Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 07.09.2014 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Полянської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, актовий запис № 16. У шлюбі в них народилися двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що сторони разом не проживають, не спілкуються, відносин не підтримують, постійні непорозуміння призвели до того, що сімейне життя між ними є неможливим. Вказує, що різниця характерів позивача та відповідача, відсутність між ними взаємопорозуміння і довіри призвели до розпаду сім`ї як такої. Тому просить суд шлюб укладений між сторонами розірвати, після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за подання позову та витрати на правничу допомогу. Окрім того, просить стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що усі витрати щодо утримання дитини несе позивачка, відповідачем грошові кошти не надаються. Вказує, що відповідач не працевлаштований та ухиляється від покладеного на нього обов`язку щодо утримання дітей. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки подав до суду заяву у якій просить справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять такі задовольнити. Додатково просять вірішити питання про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката згідно акту викоаних робіт (а.с. 21-22). Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с. 20). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить задовольнити зважаючи на наступне. Як убачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.09.2014 року між сторонами укладено шлюб, який 04.09.2014 року зареєстровано виконавчим комітетом Полянської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, актовий запис № 16 (а.с.7). У шлюбі в них народилися двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво № [NUMBER] , актовий запис №7, проведений 19.02.2015 року виконавчим комітетом Полянської сільської ради Свалявського району Закарпатської області; син [PERSON] , [INFO] , свідоцтво № [NUMBER] актовий запис № 55, проведений 19.07.2023 року виконавчим комітетом Полянської сільської ради Свалявського району Закарпатської області (а.с.8,9). Згідно із ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. П.10 постанови ПВСУ за №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї\~ державою полягає,\~ зокрема, в\~ тому, що шлюб\~ може бути розірвано в судовому порядку лише за умови,\~ якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні\~ уникати\~ формалізму\~ при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої\~ дитини,\~ дитини-інваліда та\~ інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подружжя не має бажання зберегти сім`ю, яка існує формально, суд вважає, що примирення між сторонами є неможливим, позовні вимоги необхідно задовольнити, шлюб розірвати. Правила ст. 113 СК України передбачають право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Щодо стягнення аліментів суд дійшов наступного висновку. За ст. 150 СК України - батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правовим змістом вказаної норми закону, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком є особистим, індивідуальним, а не солідарним. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з нормою ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За ст. 8 ЗУ Про охорону дитинства, батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 3 та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи навищевикладене, виходячи з принципів розумності, справедливості та рівності обов`язків батьків щодо утримання дитини, суд дійшов висновку, що аліменти необхідно встановити у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. Щодо вимоги позивача в частині стягнення з відповідача витрат позивача на правничу допомогу, суд констатує наступне. За приписами\~ст.\~133\~ЦПК України судові\~витрати складаються\~з судового\~збору та\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема: на професійну правничу допомогу. За статтею 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу\~\~допомогу\~\~адвоката,\~\~в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а\~\~також\~\~вартість послуг\~\~помічника адвоката визначаються згідно з умовами\~\~договору про надання\~\~правничої допомоги\~\~та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої\~\~допомоги,\~\~встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення\~\~розміру\~\~витрат\~\~на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний\~\~опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для\~\~надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу свої вимог або заперечень. На підтвердження здійснення відповідних витрат, адвокатом Козаром М.М. було надано ордер про надання правничої домоги поивачці [PERSON] від 10.07.2025 року № 1184366 та Акт виконаних робіт від 29.05.2025 року, сума за виконану роботу складає 5000,00 грн (а.с.10,22). На думку суду, усупереч вищезгаданим нормам закону позивачем та її представником не надано належних та допустимимих доказів, які б підтверджували необхідність витрат на правничу допомогу у заявленій сумі, така не має характеру необхідної та не кореспондується з обсягом фактично виконаної роботи представника в судовому процесі. Отже, у задоволенні такої належить відмовити за недоведеністю. Рішення допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial