Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

Позивач Виконавчий комітет Томаківської селищної ради звернувся до суду з позовом в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав та про стягнення з них аліментів на утримання дитини. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що громадяни [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідачі злісно ухиляються від обов`язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої дитини, не займаються належним чином її розвитком, не забезпечують належні умови проживання, не піклуються про її здоров`я, фізичний та розумовий розвиток. Сім`я [PERSON] знаходиться на обліку сімей, що опинилися в складних життєвих обставинах КЗ «Центр соціальних послуг «Крок назустріч» Томаківської селищної ради та неодноразово перебувала під соціальним супроводом. Відповідачка [PERSON] за рішеннями Томаківського районного суду Дніпропетровської області, в 2023 році вже позбавлялась батьківських прав по відношенню до двох старших дітей. Протягом 2024 року службою у справах дітей спільно із фахівцями із соціальної роботи та поліцейськими офіцерами громади майже щотижня відвідувалась родина за місцем проживання. Систематична профілактична робота з родиною позитивних результатів не дала, на зауваження щодо приведення в належний санітарний стан помешкання та забезпечення належного харчування, лікування дитини, відповідачі [PERSON] та [PERSON] не реагували, позитивних змін щодо покращення ситуації в родині не відбувається. Так, у вересні 2024 року, малолітню дитину [PERSON] , вже тимчасово вилучали з родини, у зв`язку з занедбаністю та педикульозом. У листопаді 2024 року малолітню дитину [PERSON] , також було тимчасово вилучено поліцією з родини. Ухвалою судді 13.05.2025 було відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Раніше в судовому засіданні 28.05.2025 та 17.06.2025 відповідачка суду пояснила, що змін щодо покращення умов проживання в сім`ї не відбулося. Відзив на позов не надала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Оскільки відповідач утримується під вартою в ДУ "Дніпровська установа виконання покарань №4" йому було направлено позов з додатками до вказаної установи, що підтверджується розпискою з установи (а.с. 49) та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.50), відзив на позов не надав. Свідок [PERSON] , яка займає посаду завідувача відділення соціальної роботи КЗ «Центр соціальних послуг «Крок назустріч» Томаківської селищної ради в судовому засіданні пояснила, що мати дитини [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов`язками, вживає алкоголь, залишає дитину з бабою без належного харчування, поради фахівців не виконує, будинок без світла та газу, дитину часто годує сусідка, бажання працювати у матері немає. Після бійки дитину було вилучено з сім`ї. Свідок [PERSON] , який займає посаду поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Нікопольського РУП ГУНПП в Дніпропетровській області, в судовому засіданні пояснив, що під час виїздів, з метою перевірки умов проживання дитини [PERSON] , були виявлені порушення, а саме: батьки не виконували свої батьківські обов`язки, дитина не доглянута, брудна, мати постійно була в стані алкогольного сп`яніння, не здійснювала належний догляд за дитиною, а коли батьки перебували в нетверезому стані, то дитина ходила сама по вулиці. Стосовно відповідачів у справі складалися адміністративні протокола за ч.1, ч.2 ст. 184 КУпАП. На цей час батько дитини [PERSON] утримується під вартою в ДУ "Дніпровська установа виконання покарань №4". З моменту подачі позову до суду і до сьогодні в цій сім`ї нічого не змінилося, мати вживає спиртні напої, не працевлаштована, в будинку не прибрано, ремонт відсутній. Тобто свідки підтвердили, що відповідачі у справі дійсно ведуть неналежний спосіб життя, не займаються належним вихованням дитини, не турбуються про забезпечення відповідного догляду за дитиною, постійно вживають алкогольні напої. За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, та дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає, що даний позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Томаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 227 (а.с.8), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (а.с.11). Відповідачі злісно ухиляються від обов`язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої дитини, не займаються належним чином її розвитком, не забезпечують належні умови проживання, не піклуються про її здоров`я, фізичний та розумовий розвиток. Сім`я відповідачів проживали за адресою: [ADDRESS] . Родина неодноразово потрапляла в коло уваги, як така, що перебуває у складних життєвих обставинах починаючи з 2021 року, з вересня 2024 року малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , взята на облік службою у справах дітей Виконавчого комітету Томаківської селищної ради, як така, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Сім`я [PERSON] знаходиться на обліку сімей, що опинилися в складних життєвих обставинах КЗ «Центр соціальних послуг «Крок назустріч» Томаківської селищної ради та неодноразово перебувала під соціальним супроводом. Останній соціальний супровід розпочато у березні 2024 року (а.с.16). Рекомендацій фахівця із соціальної роботи не дотримується, заходи передбачені планом не виконує. В родині постійні сварки, є випадки вчинення домашнього насильства, батьки разом з дідом та бабою вживають алкогольні напої, часто в будинку присутні сторонні особи в стані сильного алкогольного сп`яніння та поводять себе агресивно. Під час візиту у лютому 2025 року мати та баба були з характерними ознаками фізичного насильства ( порізи на нозі та зламана щелепа), в будинку холодно та брудно, та взагалі відсутні засоби для обігріву. Вищевказані обставини підтверджуються повідомленням КЗ ЦСП «КРОК НАЗУСТРІЧ» від 14.02.2025 за вих. № 67 (а.с.16), наказом «Про взяття під соціальний супровід сім`ї [PERSON] № 196 від 28.03.2024 (а.с.17), наказом «Про продовження соціального супроводу сім`ї [PERSON] » №611 від 27.09.2024 (а.с.18), розпорядженням селищного голови «Про взяття на облік дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах [PERSON] » № 79-р від 05.09.2024 (а.с.19), протоколом бесіди з гр. [PERSON] від 17.02.2025 (а.с.20), наказом «Про продовження соціального супроводу сім`ї [PERSON] » № 201 від 27.03.2025 (а.с.32), рішенням виконавчого комітету Томаківської селищної ради «Про відібрання малолітньої дитини [PERSON] у її батьків - [PERSON] та [PERSON] , та порушення клопотання про позбавлення їх батьківських прав» № 100 від 24.03.2025 (а.с.21). Відповідачка [PERSON] рішеннями Томаківського районного суду Дніпропетровської області, в 2023 році вже позбавлялась батьківських прав по відношенню до двох старших дітей. Громадяни [PERSON] та [PERSON] ведуть неналежний спосіб життя, соціально неадаптовані, не займаються належним чином вихованням дитини, мають низький виховний потенціал, не турбуються про забезпечення відповідного догляду за дитиною, не займаються її лікуванням, схильні до вживання алкогольних напоїв. Так у лютому 2025 року відповідач [PERSON] наніс тяжкі тілесні ушкодження матері відповідачки та їй самій на фоні сімейних сварок спричинених спільним вживанням алкогольних напоїв. Протягом 2024 року службою у справах дітей спільно із фахівцями із соціальної роботи та поліцейськими офіцерами громади майже щотижня відвідувалась родина за місцем проживання. Під час візитів [PERSON] часто була з ознаками алкогольного сп`яніння та з тілесними ушкодженнями, відповідач по справі також перебував в стані алкогольного сп`яніння. Мати дитини, [PERSON] , часто покидала родину та зникала у невідомому напрямку на декілька днів залишаючи дитину на свою матір - [PERSON] , [INFO] , яка теж схильна до вживання алкогольних напоїв. Систематична профілактична робота з родиною позитивних результатів не дала, на зауваження щодо приведення в належний санітарний стан помешкання та забезпечення належного харчування, лікування дитини, відповідачі [PERSON] та [PERSON] не реагували, позитивних змін щодо покращення ситуації в родині не відбувається. У будинку холодно, відсутнє опалення, брудно, повна антисанітарія, висять оголені електричні дроти в розетках, сморід від бруду та паління тютюну у помешканні, всі речі брудні та занедбані, взагалі відсутній запас продуктів харчування, речей першої необхідності. Покращення ситуації в родині бували лише періодичні та на нетривалий час. Під час візитів соціальних працівників, дитина - [PERSON] , постійно перебувала у ліжку під ковдрою, нечесана, брудна, мовчазна та залякана. Батьки неодноразово попереджались про недопустимість вживання алкогольних напоїв, про відповідальність за неналежне утримання та виховання дитини, їм було рекомендовано пройти лікування від алкогольної залежності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків (а.с.13). Батько дитини - [PERSON] притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за фізичне насильство, що підтверджується повідомленнями відділення поліції №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 19.03.2025 за вих. № 46.3/3131, від 29.04.2025 №46.3/4677 (а.с.14,15). У листопаді 2024 року малолітню дитину [PERSON] , також було тимчасово вилучено поліцією з родини. Під час відвідування родини за місцем мешкання, мати дитини перебувала з ознаками алкогольного сп`яніння, разом з іншими членами родини, в будинку було відсутнє опалення, дитина була роздягнена, з ознаками ГРВІ. У зв`язку з чим малолітню дитину [PERSON] було тимчасово поміщено до відділення КЗ «Томаківська центральна районна лікарня», оскільки дитина перебувала в несприятливих та небезпечних умовах проживання. Матір з дитиною не госпіталізували, бо вона перебувала з значними ознаками вживання алкогольних напоїв. Близько двох тижнів дитина перебувала в лікарні, після чого батьки перестали вживати алкогольні напої та відносно налагодили побут. Вищевказані обставини підтверджуються актами обстеження умов проживання від 05.09.2024, 18.11.2024, 27.01.2025, 11.02.2025, 12.03.2025, 21.05.2025, 19.08.2025 (а.с.24-28, 44, 59). За інформацією Нікопольського районного управління поліції Відділення поліції № 3 09 березня 2025 року о 17.04 годині, малолітню [PERSON] було виявлено без супроводу дорослих на іншій вулиці селища, дитину було доставлено та передано бабі, так як матері вдома не було. За інформацією баби мати дитини пішла у невідомому напрямку (а.с.14). 12 березня 2025 року в ході чергового відвідування родини було встановлено, що малолітня [PERSON] перебувала вдома без матері, баба разом з її товаришами перебували з ознаками сильного алкогольного сп`яніння, у помешканні був безлад, різкий запах алкоголю та тютюну, у будинку холодно, дитина була дуже легко одягнена, голодна та брудна. У зв`язку з тим, що законного представника за місцем мешкання не було, а особи, які перебували в будинку, не мали змоги доглядати за малолітньою дитиною, тому її госпіталізовано до КП «Томаківська центральна районна лікарня» Томаківської селищної ради», для проведення медичного обстеження стану здоров`я. В зв`язку з підтвердженням факту безпосередньої загрози життю та здоров`ю малолітній дитині - [PERSON] , [INFO] , 21 березня 2025 року Комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Томаківської селищної ради прийнято рішення про відібрання малолітньої дитини, у зв`язку з загрозою її життю та здоров`ю та за неналежне виконання батьківських обов`язків батьками з родини [PERSON] та [PERSON] , до подальшого вирішення питання влаштування дитини та також затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів по справі. Проведена профілактична робота з родиною позитивних результатів не дала, на зауваження щодо припинення вживання алкогольних напоїв відповідачі не реагували належним чином, змін ніяких практично не відбувалося. Згідно Висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав громадян [PERSON] та [PERSON] , з метою захисту прав та законних інтересів малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування Томаківської селищної ради вважає за доцільне відібрати у вказаних громадян їх малолітню дитину, у зв`язку з неналежним виконанням ними батьківських обов`язків, позбавити батьківських прав громадян [PERSON] та [PERSON] (а.с.22-23). Підставою для звернення Виконавчого комітету Томаківської селищної ради, як органу опіки та піклування, з даною заявою до суду є необхідність захисту прав та інтересів малолітньої дитини, яка ще не має можливості самостійно захищати свої права. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За змістом ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків; у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Таким чином, аналізуючи вищенаведені докази, суд вважає, що позивач довів той факт, що відповідачі по теперішній час не піклуються про стан здоров`я, моральний, фізичний, духовний розвиток своєї малолітньої дочки, ніякої участі в її утриманні та вихованні не приймають, як цього вимагає ст. 150 СК України, тобто свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому у найкращих інтересах дитини для забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, відповідачів слід позбавити батьківських прав. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Підставою позбавлення батьківських прав, як зазначає позивач є те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батьки або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України та за ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що при вирішенні справ про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав. Таким чином, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, викладені обставини дають суду підставу задовольнити позов щодо позбавлення відповідачки батьківських прав. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Обов`язковість батьків утримувати дітей до їх повноліття передбачена ст.51 Конституції України, де зазначено, що сім`я, дитинство, материнство охороняються державою. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Тому суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав по відношенню до дитини та про стягнення аліментів на утримання дитини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 5 ст. 164 СК України, рішення суду після набрання ним законної сили необхідно надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, а позовні вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір на користь Держави з відповідачів в розмірі 1211 гривень 20 копійок з кожного (за вимоги майнового та немайнового характеру). На підставі викладеного та

Outcome: approved