Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-31 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Сергієнко Дмитро Миколайович, звернулася до суду із позовом в якому просила: Стягувати щомісячно з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП НОМЕР [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП НОМЕР [NUMBER] , додаткові витрати на дитину - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок. В обґрунтування позову зазначено, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, якій розірвано на підставі рішення суду. В період шлюбних відносин в [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , який мешкає із позивачем. З моменту розірвання шлюбу [PERSON] надавав [PERSON] матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі, який вважав за потрібний. Отже така грошова допомога надавалася відповідачем не періодично та не в сумі, яка необхідна на забезпечення потреб дитини до її віку. А відтак, 19.07.2025 року до Покровського районного суду міста Кривого Рогу було подано заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини сина [PERSON] . Так, [PERSON] відвідує індивідуальні заняття з реабілітологом за індивідуальною програмою реабілітації (необхідність відповідного підтверджується формою індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда), що становить 700 грн. на тиждень. Окрім того, дитина має відхилення в розвитку мовлення (підтверджується висновком про повторну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи), наявні функціональні мовленнєві труднощі тяжкого ступеню прояву, а отже їй необхідні заняття із логопедом. Отже [PERSON] чотири рази на тиждень займається з фахівцем з корекції мовлення, що коштує 1000грн. на тиждень. На теперешній час позивачці відомо, що відповідач працює вчителем інформатики у Криворізькій гімназії №125 Криворізької міської ради, а також працює в міжнародному фонді допомоги дітям при Організації Об`єднаних Націй «ЮНІСЕФ», має стабільну заробітну плату, але розпоряджається нею на власний розсуд, та зі свого доходу не виділяє грошових коштів на оплату для реабілітації та корегування мовлення у дитини. Вказала, що відповідно до законодавства України участь у додаткових витратах на дитину є обов`язком батька (матері) незалежно від сплати аліментів, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою суду від 28.07.2025 року позовну заяву позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Сторона відповідача скористалася правом подання відзиву у якому просили відмовити з огляду на (а) відповідач добровільно сплачував аліменти на утримання сина у середньому по 6000 гривень на місяць та надавав матеріальну допомогу для розвитку дитини, що підтверджується квитанціями банку; (б) згідно судового наказу Покровського районного суду м. Кривого Рогу з нього стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини сина, [PERSON] в розмірі частини зі всіх видів моїх доходів, починаючи стягнення з 19.07.2025 року; (в) на теперішній час позивач [PERSON] просить стягувати щомісячно з нього на користь неї додаткові витрати на дитину у розмірі 6800 гривень на місяць, що є незаконним, оскільки згідно ст.185 СК України вирішаючи питання щодо розміру коштів які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь в цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси та обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково; (ґ) на думку позивача відповідач у справі, окрім аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячні додаткові витрати на заняття дитини з реабілітологом, що становить 700 гривень на тиждень (700 грн. х 4) та з логопедом, що коштує 1000 гривень на тиждень (1000 грн. х 4), хоча ніяких доказів стосовно цих витрат не надано; (г) згідно довідки комунального закладу «Багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр» [PERSON] [INFO] , який є вихованцем КЗ «БНРЦ» КМР ДО, надавалися послуги відповідно до індивідуального плану розвитку на безоплатній основі; (д) Криворізька міська Рада щорічно надає матеріальну допомогу у розмірі 10\~000 гривень. Також позивач отримує щомісячно допомогу на дитину інваліда; (е) середній заробіток з 01.08.2024 року по 31.07.2025 року відповідача у справі становить 20\~750 грн., 45 коп., інших доходів він не має, так як договір з міжнародним фондом допомоги дітям при ООН «Юнісеф» з 30.06.2025 року розірваний. Також на його утриманні знаходиться батько, [PERSON] , який отримує пенсію у розмірі 3545,02 грн. В судове засідання позивачка не з`явилася, вважається належним чином повідомлена про день, час та місце судового засідання. Представником позивачки подано клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивачки, наполягали на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та доказах, які долучені до матеріалів справи. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи дійшов наступного висновку. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.10.2016 року. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.08.2024 року шлюб між ними розірвано. Рішення набрало законної сили 30.09.2024 року (а.с. 8-8 зворотній). Сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини Серії [NUMBER] , актовий запис № 1252 ( а.с. 8). [PERSON] є дитиною інвалідом, що підтверджено довідкою медичного висновку № 415 від 26.12.2023 року. Потребує постійного догляду, розроблено форму індивідуальної реабілітації дитини-інваліда (а.с. 12-18). Стороною позивача надано Висновок про повторну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 27 січня 2025 року Додаток до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 02 лютого 2023 року. Зокрема, дитина потребує корекційно-розвиткових зайнять з вчителем-логопедом, реабілітологом, дефектологом (а.с. 20-29). Представником позивачки надано платіжні інструкції: від 18 серпня 2025 року про сплату за колекційні заняття ФОП [PERSON] 700 грн; від 22 серпня 2025 року про сплату за логопедичні заняття (за один тиждень) ФОП [PERSON] 1200 грн. та фіскальні чеки на купівлю дитячих побутових та продуктових товарів. З відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки всіх видів доходів. До суду надано довідку № 175 про заробітну плату у відповідності до якої [PERSON] працює у КГ № 125 на посаді вчителя та за період з 01.08.2024 року по 31.07.2025 року його дохід склав 249\~040 гривень 57 копійок. Договір з міжнародним фондом допомоги дітям при ООН «Юнісеф» з яким працював фізична особа підприємець [PERSON] з 30.06.2025 року розірваний, що підтверджено додатковою угодою № 2 до договору від 01.01.2025 року за № 01/01/2025-15-Т-UNICEF. Відповідно до інформації з довідки про надання послуг в Комунальному закладі «Багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр» Криворізької міської ради Дніпропетровської області ( КЗ «БНРЦ» КМР ДО) від 08 серпня 2025 року [PERSON] [INFO] , є вихованцем КЗ «БНРЦ» КМР ДО. Кирил був зарахований до КЗ «БНРЦ`КМР ДО за висновком про комплнксну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини № ІРЦ-5279/2023/385261 від 02 лютого 2023року.Заклад відвідує з 05.09.2023 року і виховується по теперішній час. За цей період вихованцю надавалися та надаються наступні послуги відповідно до індивідуального плану розвитку: - заняття з вихователями-проведення розвивальних, пізнавальних, виховних, соціально-побутових знань та навичок (щодня згідно плану роботи); - заняття з логопедом - корекція мовлення, розвиток мовленнєвих навичок (індивідуальні заняття чотири рази на тиждень по 20 хв.); - заняття з дефектологом - корекційно-розвиткова робота з урахуванням особливих освітніх потреб (індивідуальні заняття тричі на тиждень по 20хв. та щоденно групові по 30хв.); - арттерапія - заняття з використанням елементів творчості (малювання,ліплення, аплікація тощо) з метою психоемоційної підтримки(групові заняття двічі на тиждень по 15 хв.); -музичні заняття - розвиток музичних здібностей, ритміки,слуху, участь у музичних активностях (групові заняття двічі на тиждень по 25 хв.). Послуги в закладі надаються на безоплатній основі. Рішенням виконкому КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ від 24 травня 2024 року "Про надання матеріальної допомоги" [PERSON] виділено кошти у сумі 10 000 грн. Як зазначає позивачка її син [PERSON] відвідує індивідуальні заняття з реабілітологом за індивідуальною програмою реабілітації (необхідність відповідного підтверджується формою індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда), що становить 700 грн. на тиждень. Окрім того, дитина має відхилення в розвитку мовлення (підтверджується висновком про повторну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи), наявні функціональні мовленнєві труднощі тяжкого ступеню прояву, а отже їй необхідні заняття із логопедом, а тому просить стягувати щомісячно з батька сина додаткові витрати в розмірі 6800 гривень У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). Cуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Батьки мають між собою узгоджувати порядок, спосіб та лікувальні установи, необхідні для лікування дітей, безпосередньо на стадії звернення батьків за лікуванням дітей, і таке узгодження не потребується лише у випадку якщо таке несе загрозу для життя дитини або у разі потреби у негайному оперативному втручанні. Натомість, у разі ненадання доказів неможливості надання таких самих послуг безоплатно і непогодження вказаних витрат з іншим з батьків, на нього не може бути покладено вказані витрати. З доказів, наданих позивачкою, судом встановлено, що у зв`язку із захворюванням сину сторін призначено відповідне лікування та реабілітацію, згідно із висновком про комплексу психолого-педгогічну оцінку розвитку особи, медичним висновком (а.с. 20-29). Позивачкою доведено факт понесення додаткових витрат у зв`язку з особливим потребами сина, який є інвалідом, на загальну суму 1900 грн, втім позовних вимог щодо стягнення половини фактично понесених додаткових витрат у справі не заявлено. Суд позбавлений можливості стягнути додаткові витрати наперед, оскільки із наданих стороною позивачки доказів неможливо встановити обсяг додаткових витрат у майбутньому. Зокрема, такими доказами могли б бути довідка ЛКК про необхідність індивідуального навчання, призначене лікування, договори на надання медичних послуг на постійній основі, необхідний період лікування. Самі по собі квитанції не доводять неминучості майбутніх додаткових витрат позивачки, іх періодичність та розмір. Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 зробив висновок, що додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Тобто, законодавцем передбачено можливість фінансування розміру додаткових втрат на майбутнє, але розмір таких витрат має бути прогнозованим та чітко визначеним наперед. Така прогнозованість є можливою за умови систематичного (регулярного) та неминучого (невідворотного) характеру таких витрат. Прогнозованими витратами можуть бути: витрати на спеціальне харчування, відвідування дитячого садка, навчального закладу, гуртків, секцій, витрати на придбання лікарських засобів (за умови необхідності систематичного прийому), курси медичних та реабілітаційних процедур (за умови необхідності систематичного прийому). Крім того, стороною позивача не спростовано, що послуги, що надаються дитині на безоплатній основі є недостатніми. З огляду на положення ч. 2 ст. 185 СК України, позивач не позбавлена можливості у майбутньому звертатися до суду з позовними вимогами до батька дитини щодо стягнення додаткових витрат, після їх фактичного понесення або на майбутне, за умови належного документального підтвердження. Виходячи з наведеного, системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положень Сімейного кодексу України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання сина, задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed