможливо розкласти між двома опорами проводи так, щоб оминути земельну ділянку відповідачки, оскільки ширина смуги вздовж осі траси, яка необхідна для проведення будівельно-монтажних робіт і експлуатації перетинається з межами земельної ділянки відповідачки. Враховуючи специфіку технології робіт з будівництва лінії електропередачі ПЛ 330кВ «Новодеська-Арциз» та подальшої її експлуатації, позивач потребує встановлення постійного земельного сервітуту щодо частини земельної ділянки площею 0,0168 гектарів для проходу, проїзду, а також перевезення будівельних та інших матеріалів через земельну ділянку для будівництва та експлуатації лінії електропередачі ПЛ 330 кВ «Новоодеська-Арциз», на частині земельної ділянки відповідача, кадастровий номер 5121084100:01:001:0348, загальною площею 2,2986 гектарів, яка розташована за адресою: Одеська область, Одеський район, Мирненська сільська рада, ділянка № 1, ФГ «Телець». 3. Відповідач відзив на позов не надав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, в судове засідання не з`явився, але надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі. (а.с. 66) 5. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. (а.с. 87) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 6. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.06.2024 року цивільна справа № 496/4327/24 була передана до провадження головуючій судді Портній О.П. (а.с. 59) 7. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 03.07.2024 року було прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, з викликом сторін та проведенням підготовчого провадження. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 60-61) 8. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 10.06.2025 року підготовче провадження закрите та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с. 85) 9. Відповідач, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 10. Оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 ЦПК України шляхом направлення рекомендованих поштових відправлень з повідомленням про вручення, які повернулися на адресу суду «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 65, 75) та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Біляївського районного суду Одеської області в мережі Інтернет (а.с. 77, 86), в судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. 11. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 12. Верховний Суд у своїй Постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. 13. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. 14. Судом встановлено, що Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1581-р від 16.12.2020 року затверджено перелік пріоритетних для держави інвестиційних проектів до 2023 року. (а.с. 49) 15. Згідно Переліку пріоритетних для держави інвестиційних проектів до 2023 року, який є додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року за № 1581-р, назва проекту (проектної пропозиції) - будівництво ПЛ 330 кВ Новоодеська Арциз із заміною АТ-2 на ПС 330 кВ «Арциз»; можливі джерела фінансування реалізації проекту кредитні кошти/власні кошти доручено НЕК «Укренерго». (зворотній а.с. 49-52) 16. Розпорядженням Одеської обласної військової адміністрації № 375/А-2022 від 30.06.2022 року «Про погодження місця розташування об`єктів», погоджено НЕК «Укренерго» місце розташування об`єкта «Нове будівництво ПЛ 330 кВ Новоодеська Арциз», з використанням траси ПЛ 110 кВ із її перевлаштуванням у двоколову ЛЕП, на території Одеського та Білгород Дністровського районів Одеської області. (а.с. 53) 17. 04.08.2023 року на адресу відповідачки була направлена Пропозиція про укладення договору сервітуту площею: 0,0168 га з метою забезпечення експлуатації лінії електропередачі ПЛ 330 кВ Новоодеська-Арциз (п. «в4» ст. 99 ЗК України, ст.ст. 14, 16 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів») до якої долучено проект Договору № ____СП про встановлення земельного сервітуту від «__» _____ 2023 року, Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частин земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту встановленого на користь позивача та копію довіреності. (а.с. 18-20, 26-36, 37, 38, 39, 40) 18. У видані газети «Чорноморські новини» № 50 від 07.12.2023 року, в тому числі [PERSON] , була викладена пропозиція про укладення договорів встановлення земельних сервітутів. (зворотній а.с. 40) 19. 08.12.2021 року між ПрАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» та ПрАТ «Проектний інститут «УКРСПЕЦЗЕМ» був укладений Договір № 01-238505-21 з додатками, предметом якого є ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Розробка документації із землеустрою для об`єкту «Нове будівництво ПЛ 330 кВ Новоодеська-Арциз, Одеська область» на території Одеського та Білгород-Дністровського районів, Інв. № новий» 71300000-1 Інженерні послуги. (а.с. 41-47) 20. ПрАТ «НЕК «Укренерго» розроблено Проект «Нове будівництво ЛЕП 330 кВ Новоодеська-Арциз, Одеська область (інв. № новий). ІІ черга. Том 7. Книга 1. Розтановка опор 1868-332-26-ПЛТ. (а.с. 22-25) 21. В додатках до Проекту схематично зображено проходження ЛЕП 330 кВ Новоодеська-Арциз, Одеська область та частину земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту (проходу, проїзду, а також перевезення будівельних та інших матеріалів через земельну ділянку для будівництва та експлуатації ПЛ, а саме частину земельної ділянки, кадастровий номер якої 5121084100:01:001:0348, суміжними земельними ділянками якої є земельна ділянка № [NUMBER] з кадастровим номером 5121083900:01:003:0576 та земельна ділянка № [NUMBER] з кадастровим номером 5121084100:01:001:0093. (а.с. 25) 22. З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 311949983 від 07.10.2022 року вбачається, що на земельну ділянку площею 0,0231 гектарів, кадастровий номер 5121084100:01:001:0093, встановлене право постійного користування за ПрАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО». (а.с. 16) 23. З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 309655646 від 13.09.2022 року вбачається, що на земельну ділянку площею 0,0095 гектарів, кадастровий номер 5121083900:01:001:0576, встановлене право постійного користування за ПрАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО». (а.с. 17) 24. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 371916544 від 28.03.2024 року, власником земельної ділянки площею 2,2986 гектарів, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5121084100:01:001:0348, надана для ведення фермерського господарства, належить [PERSON] на підставі Договору дарування, посвідченого 28.10.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2909, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1068566251210, номер відомостей про речове право: 17147285. Відомості про реєстрацію іншого речового права відсутні. Відомості про державну реєстрацію іпотеки відсутні. Відомості про державну реєстрацію обтяжень відсутні. (а.с. 21) V. Оцінка Суду. 25. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічні положення містяться у ст. 321 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України). 26. За змістом ст.ст. 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. 27. Частина 1 ст. 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій). 28. Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб які не можуть бути задоволені іншим способом. 29. Частина 1 ст. 402 ЦК України та ч.ч. 1, 2 ст. 100 ЗК України передбачають можливість встановлення сервітуту договором, законом, заповітом або рішенням суду. 30. Згідно із ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном і може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом, рішення суду. 31. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпорядження цим майном. 32. Частина 1 ст. 404 ЦК України, встановлює способи встановлення, в тому числі, можливостей земельного сервітуту, серед яких: право проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. 33. Відповідно до ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. 34. Згідно з ч. 4 цієї ж статті ЗК України, земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. 35. Статтею 99 ЗК України визначено наступні види земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути. 36. Відповідно до ст. 100 ЗК України сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). 37. Відповідно до ст. 101 ЗК України дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи. Земельний сервітут не може бути предметом купівлі-продажу, застави та не може передаватися будь-яким способом особою, в інтересах якої цей сервітут встановлено, іншим фізичним та юридичним особам. 38. Особливості встановлення земельних сервітутів для розміщення об`єктів енергетики та передачі електроенергії передбачені Законом України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів». 39. Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 16 цього Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, підприємства, які будують чи експлуатують об`єкти енергетики та передачі електричної енергії, мають право використовувати земельні ділянки за договором про встановлення земельного сервітуту з власником чи користувачем земельної ділянки для розміщення об`єктів, зазначених у частинах другій, четвертій цієї статті, на праві постійних або строкових земельних сервітутів. Постійні земельні сервітути можуть встановлюватися для розміщення споруд опорних конструкцій повітряних ліній електропередачі, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів, пристроїв і споруд. Строкові земельні сервітути можуть встановлюватися на період будівництва чи проведення планових ремонтних робіт об`єктів передачі електричної енергії. Постійні або строкові земельні сервітути можуть встановлюватися для: будівництва, реконструкції, капітального ремонту, розміщення споруд опорних конструкцій повітряних ліній електропередачі, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів та пристроїв; проходу, проїзду, а також перевезення будівельних та інших матеріалів через земельну ділянку для будівництва і експлуатації ліній електропередачі; розміщення на земельній ділянці інформаційних щитів, попереджувальних знаків, які стосуються будівництва та експлуатації ліній електропередачі; проведення вишукувальних, дослідних та інших робіт для будівництва ліній електропередачі. Земельні сервітути щодо права будівництва та обслуговування об`єктів передачі електричної енергії встановлюються на підставі договору про встановлення земельного сервітуту між експлуатуючим підприємством та власниками чи постійними користувачами земельних ділянок, укладеному в порядку, встановленому Цивільним кодексом України. Строк дії земельного сервітуту визначається у договорі про встановлення земельного сервітуту. 