Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-07 00:00:00

11 серпня 2025 року ухвалено рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області у даній цивільній справі. Представником позивача Кузьменком М. В. у строки та порядку, встановлені нормами ЦПК України, подано заяву про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання щодо розподілу судових витрат на оплату професійної правничої допомоги. Позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» містить попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат. Також позивач у позовній заяві зазначив, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази понесення судових витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. У судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Відтак суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи, які не прибули до суду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, згідно з ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої особи, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України). У ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно зі ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами(ст. 137 ЦПК України). При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд також враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (Постанова Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 552/2145/16-ц). Так, при ухваленні 11 серпня 2025 року рішення Ізяславським районним судом Хмельницької області не вирішено питання про витрати на оплату правничої допомоги, які поніс позивач. Як убачається із матеріалів справи, позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заявлено позовні вимоги майнового характеру про стягнення заборгованості за кредитним договором № 14.05.2024-100000085 від 14 травня 2024 року у розмірі 12\~220,00 грн. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задоволено частково та стягнено з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 14.05.2024-100000085 від 14 травня 2024 року у розмірі 10\~220,00 грн. Отже, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задоволено на 83,63 % (10\~220,00 ? 100 : 12\~220,00 = 83,63 %). За матеріалами справи витрати на професійну правничу допомогу позивача підтверджуються: договором про надання правничої допомоги № 01/25-СЦ від 01 квітня 2025 року, у якому вказано, що вартість послуг становить 6000,00 грн за один позов, оплата правової допомоги здійснюється після винесення судом позитивного рішення за позовом (п.п. 3.1, 4.1); платіжною інструкцією № СЦ00032019 від 12 серпня 2025 року, з якої убачається, що кошти за надання правничої допомоги в сумі 6000,00 грн сплачені після ухвалення рішення судом; звітом про виконану роботу від 11 серпня 2025 року відповідно до договору № 01/25-СЦ від 01 квітня 2025 року. Згідно з звітом про виконану роботу від 11 серпня 2025 року відповідно до договору № 01/25-СЦ від 01 квітня 2025 року адвокатом надано наступну правову допомогу: сформовано запит на складання розрахунку ціни позову та отримання переліку необхідних доказів; складено позов; роздруковано позов, додатки до позову та один примірник позову з додатками надано замовнику для відправлення відповідачу; замовлено сплату судового збору; проведено детальну консультацію замовника щодо дій після відкриття провадження у справі та надано інші консалтингові послуги в розрізі проведення претензійно-позовної роботи. Крім того, обсяг наданих послуг також підтверджується наявною у матеріалах справи позовною заявою. Таким чином, суд приходить до висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу на суму 6000,00 грн є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. При цьому позивач з поважних причин не міг подати докази, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, оскільки кошти за надання правничої допомоги сплачені ним після ухвалення рішення судом відповідно до платіжної інструкції № СЦ00032019 від 12 серпня 2025 року, що відповідає умовам п. 4.1 договору про надання правничої допомоги № 01/25-СЦ від 01 квітня 2025 року, укладеного з адвокатським об`єднанням «Лекс Верітас». Разом з тим, із відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу пропорційно до розміру позовних вимог, які задоволено, а саме: у сумі 5017,80 грн (6000,00 ? 83,63 : 100 = 5017,80). Суд також враховує, що відповідачка не зверталася до суду з клопотанням про зменшення розміру судових витрат і не довела їх неспівмірності із обставинами, зазначеними у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Відтак, заява позивача підлягає задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial