Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Приватного підприємства «ГТС Рітейл Поділля», просить стягнути із відповідача в його користь заробітну плату за період з 01.11.2024 по 15.05.2025 включно у розмірі 97258,06 грн, компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки в розмірі 29293,78 грн та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати в розмірі 1895,77 грн. Позов мотивовано тим, що позивач із 26.10.2022 по 15.05.2025 працював менеджером в ПП «ГТС Рітейл Поділля», однак. відповідач в день звільнення не виплатив йому заробітну плату та компенсацію за 61 день невикористаної відпустки. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позов Відповідач свого представника в судове засідання не направив, відзиву на позов не надав, зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд постановив проводити заочний розгляду справи. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. Відповідно до довідки ПП «ГТС Рітейл Поділля» від 01.05.2025 [PERSON] працює на підприємстві на посаді менеджера з 26.10.2022. Також, згідно довідки від 28.04.2025 (а.с. 5) [PERSON] нараховувалася заробітна плата з серпня 2024 року по лютий 2024 року у розмірі 15000 гривень в місяць, утримано податків і зборів - по 3450 грн на місяць з грудня 2024. Наказом від 14 травня 2025 №12-К [PERSON] 15.05.2025 звільнено з посади менеджера за угодою сторін, пункт 1 статті 36 КЗпП України. Як видно із виписки ПАТ КБ «Приватбанк» по рахунку [PERSON] за період із 01.04.2024 по 28.04.2025 останній платіж із виплати заробітної плати у розмірі 12075 грн ГТС Рітейл Поділля був проведений 03.01.2025 в сумі 12075 грн, заробітна плата за 11.2024. Разом із тим, відсутня оплата заробітної плати за 10.2024, а тому суд розцінює цей платіж саме, як заробітну плату за жовтень 2024. Крім того, позивачем надано відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на застраховану особу [PERSON] , з якого вбачається, що наявні відомості про нарахування заробітної плати в ГТС Рітейл Поділля з жовтня 2022 року по лютий 2024, з липня 2024 заробітна плата із якої нараховувалися страхові виплати становила 15000 грн. Дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку. Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Судом встановлено, що позивач із 26.10.2022 працював менеджером в ПП «ГТС Рітейл Поділля» та 15.05.2025 був звільнений. Позивач стверджує, що у день звільнення йому не була виплачена заробітна плата період із 01.11.2024 по 15.05.2025. У матеріалах справи відсутні докази того, що у період, за який позивач просить стягнути заробітну плату, він не виконував свої трудові обов`язки. Суд враховує, що за діючою в площині цивільного судочинства презумпції винуватості відповідача тягар доказування виконання своїх зобов`язань перед працівником лежить саме на відповідачеві. У ході судового розгляду відповідачем не надано відомостей про виплату позивачеві заборгованості по заробітній платі за вказаний нею період та не спростовано суму до виплати, що заявлена у позові. На думку суду, відсутність у позивача можливості подання довідки про заборгованість по заробітній платі, не може тлумачитися на шкоду працівнику та бути підставою обмеження права на отримання заробітної плати, яка є джерелом її існування. Відповідно до розрахунку позивача заборгованість по заробітні платі за вказаний період становить 97258 гривень 06 копійок. (15000 Х 6 - заборгованість за період із 01.11.2024 по 30.04.2025 та 7258,06 грн - заборгованість за травень 2025). Суд погоджується із таким розрахунком, відповідачем його не спростовано, а тому в цій частині позов підлягає до задоволення. Також, статтею 2 Закону України «Про відпустки» передбачено, що право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Відповідно до частини першої статті 24 Закону у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Порядок обчислення заробітної плати працівникам за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, відпустки у зв`язку з усиновленням дитини, відпустки для підготовки та участі в змаганнях, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи та компенсації за невикористані відпустки, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 21 Закону). Відповідно до розрахунку позивача, за період із 01.05.2025 по 30.04.2025 його середньоденний заробіток становив 480,2259 грн в день, а отже, компенсація за 61 день невикористаної відпустки буде становити 29293,78 (480,2259 Х 61) грн. Відповідач не спростував такого розрахунку, тому, суд вважає, що позов в цій частині підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до статтей 1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3 Закону). Заробіток відповідача становив 15000 грн, після сплати відрахувань в листопаді 2024 року у розмірі 1950 грн (18% податку із прибутку + 1,5 % військовий збір), заробітна плата до виплати становить 12075 грн. З грудня 2024 року відрахування становили 3450 грн (18% податку із прибутку + 5 % військовий збір), до виплати - 11550 грн. Отже, компенсації за невиплачену заробітну плату буде становити: за листопад: у період з 01.12.2024 по 01.05.2025 індексація на суму 12 075,00 грн [Сукупний індекс інфляції] = 101,40% ? 101,20% ? 100,80% ? 101,50% ? 100,70% = 105,724% (за період Грудень 2024 - Квітень 2025) [Інфляційні нарахування] = 12 075,00 грн (сума боргу) ? 105,724% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 12 075,00 грн (сума боргу) = 691,20 грн, за грудень: у період з 01.01.2025 по 01.05.2025 індексація на суму 11550,00 грн [Сукупний індекс інфляції] = 101,20% ? 100,80% ? 101,50% ? 100,70% = 104,265% (за період Січень 2025 - Квітень 2025) [Інфляційні нарахування] = 11 550,00 грн (сума боргу) ? 104,265% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 11 550,00 грн (сума боргу) = 492,55 грн; за січень: у період з 01.02.2025 по 01.05.2025 індексація на суму 11 550,00 грн [Сукупний індекс інфляції] = 100,80% ? 101,50% ? 100,70% = 103,028% (за період Лютий 2025 - Квітень 2025) [Інфляційні нарахування] = 11 550,00 грн (сума боргу) ? 103,028% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 11 550,00 грн (сума боргу) = 349,76 грн, За лютий: у період з 01.04.2025 по 01.05.2025 індексація на суму 11 550,00 грн [Сукупний індекс інфляції] = 100,70% = 100,700% (за період Квітень 2025) [Інфляційні нарахування] = 11 550,00 грн (сума боргу) ? 100,700% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 11 550,00 грн (сума боргу) = 80,85 грн, Всього втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати заробітної плати за листопад 2024 - квітень 2025 буде становити 1614.36 (691,20+492,55+349,76+80,85) грн. Тому, позов в цій частині підлягає до часткового задоволення. Оскільки справляння і сплата податків із зборів (податку на доходи фізичних осіб, військового збору) є обов`язком роботодавця, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку і інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд виходить із такого. Позивач поніс судові витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн, які підтверджуються договором про надання правової допомоги (а.с. 11), актом приймання передачі (а.с. 12), квитанцією до прибуткового ордера (а.с. 13). Позов задоволено на 128166.2 (97258,06 + 29293,78+1614.36) грн із 128447,61, що становить 99,78 %. Тому, в силу статті 141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути 8980,20 (99,78 % від 9000) грн судових витрат на правову допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам. Позивач був звільнений від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення заборгованості із заробітної плати, яка включає і індексацію, а тому судовий збір за ці вимоги слід стягнути з відповідача в користь держави в мінімальному розмірі 1211,20 грн - 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Outcome: partial