Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-03 00:00:00

04 липня 2025 року [PERSON] через свого представника адвоката Давиденка К.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 08 жовтня 2004 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Виконкомом Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис №2 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 08 жовтня 2004 року. Від шлюбу мають двох дітей, з яких на сьогоднішній день менша дитина [PERSON] , [INFO] , є неповнолітньою. Через різницю характерів, різне бачення майбутнього, повну відсутність взаєморозуміння вважає, що примирення між подружжям неможливе. Посилаючись на те, що подружжя проживає окремо один від одного, шлюбні стосунки між ними припинені приблизно два роки тому, спільне господарство не ведеться, причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обгрунтованими і подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, просила розірвати шлюб із [PERSON] та після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». 04 липня 2025 року у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Дем`янову О.А. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 09 липня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до вимог ст.ст.\~19,\~279 ЦПК України\~вказана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Представник позивачки адвокат Давиденко К.В. через канцелярію суду надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачу судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання двічі направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Крім того, [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи 04 вересня 2025 року повідомлений через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. На підставі частини 11\~статті 128 ЦПК України\~відповідач з опублікуванням оголошення про виклик вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5\~ст. 279 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Положеннями\~ст. 174 ЦПК України\~закріплено, що при розгляді справи судом у порядку спрощеного позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 08 жовтня 2004 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який був зареєстрований Виконкомом Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис №2 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 08 жовтня 2004 року (а.с.5). Після реєстрації шлюбу прізвище дружини з « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 28 липня 2009 року Виконавчим комітетом Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області) (а.с.6). На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають зберегти шлюб, тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч. 2\~ст.\~3\~Сімейного кодексу\~(далі-СК\~України) сім`ю\~складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно із частиною першою\~статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3,4\~ст.56 СК України). Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 С Кодексу. Відповідно до\~ст. 112 ч. 2 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 СК України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно ч.1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, клопотання про надання строку на примирення сторонами не заявлено, а тому шлюб між ними необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до\~ст. 113 СК України,\~\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити за собою шлюбне прізвище « [PERSON] » про що вона зазначила у своєму позові. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачкою при зверненні до суду з відповідним позовом, не заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача судового збору, то суд залишає сплачений нею судовий збір, за рахунок позивачки.

Outcome: approved