40. У договорі про встановлення земельного сервітуту для розміщення об`єктів енергетики та передачі електричної енергії зазначаються: зміст земельного сервітуту, кадастровий номер земельної ділянки, щодо якої встановлюється земельний сервітут (за наявності), площа земельної ділянки, на яку поширюється дія земельного сервітуту, дані про земельну ділянку, на якій встановлюється земельний сервітут (ч.ч. 7, 8 ст. 16 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів»). 41. У разі якщо встановлення земельного сервітуту призводить до неможливості використання земельної ділянки (її частини), власник чи користувач земельної ділянки має право вимагати вилучення (викупу) земельної ділянки (її частини) для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а орендар такої ділянки має право вимагати розірвання договору оренди земельної ділянки (ч. 12 ст. 16 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів»). 42. Отже, зазначена норма передбачає підстави виникнення земельних сервітутів для розміщення та обслуговування об`єктів енергетики; види сервітутів (постійний, строковий); його зміст, який має відповідати Типовій формі договору про встановлення земельного сервітуту; наслідки недосягнення згоди та неможливості використання земельної ділянки за цільовим призначенням. 43. Так, види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені ст. 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном. 44. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 22-2 постанови від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені ст. 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном. 45. Отже, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що нормальне використання своєї власності неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому необхідно довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити будь-яким іншим способом. 46. Отже, встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати: що правове регулювання дій щодо встановлення сервітуту має здійснюватися виключно між власником (володільцем) земельної ділянки та особою, яка має намір нею користуватися, а тому необхідно визначити суб`єктний склад спірних правовідносин відповідно до ч. 2 ст. 402, ч. 2 ст. 404 ЦК України (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 01.11.2018 року у справі № 642/3165/17 (провадження № 61-14776св18); що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задоволення такої потреби в інший спосіб, тобто якщо власник земельної ділянки відмовляється укласти угоду про встановлення земельного сервітуту або сторони не можуть дійти згоди про його умови (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 351/1146/16-ц, провадження № 61-16854св18). 47. Враховуючи викладене, суд встановив, що ПАТ «НЕК «Укренерго» звертаючись до суду з позовом про встановлення земельного сервітуту не зазначив на яких умовах має бути встановлено сервітут, не виклав його змісту, в тому які конкретні права, обов`язки та гарантії набуває позивач як сервітуарій та власник (землекористувач), а також яких обмежень має дотримуватися власник (землекористувач). Конкретні умови земельного сервітуту складають зміст позовних вимог, які за принципом диспозитивності визначає позивач та спрямовує їх відповідачу. Тому ці умови не можуть встановлюватись судом за власної ініціативи. Також, умовою для встановлення сервітуту є збереження за власником (користувачем) можливості використання земельної ділянки за цільовим призначенням. Але зміст позовної заяви та додані матеріали не містять відомостей про те, у який спосіб використовується земельна ділянка власником (користувачем) та чи не призведене встановлення сервітуту до неможливості використання земельної ділянки, розташованої в межах цієї зони, за цільовим призначенням. (Постанова Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2023 року по справі № 468/836/21-ц (провадження № 61-7588св22)) 48. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 49. Отже, позивач не довів підстав позову про встановлення земельного сервітуту відповідно до вимог ст. 100 ЗК України та ст. 16 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів». 50. Також не доведено належними та допустимими доказами і факт відмови власника (користувача) земельної ділянки від узгодження умов та укладення договору про встановлення земельного сервітуту. 51. Крім того, судом встановлено, що земельна ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер 5121084100:01:001:0348, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, яка належить на праві власності [PERSON] та є предметом спору в даній справі, перебуває в користуванні ФГ «Телець». 52. Частинами 1, 2 ст. 1 ЗУ «Про фермерське господарство» закріплено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону. 53. Членами фермерського господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14-річного віку, інші члени сім`ї, родичі, які об`єдналися для спільного ведення фермерського господарства, визнають і дотримуються положень установчого документа фермерського господарства. Членами фермерського господарства не можуть бути особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом). При створенні фермерського господарства одним із членів сім`ї інші члени сім`ї, а також родичі можуть стати членами цього фермерського господарства після внесення змін до його установчого документа. (ч.ч. 1, 2 ст. 3 ЗУ «Про фермерське господарство») 54. Положеннями ст. 12 ЗУ «Про фермерське господарство» встановлено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: 1) земельних ділянок, що належать громадянам України - членам фермерського господарства на праві власності, користування; 2) земельних ділянок, що належать фермерському господарству на праві власності, користування. Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство. 55. Члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю). Членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради, за рахунок земельних ділянок, які передані в постійне користування, оренду громадянам для створення відповідного фермерського господарства, а також самому фермерському господарству. Рішенням про безоплатну передачу земельної ділянки у приватну власність також вирішується питання щодо припинення права користування земельною ділянкою, яка таким рішенням передається безоплатно у приватну власність. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю). (ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЗУ «Про фермерське господарство») 56. Нормами ст. 17 ЗУ «Про фермерське господарство» закріплено, що на землях фермерських господарств особи мають право вільного проходу, проїзду всіма видами транспорту по дорогах, пересування на човнах, купання у водоймах на належних фермерським господарствам на праві власності або праві оренди земельних ділянках, розміщення наметів і проживання в них, розведення багаття та інші дії, що дозволяються за згодою їх власників, крім випадків встановлення за рішенням суду земельних сервітутів, за умови збереження природних компонентів в екологічно чистому вигляді. Юридичні особи - власники об`єктів (газо-, нафтопроводів, ліній електропередач, зв`язку тощо), що проходять через земельні ділянки фермерських господарств, мають право доступу до таких об`єктів на підставі угоди, укладеної з відповідним фермерським господарством, відповідно до затвердженої документації із землеустрою або встановленого земельного сервітуту. 57. Умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб. Отже, передумовою звернення до суду за встановленням сервітуту повинен бути доказ вчинення дій зацікавленою особою щодо встановлення сервітуту та недосягнення про це згоди із власником ділянки, щодо якої планується встановити сервітут. Якщо особа до звернення до суду не вчиняла дій щодо встановлення сервітуту за домовленістю сторін (зокрема, не звернулася до іншої сторони з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту), то у суду немає підстав для задоволення відповідних вимог у зв`язку з відсутністю у позивача права вимагати встановлення сервітуту за рішенням суду. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 08.12.2021 року у справі № 686/18456/18 (провадження № 61-18819св20) та від 12.04.2022 року у справі № 306/612/20 (провадження № 61-14169св21). 58. Оскільки рішення суду за вимогами про встановлення земельного сервітуту прямо впливає на обсяг прав та обов`язків, а питання про можливість використання земельної ділянки за цільовим призначенням залежить від характеру господарської діяльності саме цього суб`єкта, ФГ «Телець» є учасником спірних правовідносин, а тому і стороною у спорі. 59. Проте, до участі у справі ФГ «Телець» позивачем не залучалось, а притягнення його до участі у справі в якості третьої особи не може забезпечити права та інтереси належного землекористувача. 60. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 61. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 62. Суд дослідив всі наявні у справі докази у їх сукупності та співставленні, надав їм належну оцінку, визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, і дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 63. На підставі ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, понесені позивачем при поданні позову відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed