Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в загальному розмірі 17152,50 грн, посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, а також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 29.07.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та відповідних доказів. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі на електронну адресу, а відповідачу рекомендованим відправленням надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позову з додатками за його зареєстрованим місцем проживання, які отримані відповідачем 02.08.2025. Від відповідача 08.08.2025 до суду надійшла заява про зупинення провадження у справі, яка ухвалою суду від 27.08.2025 повернута йому без розгляду. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Судом встановлено, що 10.11.2023 року [PERSON] уклав з товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики № 76696685 на суму 2200,00 грн строком 30 днів, з базовою процентною ставкою 2,5 %, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 769,67 %, орієнтовна загальна вартість позики 2612,50 грн. Дата повернення позики 09.12.2023. Відповідно до п. 4 вказаного договору позики проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Вказаний договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), про що свідчить п.28 договору позики, реквізити та підпис сторін. 12.11.2023 між відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду № 76696685 до договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 76696685 від 10.11.2023 збільшено суму позики на 2800 грн. та загальний розмір наданої позики становить 5000 грн, відповідно до якого орієнтовна загальна вартість позики становить 5902,50 грн. Додаткова угода прирівнюється до укладеної у письмовій формі і є невід`ємною частиною договору. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і Боржниками. 28.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року. 13.06.2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду №7 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року. 11.04.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду №22 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, відповідно до умов якої права вимоги відступаються згідно Реєстру боржників № 22 від 11.04.2024 року. Крім цього, позивачем було надано копії: акта прийому-передачі Реєстру Боржників № 22 від 11.04.2024 року; платіжної інструкції № 21156 від 15.04.2024; витягу з Реєстру боржників № 22 від 11.04.2024 року; розрахунку заборгованості; установчих документів сторін при укладанні договорів факторингу про їх організаційну-правову форму. Так, відповідно до Реєстру боржників від 11.04.2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 17152,50 грн, з яких: 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12152,50 грн - сума заборгованості за відсотками. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази суд вважає, що позивач не надав суду належних доказів, які підтверджують надання відповідачу кредитних коштів у передбаченому договором позики розмірі та не довів наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у наданих ним розрахунках. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Відповідно до положень ч.2 ст.9\~Закону України\~"Про\~бухгалтерський облік\~та фінансову\~звітність в\~Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є, саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Однак, матеріали справи не містять первинних документів, оформлених відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які підтверджують наявність заборгованості відповідача за договором позики, оскільки позивачем не було надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача (реквізити банківської платіжної картки), виписки по рахунку тощо. Відсутні також і докази фактичного користування відповідачем кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника). Відповідно до положень ст.12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. У позовній заяві ТОВ ФК "Європейська агенція з повернення боргів" клопотань про витребування додаткових доказів та інших документів також не заявляли. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18, провадження № 61-17205ск19. Додані до позовної заяви копії договору позики, договору факторингу та додаткових угод, роздруківки розрахунку заборгованості за договором не свідчать про отримання відповідачем кредитних коштів. Крім того, посилання на роздруківку розрахунку заборгованості за договором позики як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи позивача та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит, відомості про рух коштів та нарахування процентів. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17, провадження №61-1211св19. Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог свідчить про їх недоведеність, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях та є підставою для відмови у задоволенні цих позовних вимог. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню у зв`язку із не доведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами. Оскільки вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за договором позики задоволенню не підлягають, то судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed