Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

[PERSON] , звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, в якому просила визнати договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, укладений між [PERSON] та нею - [PERSON] дійсним та визнати за нею - [PERSON] право власності на: нежитлову будівлю - телятник «Б», загальною площею 742.2 кв.м., розміщеного по [ADDRESS] . Мотивуючи позов тим, що в грудні місяці 2024 року позивач домовилась із відповідачем - [PERSON] про те, що він продасть їй належну йому на праві приватної власності нежитлову будівлю - телятник, що розміщений по [ADDRESS] . Позивач зобов?язувалась сплатити відповідачу за куплену нею нерухомість 150 000 (сто п?ятдесят тисяч ) гривень, що вона і зробила, про що свідчить розписка відповідача, підписана ним особисто. Вказана нежитлова будівля належить відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу від 10 квітня 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу, та витягу з Державного реєстру речових прав реєстраційний номер 10249805230. Нежитлова будівля, відповідно до Технічного паспорта від 28 січня 2011 року, виготовленого КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», являє собою - приміщення телятника «Б», загальною площею 742.2 кв.м., що складається із тамбуру, самого приміщення та тамбуру, розміщених по [ADDRESS] . Маючи намір на нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу купленої позивачкою нежитлової будівлі, вона звернулась до нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу, однак, їй було повідомлено про те, що нотаріально посвідчити вказаний договір купівлі-продажу можливо лише при наявності відповідача у нотаріальній конторі із відповідними документами, які посвідчують його особу. Позивач зверталась неодноразово до відповідача [PERSON] , який отримав відповідні кошти за продаж нерухомості, в тому числі і письмово, про що також свідчить копія письмової заяви на його адресу, з метою посприяти нотаріально посвідчити, договір купівлі-продажу, однак, він відмовив позивачці в цьому, зіславшись на стан здоров?я, похилий вік, відсутність бажання, коштів та вільного часу. Таким чином, враховуючи те, що відповідач свідомо ухиляється від нотаріального посвідчення договору, позивач змушена звернутись до суду із позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій позов підтримала, просить його задовольнити, справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечує щодо задоволення позовної заяви [PERSON] .. У даній заяві також зазначає, що підтверджує, те що ним було укладено договір купівлі-продажу із [PERSON] нежитлової будівлі, розміщеної по [ADDRESS] , та отримання коштів за її продаж. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що між сторонами договору було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору, передбачених ч.1 ст. 638, ст. ст. 655-657 ЦК України. Позивач [PERSON] повністю сплатила кошти за майно, прийняла у своє користування і володіння об`єкт нерухомого майна, який є предметом договору купівлі-продажу і відбулося повне виконання його умов, що підтверджується розпискою про отримання коштів відповідачем. Однак, відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, а тому суд вважає доведеним факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1\~ст. 16 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого і визнання права. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі вчиняються правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Згідно ч.1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельних ділянок, цілісних (єдиних) майнових комплексів, житлового будинку (квартири) та іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Також, частиною 2 статті 220 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Неможливість здійснення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, у зв`язку із ухиленням продавця та сторони в договорі купівлі-продажу від укладення письмового та нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, та з чого вбачається втрата можливості з цієї причини його посвідчити, є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі\~ст. 220 ЦК України. Під ухиленням від нотаріального посвідчення договору має розумітися як активна протидія цьому, так і пасивне небажання вчинити цю дію. Частиною 3 статті 640 ЦК України визначено, що договір який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Статтею 657 ЦК України\~встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до п. 13\~постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року\~з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. При розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Так як сторони у справі домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору, що підтверджено письмовими доказами, проте одна із сторін, а саме відповідач [PERSON] ухиляється від його нотаріального посвідчення, а також враховуючи, що визнання відповідачем у справі позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про можливість визнання дійсним договору купівлі-продажу між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] .. Підстави набуття права власності регламентовані\~статтею 328 ЦК України. Згідно ч. 1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 334 ЦК України\~право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ч. 1\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем доведено обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved