Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-26 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, яким просили визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за заповітом на 5/6 частин земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,85 га, що розташована та території Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122085900:01:002:0331 та визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування обов`язкової частки у спадщині, на 1/6 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,85 га, що розташована та території Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122085900:01:002:0331. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І., їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що спадкоємець за заповітом, [PERSON] не прийняв спадщину за заповітом та вказана ситуація не врегульована діючим законодавством, на відміну від судової практики, що знайшло своє відображення у постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування». В судове засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивачів надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просять позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,85 га, що розташована та території Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки 5122085900:01:002:0331, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 902106 виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією 15.05.2006. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14.05.2018 Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 20 березня 2015 року, посвідченого секретарем Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за № 19, [PERSON] усе своє майно нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що за законом він матиме право, він заповів [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] в рівних частка кожному. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Згідно ст. 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону; Як було з`ясовано судом, [PERSON] є непрацездатною вдовою, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Саф`янівської сільської радою Ізмаїльського району Одеської області 05.02.1972 та паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 11.05.2000. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , а спільно з ним проживали [PERSON] та [PERSON] і таким чином прийняли спадщину, що підтверджується довідкою Саф`янівської сільської ради № 318 від 09.03.2021 року. Згідно матеріалів спадкової справи № 30/21, заведеної приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І., [PERSON] із заявою про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку не звертався, отже спадщину не прийняв. Частиною 3 ст. 1275 ЦК України передбачено, що якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. При цьому, пунктом 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що за наявності заповіту на все майно правило частини другої статті 1223 ЦК України застосовується у разі неприйняття спадщини або відмови від спадщини усіма спадкоємцями за заповітом. У разі неприйняття спадщини чи відмови від неї одним із спадкоємців за заповітом застосовується норма частини першої статті 1275 ЦК України, відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Отже, у зв`язку з тим, що [PERSON] не прийняв спадщину за заповітом, його частка у спадщині переходить до [PERSON] . Судом враховано, що оскільки [PERSON] на день смерті спадкодавця була непрацездатною, отже має право на обов`язкову частку у спадщині, розмір якої складає: 1/2 від 1/3 (якщо б спадкування здійснювалось за законом, спадкоємцями першої черги спадкування є: дружина [PERSON] , син [PERSON] та донька [PERSON] ) = 1/6 частина від спадкового майна. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачами вимог про визнання права власності на майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. \~

Outcome: approved