Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-01 00:00:00

29.10.2024 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. Ухвалою суду від 01.11.2024 року було відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Заочним рішенням суду від 16.01.2025 року позов задоволений частково. 26.01.2025 року представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Вимоги заяви мотивовано тим, що заочним рішенням суду від 16.01.2025 року частково задоволено позов [PERSON] , однак цим рішенням не вирішене питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, хоча позивачка просила стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. Суд, вивчивши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення та додатки до неї, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява не підлягає до задоволення, а також суд за власною ініціативою має вирішити питання щодо заявлених у позові вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. Ухвалою суду від 17.03.2025 року суд відмовив представнику позивача у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зазначивши наступне: «Як вбачається з матеріалів справи, у змісті позовної заяви містилась вимога про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. Разом з цим, до ухвалення у справі судового рішення у матеріалах справи був наявний лише ордер представника позивача адвоката Кучерявого В.О. на представлення інтересів [PERSON] в Дніпровському районному суді м. Києва. Оскільки станом на час ухвалення у справі рішення, в матеріалах справи були відсутні докази фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу, суд задовольняючи частково позов [PERSON] не здійснював стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат останньої, адже до ухвалення у справі рішення сторона позивача не надала суду доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу. До заяви про ухвалення додаткового рішення представник позивача додав копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 15.10.2024 року, копію акту приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 23.01.2025 року на суму 10000,00 грн. та докази здійснення фактичної оплати наданих послуг. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Поряд із цим, зміст позовної заяви не містить заяви сторони позивача про те, що докази розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. За відсутності такої заяви позивач мав подати докази понесення судових витрат до часу ухвалення у справі рішення, однак цієї процесуальної дії сторона позивача не вчинила, при цьому згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У можливості здійснення зазначених процесуальних дій представник позивача не був обмежений, адже справа перебувала в провадженні суду більше двох місяців, отже сторона позивача мала достатньо часу до дати ухвалення у справі рішення для подання доказів понесення судових витрат або для подання суду заяви у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про те, що докази розміру витрат сторони відповідача у зв`язку з розглядом справи будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України чітко визначають можливість здійснення розподілу судових витрат після ухвалення у справі рішення лише у разі якщо до закінчення розгляду справи (ураховуючи, що справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і відповідно судові дебати не проводились, як і не проводились судові засідання) сторона зробила заяву про подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Ураховуючи, що зміст позовної заяви не містить відповідної заяви сторони позивача про подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення у справі рішення, безпідставними є вимоги представника позивача про стягнення з відповідача відповідних судових витрат шляхом ухвалення додаткового рішення». Постановою Київського апеляційного суду від 09.07.2025 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17.03.2025 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. У своїй постанові суд апеляційної інстанції вказав наступне: «Ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Можливість подання сторонами доказів у підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції. Зокрема, докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суді першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Викладене узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 278/1396/19. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів. Разом з тим, як вбачається з прохальної частини позовної заяви стороною позивача було заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Заочним рішенням суду від 16 січня 2025 року позов задоволений частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 171 200,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір 1 211,00 грн. Однак питання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу судом вирішено не було. В даному випадку подання, чи не подання стороною позивача доказів витрат на правову допомогу в порядку визначеному п. 8 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, правового значення не має, оскільки судом не вирішено вимоги, які було заявлено в позовній заяві. Отже, вимоги, заявлені в резолютивній частині позовної заяви суд зобов`язаний був вирішити і без заяви позивача про ухвалення додаткового рішення. При цьому відсутність доказів на підтвердження витрат на правову допомогу не є підставою до відмови в ухваленні додаткового рішення, оскільки в такому разі заявлена вимога залишається не вирішеною. За загальним правилом, відсутність доказів, на підтвердження обставин з якими сторона пов`язує свої вимоги є підставою до відмови в задоволенні такої вимоги, а не до відмови в її розгляді. В останньому випадку зазначене призводить до порушення права на доступ до правосуддя. При цьому доводи апеляційної скарги про помилковість висновку суду першої інстанції в частині, що подання доказів розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду можливе лише за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, апеляційний суд вважає не обґрунтованими. Вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така позиція узгоджується із правовим висновком зробленим Великою Палатою Верховного Суду 19 лютого 2020 року у постанові по справі №755/9215/15-ц». Статтею 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Як вбачається з матеріалів справи, у змісті позовної заяви містилась вимога про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. Ухвалюючи рішення суд стягнув пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 171200,00 грн., стягнув з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн., однак убачається, що суд не вирішив вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн., отже суд має за власною ініціативою вирішити це питання відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України. За змістом ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Станом на час розгляду та ухвалення у справі рішення, у матеріалах справи був наявний лише ордер представника позивача адвоката Кучерявого В.О. на представлення інтересів [PERSON] в Дніпровському районному суді м. Києва. Будь-яких інших доказів на підтвердження розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу матеріали справи не містили, тож вирішуючи вимогу позивача, яка міститься в прохальній частині позову, про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн., суд дійшов висновку про відмову у задоволенні такої вимоги. Суд не приймає до уваги докази сторони позивача на підтвердження судових витрат, які були подані разом із заявою від 24.01.2025 року про ухвалення додаткового рішення, оскільки станом на час вирішення справи такі докази у матеріалах справи були відсутні. Крім того, суд звертає увагу сторони позивача на те, що розмір судових витрат сторони входить до предмету доказування, а відповідно до ч. 9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Слід зазначити, що до заяви сторони позивача про ухвалення у справі додаткового рішення не додано доказів надсилання поданих суду доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу іншому учаснику справи. До заяви про ухвалення додаткового рішення представник позивача додав копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 15.10.2024 року, копію акту приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 23.01.2025 року на суму 10000,00 грн. та докази здійснення фактичної оплати наданих послуг. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Поряд із цим, зміст позовної заяви не містить заяви сторони позивача про те, що докази розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. За відсутності такої заяви позивач мав подати докази понесення судових витрат до часу ухвалення у справі рішення, однак цієї процесуальної дії сторона позивача не вчинила, при цьому згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України чітко визначають можливість здійснення розподілу судових витрат після ухвалення у справі рішення лише у разі якщо до закінчення розгляду справи (ураховуючи, що справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і відповідно судові дебати не проводились, як і не проводились судові засідання) сторона зробила заяву про подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Ураховуючи все вищевикладене суд дійшов висновку, про необхідність ухвалення у справі додаткового рішення шляхом відмови у задоволенні невирішеної судовим рішенням вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу в сумі 10000,00 грн., а також слід відмовити у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення у справі додаткового рішення з підстав викладених вище, та з огляду на те, що суд цим додатковим рішенням вирішив заявлену у позові вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу шляхом відмови у задоволенні такої вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed