Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-09 00:00:00

17 березня 2025 року представник позивача звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Приютівська селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 листопада 2020 року між сторонами зареєстровано шлюб, в якому [INFO] народився син [PERSON] . Також сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . У червні 2024 року відповідач відмовилася від своїх батьківських обов`язків, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дітей та зникла у невідомому напрямку. 11 грудня 2024 року шлюб між ними розірвано рішенням Світловодського міськрайонного суду. Діти проживають разом із матір`ю позивача у зв`язку з тим, що позивач перебуває на військовій службі. Відповідач вихованням та утриманням синів не займається, аліменти не платить, проживає окремо від дітей, не цікавиться їх навчанням та вихованням, не надає матеріальної допомоги на їх харчування, лікування та догляд, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток. Будь-яких перешкод для виконання відповідачем батьківських обов`язків відносно дітей позивач не чинив. Увесь тягар участі у вихованні синів, придбання необхідного канцелярського приладдя, одягу, взуття, оплата за харчування та лікування синів покладені на позивача та бабусю. Відповідач самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, а позбавлення останньої батьківських прав повністю відповідає інтересам дітей. (а.с. 2-10) Ухвалою суду від 19 березня 2025 року відкрито загальне позовне провадження по справі, призначено підготовчий розгляд. (а.с. 41-42) 01 квітня 2025 року від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи. (а.с. 46-47) 01 квітня 2024 року від представника третьої особи надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів. (а.с. 49-50) 09 квітня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання про заслуховування думки дитини. (а.с. 74-75) 09 квітня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. (а.с. 77-78) Ухвалою суду від 10 квітня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про проведення засідання в режимі відеоконференції. (а.с. 80-81) 16 квітня 2025 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. (а.с. 83-84) Ухвалою суду від 16 квітня 2025 року закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду на 14 травня 2025 року. (а.с. 90-91) 14 травня 2025 року розгляд справи відкладено до 01 липня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю даних про її належне повідомлення про час та місце розгляду справи. (а.с. 98, 99-100) 01 липня 2025 року від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи. (а.с. 110-111) 01 липня 2025 року розгляд справи відкладено до 06 серпня 2025 року за заявою представника позивача. (а.с. 114-115) Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, зазначив, що викладені обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей. Зауважив, що відповідач рік назад поїхала в невідомому напрямку, написавши заяву про відмову від дітей. Свідок [PERSON] , яка являється рідною матір`ю позивача, суду засвідчила, що в червні 2024 року відповідач пішла з дому і не була тиждень. Потім прийшла та написала заяву про відмову від дітей. На даний час місцезнаходження відповідача не відоме, хоча позивач намагався її розшукати через родичів. Після відмови відповідача від дітей, діти проживали з батьком та перебували на повному його утриманні. На даний час позивач призваний до лав ЗСУ, тому діти проживають з нею, але перебувають на матеріальному утриманні їх батька (позивача). Відповідач в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила, про дату, час та місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими конвертами, повернутими до суду з відміткою "адресат відсутній за даною адресою" (а.с. 73, 109, 120) та розміщеним оголошенням про виклик до суду на офіційному сайті "Судова влада України". (а.с. 125) Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав письмове клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності. (а.с. 107) У зв`язку з вищевикладеним, відповідно до протокольної ухвали від 06 серпня 2025 року суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] в м. Олександрії Кіровоградської області, батьками якого записані - [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 28) Шлюб між позивачем та відповідачем зареєстрований 06 листопада 2020 року Світловодським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 139, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с. 29) Відповідно до копії свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] в м. Світловодськ Кіровоградської області, батьками якого записані - [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 27) Відповідно до довідки, виданої Виконавчим комітетом Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області № 414 від 17 червня 2022 року, [PERSON] проживає в [ADDRESS] в домоволодінні чоловікового дідуся. Здійснює догляд за дитиною до 3-х років. Має на утриманні двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сім`я проживає в антисанітарних умовах. Сім`я [PERSON] переїхали в с. Войнівку влітку 2021 року з с. Андрусівка Світловодського району. Періодично вживає спиртні напої. (а.с. 61) Згідно відповіді від 21 червня 2022 року Служби у справах дітей Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, проведено перевірку перших примірників книг державної реєстрації шлюбу, актовий запис про державну реєстрацію шлюбу [PERSON] не виявлено. (а.с. 64) Відповідачці неодноразово вручалось офіційне попередження про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків та порушення прав дитини. (а.с. 57, 58) Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 липня 2022 року [PERSON] визнана винною за ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження. (а.с. 21-22, 34) Відповідно до копії заяви від 10 червня 2024 року відповідач відмовилася від дітей та залишила їх позивачу на виховання та утримання. (а.с. 16) Із довідки, виданої Войнівським ліцеєм Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 01 вересня 2024 року навчається у 1 класі. За час навчання мати [PERSON] жодного разу до школи з`явилась, у телефонному режимі справами свого сина не цікавилась. (а.с. 14) Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 11 грудня 2024 року шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 06 листопада 2020 року, розірвано. (а.