Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-28 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог У травні 2025 року позивач Територіальне управління Державної судової адміністрації України в місті Києві (далі - ТУ ДСА України в місті Києві) звернулося до Деснянського районного суду міста Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 березня 2025 року [PERSON] вчинив хуліганські дії, розбивши скло в дверному полотні в приміщенні Деснянського районного суду міста Києва, що розташоване за адресою: місто Київ, проспект Червоної Калини, будинок 5-В. Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року у кримінальній справі № 754/6548/25 [PERSON] був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. Як стверджував позивач, приміщення Деснянського районного суду міста Києва перебуває на балансі ТУ ДСА України в місті Києві. Для відновлення пошкодженого відповідачем майна позивач витратив 4300,00 грн. Цю суму ТУ ДСА України в місті Києві просило суд компенсувати з відповідача [PERSON] . Рух справи в суді Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 20 травня 2025 року справу за позовом ТУ ДСА України в місті Києві передано за підсудністю до Оболонського районного суду міста Києва. 01 липня 2025 року указана справа надійшла до Оболонського районного суду міста Києва. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 03 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву у строк, визначений ухвалою про відкриття провадження. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини справи Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. 01 березня 2025 року [PERSON] , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, умисно наніс удар ногою по дверному полотну вхідних дверей у приміщення Деснянського районного суду міста Києва, що розташоване за адресою: місто Київ, проспект Червоної Калини, будинок 5-В. Після цього відповідач підійшов до інших дверей приміщення суду та умисно наніс декілька ударів кулаком по дверному полотну. Унаслідок цих дій відповідача скло, встановлене в двері приміщення суду, розбилось. Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року у кримінальній справі № 754/6548/25 [PERSON] був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та йому було призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки (а. с. 17-20). Балансоутримувачем приміщення, де розташований Деснянський районний суд міста Києва, є ТУ ДСА України в місті Києві. У зв`язку з цим останнє було визнано потерпілим у кримінальному провадженні за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. Для відновлення пошкоджених дверей у приміщенні Деснянського районного суду міста Києва ТУ ДСА України в місті Києві (замовник) уклало з фізичною особою-підприємцем [PERSON] (виконавець) договір про закупівлю послуг від 17 березня 2025 року № 74-25 (а. с. 6-16). На виконання умов вказаного договору виконавець надав послуги з монтажу (заміни) скла в дверях вхідної групи у приміщенні Деснянського районного суду міста Києва. Вартість послуг у сумі 4300,00 грн була сплачена ТУ ДСА України в місті Києві фізичній особі-підприємцю [PERSON] . Оцінка аргументів учасників справи та норми права, які застосував суд Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 ЦК України). Для відповідальності у деліктних правовідносинах має бути наявний склад цивільного правопорушення: шкода; протиправна поведінка особи; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою; вина особи. За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду. Аналіз положень ст. 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому особа, яка заявляє вимоги щодо відшкодування майнової шкоди доводить лише факти заподіяння такої шкоди. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Усі інші обставини, в тому числі розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню, повинні бути доведені сторонами, та іншими особами, що беруть участь у справі в загальному порядку. Таким чином, преюдиційними є обставини, встановлені вироком Деснянського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року у кримінальній справі № 754/6548/25 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, щодо того, що [PERSON] вчинив хуліганські дії, пошкодивши скління дверей у приміщенні Деснянського районного суду міста Києва, що розташоване за адресою: місто Київ, проспект Червоної Калини, будинок 5-В. На відновлення пошкодженого майна позивачем витрачено 4300,00 грн, які він сплатив виконавцеві фізичній особі-підприємцю [PERSON] за договором про закупівлю послуг від 17 березня 2025 року № 74-25. Сума збитків, понесених позивачем, не спростована відповідачем з покликанням на належні та допустимі докази. Отже, указана сума підлягає стягненню з відповідача, як особи, відповідальної за заподіяну шкоду, на користь позивача. Щодо судових витрат Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України, зокрема якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 цієї статті). Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Оскільки позивач відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" був звільнений від сплати судового збору, суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 3028,00 грн в дохід держави.

Outcome: approved