Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

15 липня 2025 року позивач [PERSON] звернулася до Хорошівського районного суду Житомирської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. \~ В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06 вересня 2021 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони проживають окремо, дитина перебуває на утриманні позивача. Відповідач, будучи батьком дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду. Посилаючись на норми Сімейного кодексу України, позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. \~ Ухвалою Хорошівського районного суду Житомирської області від 17 липня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також відповідача було попереджено, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин, справа буде розглянута за наявними матеріалами. \~ Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, що підтверджується даними про його зареєстроване місце проживання, отриманими судом на відповідний запит , своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань до суду не подав, що свідчить про його згоду з позовними вимогами. \~ Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 06 вересня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що виконавчим комітетом Новоборівської селищної ради Житомирського району Житомирської області складено відповідний актовий запис за № 27. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 06 вересня 2021 року. \~ Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15 січня 2024 року виконавчим комітетом Новоборівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, відповідач є батьком неповнолітньої дитини, а позивач її матір`ю. \~ Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади від 06 січня 2025 року, позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З позовної заяви вбачається, що неповнолітній син сторін проживає разом з матір`ю. Ця обставина відповідачем не спростована. \~ Суд також встановив, що відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини. Даний факт стверджується позивачем у позовній заяві і не заперечується відповідачем, оскільки жодних доказів на спростування (наприклад, квитанцій про переказ коштів, розписок тощо) до суду надано не було. \~ Особи сторін підтверджуються копіями паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] та картки платника податків , а також даними з позовної заяви та відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру щодо відповідача. Суд, з метою забезпечення процесуальних прав відповідача, перевірив його зареєстроване місце проживання шляхом направлення запиту до відповідних органів. Згідно з відповіддю № 1576092 від 16.07.2025, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Це підтверджує, що відповідач був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі за адресою, яка є офіційно зареєстрованою. \~ Відносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Сімейного кодексу України (далі СК України) та міжнародними договорами. Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 СК України встановлює рівність прав та обов`язків матері і батька щодо дитини. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою (1998 року народження), доказів того, що він має утримувати інших непрацездатних осіб або має стан здоров`я, який перешкоджає йому працювати та отримувати дохід, суду не надано. Таким чином, він зобов`язаний та спроможний брати участь в утриманні своєї дитини. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Позивач скористалася своїм правом та просить стягувати аліменти у частці від доходу. При визначенні розміру аліментів суд керується положеннями статті 182 СК України, яка зобов`язує враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім`ї, а також інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов у даній справі пред`явлено 15 липня 2025 року. Процесуальні аспекти розгляду справи врегульовано Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач надала докази на підтвердження своїх вимог. Відповідач, у свою чергу, не надав суду жодних доказів, які б спростовували доводи позивача, та не подав відзиву на позов. Оцінивши в сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Батьківський обов`язок відповідача утримувати свою неповнолітню дитину є беззаперечним. Оскільки відповідач добровільно цей обов`язок не виконує, аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, суд вважає, що стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача є справедливим, відповідає потребам дитини та не порушує прав відповідача, оскільки відповідає усталеній судовій практиці у справах даної категорії. Такий розмір є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та відповідає вимогам закону щодо мінімального гарантованого розміру аліментів. Щодо судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивач у справах про стягнення аліментів звільняється від сплати судового збору. \~ Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір, від сплати якого звільнений позивач, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи незадоволеної частини вимог. Оскільки позов задовольняється повністю, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025).

Outcome: approved