с. 23-25) Відповідно до довідки з військової частини [NUMBER] - солдат [PERSON] на даний час дійсно перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 11 грудня 2024 року. (а.с. 13) Із довідки, виданої Службою у справах дітей Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 03 березня 2025 року вбачається, що за період з червня 2024 року по березень 2025 року на адресу служби у справах дітей звернення або заяви з приводу усунення перешкод у спілкуванні з дітьми або встановлення графіку побачень з дітьми [PERSON] та [PERSON] від матері дітей [PERSON] не надходили. (а.с. 66) Відповідно до довідки, виданої Виконавчим комітетом Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області № 86 від 04 березня 2025 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , дійсно проживають без реєстрації в [ADDRESS] в сім`ї бабусі [PERSON] . (а.с. 31) Згідно з довідкою, виданою Виконавчим комітетом Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області № 87 від 04 березня 2025 року, [PERSON] не зареєстрована та не проживає фактично з червня 2024 року на території с. Войнівки. (а.с. 32) Із характеристики, виданої Виконавчим комітетом Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області № 85 від 04 березня 2025 року вбачається, що [PERSON] проживала без реєстрації в [ADDRESS] до червня 2024 року. Мала на утриманні двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] характеризується з негативної сторони. Часто вживала алкогольні напої, не здійснювала належного догляду за дітьми. Сім`я проживала в антисанітарних умовах. Часто виникали сварки та бійки між чоловіком та дружиною. У даний час [PERSON] на території с. Войнівка не проживає, місце проживання невідоме. (а.с. 33) Згідно з характеристикою, наданою Виконавчим комітетом Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області № 69 від 20 лютого 2025 року, [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , але фактично проживає в [ADDRESS] , розлучений. Має на утриманні двох неповнолітніх дітей. У даний час мобілізований в ЗСУ. У громадських місцях веде себе добре. Скарг від сусідів та жителів села на [PERSON] до Войнівського старостату не надходило. (а.с. 30) Комунальною установою "Центра надання соціальних послуг Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області" проведено консультування з [PERSON] , [INFO] , та його бабусею [PERSON] , про що 06 березня 2025 року надано психологічний висновок. Відповідно до цього висновку: контакт з [PERSON] встановився одразу. Хлопчик комунікабельний, охоче розповідав про своє навчання та друзів. На момент обстеження дитина не демонструвала високого рівня напруги чи тривожності. [PERSON] поводився спокійно, говорив про те, що пам`ятає як мама погано з ними поводилася. Зі слів дитини, мама їх з молодшим братом зачиняла в будинку і в них не було що їсти. Він дуже сердиться на маму, що може свідчити про почуття втрати, відторгнення та невизначеності. Реакція дитини на те, що мама написала відмову від них є типовою для вікової категорії дитини та свідчить про потребу у стабільному емоційному середовищі та підтримці. Зі слів бабусі, 10 червня 2024 року, мати написала відмову від дітей. З жовтня поточного року діти проживають разом з бабусею, так як, їхній батько на війні. [PERSON] розповіла, що діти проживаючи разом з матір`ю зазнавали психологічного насилля. Мати постійно зловживала алкоголем, діти були недоглянуті, голодні, часто залишалися одні зачинені в будинку. Після відмови від дітей, матір на зв`язок не виходила, участі в житті дітей не приймає. Зі слів бабусі, фінансову допомогу на дітей вона отримує від сина, який по можливості телефонує, цікавиться життям та навчанням дітей. У цілому можна констатувати, що на даний момент психоемоційний стан дітей стабільний. Бабуся та батько забезпечують усі необхідні умови для того, щоб діти почували себе в безпеці. (а.с. 59) З акту обстеження умов проживання від 13 березня 2025 року вбачається, що матір позивача - [PERSON] та неповнолітні діти позивача проживають в буд. [ADDRESS] , де для дітей облаштовані місця для відпочину та ігрової діяльності. Діти забезпечені сезонним одягом та взуттям відповідного віку та розміру, засобами особистої гігієни, іграшками. У бабусі налагоджений емоційний зв`язок з онуками. (а.с. 53) Відповідно до висновку Виконавчого комітету Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області № 53 від 26 березня 2025 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , Виконавчий комітет Приютівської селищної ради, як орган опіки і піклування, вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] є доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей. (а.с. 67-71) При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1 ст. 155 СК України). Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Частиною 7 статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Положенням ст. 9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику ЄСПЛ як джерело права. У рішенні від 16.07.2015 справі «Мамчур проти України» ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06). У рішенні ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, § 57, § 58). Також ЄСПЛ наголошував на тому, що позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання, зазначивши при цьому, що наявність сімейних зв`язків між подружжям та дитиною, про які вони дійсно піклуються, мають бути захищені відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11) Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків. Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19, від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц та у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17. Суд в оцінці обставин справи на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, що потрібні для ухвалення рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є винятковим заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При цьому, суд також враховує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає встановленим факт, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим, вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача, проте позивач подав до суду заяву в якій просить суд віднести судові витрати за його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved