Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача в якому просить визнати позивача батьком дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] та зобов`язати Великомихайлівський відділ ДРАЦС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) внести зміни в Книгу реєстрації народжень, актовий запис № 7 від 09 березня 2016 року про народження дитини [PERSON] , змінивши в графі батько « [PERSON] » на « [PERSON] ». Змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », ім`я - залишити без змін, змінити по-батькові дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », видати нове свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , однак фактично проживала самостійно із їхнім спільним сином [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] народила доньку - [PERSON] . Оскільки фактичні шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] були припинені, 25 червня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано у судовому порядку. 15 квітня 2023 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] та почали спільно проживати разом із дітьми. Зі зростанням молодшої доньки [PERSON] позивач почав помічати її зовнішню схожість з ним. Згідно висновку експертного судово-медичного молекулярно-генетичного дослідження № 51, підтверджено батьківство [PERSON] щодо [PERSON] із вірогідністю 99,99 %. Однак, незважаючи на наявність беззаперечних доказів, відповідач [PERSON] відмовляється подати спільну заяву до органу реєстрації актів цивільного стану для внесення змін до актового запису про народження дитини та виключення його як батька На підставі викладеного позивач змушений звернутися до суду із позовною заявою про визнання батьківства, виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини. 09 квітня 2025 року від представника відповідача [PERSON] , адвоката Кліменка В.П. до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому він просить в задоволенні позову відмовити повністю. Відзив на позовну заяву мотивований тим, що на підставі тих матеріалів справи, які є в наявності у цивільній справі, та на які посилається позивач [PERSON] у своєму позові, його позовна заява не підлягає задоволенню. У висновку, експертного судово-медичного, молекулярно-генетичного дослідження (обстеження) №51 від 25.10.2004 року не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Висновок експертного судово-медичного, молекулярно-генетичного дослідження (обстеження) №51 від 25.10.2004 року є недопустимим доказом у справі на підставі ч.ч. 5, 6 ст. 106 ЦПК України та правових позицій Великої палати Верховного Суду у Постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19), Першої судової палати Касаційного цивільного суду ВС у постанові від 20 грудня 2023 року у справі №172/313/21 (Провадження № 61- 8574св23). Будь яких інших доказів про походження [PERSON] , [INFO] від позивача [PERSON] матеріали цивільної справи не містять, що є підставою для відмови у задоволенні позовної заяви у зв`язку з недоведеністю позову. 14 квітня 2025 року від представника позивача [PERSON] , адвоката Тюхтій А.А. до суду надійшла відповідь на відзив в якій просить позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Великомихайлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства, виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини задовольнити у повному обсязі. Відповідь на відзив мотивована тим, що висновок експертного дослідження був наданий спеціалізованою установою, що має відповідну ліцензію та компетенцію - КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» є спеціалізованим закладом, що входить до структури Міністерства охорони здоров`я України. Висновок підписаний сертифікованим експертом, що має ліцензію та відповідну кваліфікацію. Це свідчить про відсутність упередженості чи приватного інтересу експерта. Жодних ознак упередженості, необ`єктивності чи фальсифікації не встановлено, висновок є обґрунтованим, чітким та зрозумілим. Цей документ відповідає вимогам статей 105, 106 ЦПК України, а також практиці Верховного Суду, згідно з якою висновок експерта, зроблений на замовлення сторони, може бути врахований судом як доказ, якщо немає сумнівів у його достовірності та об`єктивності. Позасудовий характер експертизи не є автоматичною підставою для визнання його недопустимим, якщо інша сторона не доведе упередженості або фальсифікації. Позивач не має жодного процесуального механізму впливу на зміст формулювань у висновку державного експерта. Відповідно, формальні недоліки, що не залежать від волі сторони, не можуть бути підставою для нівелювання ключового біологічного доказу у справі. Судова практика, зокрема постанова Верховного Суду у справі №591/6441/14-ц від 16.05.2018 року, прямо передбачає, що визнання батьківства може підтверджуватись будь-якими належними доказами, зокрема висновками експертів, що не призначались ухвалою суду. Експерти державних установ, у т.ч. судово-медичні експерти, ще на етапі працевлаштування зобов`язані давати підписку про обізнаність щодо кримінальної відповідальності за завідомо неправдивий висновок. Це передбачено статтею 7 Закону України «Про судову експертизу», де прямо зазначено: «Судовий експерт несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок відповідно до закону. Під час призначення на посаду судового експерта особа дає письмову заяву про обізнаність із зазначеною відповідальністю.» Зазначає, що формально і юридично експерт державної установи вже є попередженим про кримінальну відповідальність за неправдивий висновок ще до початку своєї діяльності, і така заява є обов`язковим елементом кадрової справи. Відсутність прямої фрази про це в самому висновку не свідчить про те, що експерт не був попереджений - він уже зобов`язаний це знати і нести відповідальність. Тому, висновок експертного судово-медичного молекулярно-генетичного дослідження № 51 від 28.10.2024 року є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом для встановлення батьківства. Ухвалою суду від 19.03.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить суд задовольнити вимоги позову (а.с. 67). Представник позивача у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судові засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчать зворотні поштові повідомлення, наявні в матеріалах справи. Представник відповідача у судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заперечення щодо позовних вимог виклав у відзиві. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій просить позов задовольнити у повному обсязі та розглянути справу за її відсутності (а.с. 72). Представник Великомихайлівського відділу ДРАЦС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій справу просить розглянути за його відсутності (а.с. 65). Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , в результаті шлюбних стосунків у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Великомихайлівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 76 (а.с. 15). Згідно копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00049986938 від 12.03.2025, [PERSON] народилася [INFO] від батьків [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України (а.с. 43-46). Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 25 червня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 17). 15 квітня 2023 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] у Великомихайлівському відділі ДРАЦС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 19). Позивач у позові зазначав, що він у 2015 році підтримував близькі стосунки з [PERSON] , однак вони не тривали довго та були припинені. У 2018 році сторони відновили стосунки та у 2023 році одружилися. Зі зростанням доньки [PERSON] позивач почав помічати її зовнішню схожість з ним, що і спонукнуло його ініціювати проведення судово-медичної експертизи. Згідно акту про фактичне місце проживання (не проживання) особи та території Великомихайлівської селищної ради (с-ще Велика Михайлівка) за адресою від 13.02.2025 року вбачається, що [PERSON] , її чоловік [PERSON] , діти: [PERSON] , [PERSON] , та батьки чоловіка: [PERSON] , [PERSON] , фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 47). Висновком експертного судово-медичного молекулярно-генетичного дослідження (обстеження) № 51 від 25.10.2024 КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» встановлено, що [PERSON] , [INFO] , може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] з ймовірністю 99,99% (а.с. 21-26). За клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 28 квітня 2025 року призначено у справі молекулярно-генетичну експертизу, на розв`язання якої поставлено питання: Чи є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Проведення судової молекулярно-генетичної експертизи доручено експертам Державної спеціалізованої установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» (місцезнаходження: провулок Валіховський, 4, м. Одеса, 65082), попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384 і 385 КК України (а.с. 112-114). Згідно листа ДСУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 2275-11 від 26 червня 2025 року повідомлено суд про те, що 24.06.2025 року [PERSON] з дитиною [PERSON] прибули до відділення судово-медичних молекулярно-генетичних експертиз ДСУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи». Відбір біологічних зразків не проводили у зв`язку з неприбуттям [PERSON] . У зв`язку з цим, матеріали цивільної справи № 517/268/25 повернуто до суду без виконання (а.с. 126). Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно із ст.7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. У відповідності до ч.1 ст.128 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Статтею 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно з п.6, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»(надалі Постанова), особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (п.6 Постанови). Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою ст.ст. 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно з п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до пункту 2.16.4. зазначених Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved